УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2022 Справа №607/3515/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження №0001621, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

про обвинувачення за ч.3 ст.289 КК України,-

встановив:

У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження №001621, на підставі обвинувального акта стосовно ОСОБА_4 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.289 КК України.

Від захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 надійшло клопотання про зміну запобіжного заходу, згідно якого захисник обвинуваченого просить змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Обгрунтовуючи подане клопотання посилається на те, що стороною обвинувачення не наведено жодного доказу, який би підтверджував наявність достатніх даних на підтвердження існування ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_4 у випадку не застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може переховуватись від суду, чинити тиск на свідків у даному кримінальному провадженні, чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. При цьому, ризик незаконного впливу на свідків на даний час відсутній, оскільки на даний час всі свідки вже допитані. Також недоведеним є ризик вчиненні ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення. Враховуючи наведене, захисник вважає, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а також запобігти ризику ухилення ОСОБА_4 від суду, може забезпечити більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 підтримали клопотання про зміну запобіжного заходу та просять його задовільнити.

Прокурор ОСОБА_3 стосовно клопотання захисника про зміну запобіжного заходу заперечив, вважає його безпідставним.

Крім того, в судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, в якому просить продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обгрунтовуючи подане клопотання прокурор посилається на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України. Крім того, на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які враховувались слідчим суддею при обранні даного запобіжного заходу, зокрема, обвинувачений ОСОБА_4 у зв`язку із усвідомленням тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та усвідомлюючи міру покарання може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, що на думку прокурора підтверджується тим, що ОСОБА_4 оголошувався в розшук 03 лютого 2022 року. Крім того, ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній ніде не працює, не має джерела доходу. При цьому, Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області розглядаються обвинувальні акти у кримінальних правопорушеннях про обвинувачення ОСОБА_4 проти власності, що свідчить про стійкість протиправної поведінки та характеризує його як особу, яка може вчинити інше кримінальне правопорушення. Також зазначає, що в даному кримінальному провадженні наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого ОСОБА_4 , при цьому будь-який інший запобіжний захід не забезпечить виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків.

В суді прокурор ОСОБА_3 пояснив, що подане клопотання підтримує в повному обсязі, посилаючись на вказані у ньому мотиви.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 просять суд відмовити в задоволенні клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою, посилаючись на недоведеність ризиків, зазначених прокурором у клопотанні.

Заслухавши доводи учасників, дослідивши заявлені сторонами клопотання та наявні матеріали судового провадження, суд дійшов наступного висновку.

На підставі статей 8, 129 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Суддя, здійснюючи правосуддя є незалежним та керується верховенством права; Основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 лютого 2022 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого в подальшому неодноразово продовжувався.

В порядку ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання. Копія клопотання та матеріалів, якими воно обґрунтовується, надається прокурору не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання. До клопотання мають бути додані : 1) копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких підозрюваний, обвинувачений вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання, із зазначенням відомостей, які вони можуть надати, та обґрунтуванням значення цих відомостей для вирішення питання; 3) підтвердження того, що прокурору надіслана копія клопотання та копії матеріалів, що обґрунтовують клопотання. Суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

На думку суду, стороною обвинувачення доведено наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_4 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, та вбачається із реєстру матеріалів долученого до обвинувального акту. При цьому слід зазначити, що відповідно до ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Суд враховує, що санкція ч.3 ст.289 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років. Даний злочин, згідно ст.12 КК України, є особливо тяжким умисним злочином.

Також, суд вважає, що у даному кримінальному провадженні продовжують існувати та не зменшились ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Зокрема, суд погоджується з тим, що наявним є ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 у зв`язку із усвідомленням тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та усвідомлюючи міру покарання може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також доведеним є ризик передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній ніде не працює, не має джерела доходу. При цьому, Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області розглядаються обвинувальні акти у кримінальних правопорушеннях про обвинувачення ОСОБА_4 проти власності, що свідчить про стійкість протиправної поведінки та характеризує його як особу, яка може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Отже вказані обставини свідчать, що доведеним є існування обґрунтованого обвинувачення у вчиненні суспільно - небезпечного діяння передбаченого ч.3 ст.289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб. Крім цього доведене існування ризиків визначених ст. 177 КПК України, які є підставою для продовження запобіжного заходу з метою їх уникнення.

Зі змісту ст. 176 КПК України слідує, що з метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення законодавиць визначає перелік запобіжних заходів від м`якшого до тяжчого, котрі можуть бути застосовані, зокрема:

1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно з частиною першою статті 183 Кодексу тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе: наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (частини перша, друга статті 194 Кодексу).

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вищевказані обставини свідчать про те, що самого обґрунтування обвинувачення та наявності ризиків не достатньо для утримання особи під вартою, крім цього прокурором повинно бути доведено, що на даному етапі не можливо запобігти наявним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Забезпечення права на свободу та особисту недоторканність є також однією з засад кримінального провадження відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 КПК України і полягає в тому, що під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених Кодексом.

ЄСПЛ через призму рішень зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення у справі «Смирнова проти Росії»). В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії»).

В п. 74 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.04.2021 року Справа N 800/331/16 (800/13/16) значено, що відповідно до Конвенції та практики ЄСПЛ, зокрема у справах "Нечипорук і Йонкало проти України", "Харченко проти України" та "Лабіта проти Італії", обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

Згідно з пунктом 1 статті 52 Хартії основоположних прав Європейського Союзу 2000 року будь-яке обмеження прав і свобод, що визначаються цією хартією, повинне здійснюватися на підставі закону з повагою до сутності цих прав і свобод; застосовані за принципом пропорційності обмеження можуть бути встановлені тільки тоді, коли вони потрібні та відповідають цілям і загальним інтересам, визнаним Європейським Союзом, або потребі захистити права і свободи інших осіб.

Вирішуючи клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 на домашній арешт, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі; у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення, тобто особу, обвинувачену у правопорушенні, має бути звільнено до судового розгляду, якщо держава не доведе існування "відповідних і достатніх" підстав для подальшого тримання її під вартою.

Незважаючи на тяжкість санкції статті обвинувачення, суд керується ст. 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості, тому під час розгляду клопотання захисника про заміну запобіжного заходу обвинуваченому, судом береться до уваги можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, які продовжують існувати.

Стороною обвинувачення не доведено існування обставин, які б підтверджували, що більш м`який запобіжний захід на даному етапі не здатен забезпечити виконання обвинуваченим своїх обов`язків. Крім того, в порушення вимог п.3 ч.3 ст.184 КПК України, прокурором не додано до клопотання копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, тому клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою не підлягає до задоволення. Водночас стороною захисту наведено достатньо підстав, котрі свідчать, що забезпечити належну поведінку обвинуваченого, запобігти наявним ризикам, можливо шляхом застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту із покладення обов`язків. Зокрема, прибувати за кожною вимогою до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області; повідомляти Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області про зміну місця проживання; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю, на строк два місяці до 10 лютого 2023 року.

Тому, з огляду на вищенаведене, клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 8, 129 Конституції України, Главою 18, ст.331 КПК України, суд,-

постановив:

В задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження дії строку тримання під вартою ОСОБА_4 на 60 діб, відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 , задовільнити.

ОСОБА_4 змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою АДРЕСА_1 , на строк два місяці до 10 лютого 2023 року.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області;

-повідомляти Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області про зміну місця проживання;

-здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-носити електронний засіб контролю,

на строк два місяці до 10 лютого 2023 року.

ОСОБА_4 негайно доставити до місця його проживання за адресою АДРЕСА_1 , де йому встановити електронний засіб контролю і звільнити з-під варти.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення і припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу.

Строк дії ухвали закінчується 10 лютого 2023 року в 23 год. 59 хв.

Копію ухвали передати до органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 для виконання. Орган Національної поліції зобов`язаний невідкладно повідомити Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області про виконання ухвали.

Копію ухвали вручити сторонам і надіслати до Державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26)» Міністерства юстиції України.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Головуючий суддяОСОБА_1