ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 605/682/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/53/23 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2023 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні-прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Бережанського районного суду Тернопільської області від 02 грудня 2022 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному 29 жовтня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000609,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 02 грудня 2022 року обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000609 від 29 жовтня 2018 року року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 296 КК України повернуто прокурору, з мотивів його невідповідності вимогам кримінального процесуального закону.

В обґрунтування прийнятого рішення місцевим судом зазначено, що визначене у обвинувальному акті обвинувачення ОСОБА_7 не містить повного викладу об`єктивної сторони вчиненого ним кримінального правопорушення. Зокрема, у сформульованому обвинуваченні ОСОБА_7 не вказані відомості щодо обставин, які є об`єктивною складовою злочину, відповідно до вимог Загальної частини КК України - час, місце, дата, за яких обвинувачений ОСОБА_7 , у групі із особами щодо яких матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, фактично вчиняв інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Порушенням вимог ст.291 КПК України місцевий суд вважає, що в обвинувальному акті не вказано у якому саме громадському місці перебував обвинувачений, під час вчинення інкримінованих йому дій, чим була викликана присутність у такому громадському місці значної кількості сторонніх осіб і що це були за особи; не вказано чи був обвинувачений знайомий з потерпілими, не зазначено тривалості протиправних дій.

Також, одним з мотивів прийнятого судом першої інстанції рішення є те, що в обвинувальному акті не визначено кримінально-процесуальний статус осіб, матеріали стосовно яких виділено в окреме провадження, не вказано відомостей, які ідентифікують цих осіб, не зазначена ступінь їх кримінальної відповідальності і не конкретизовані їх дії, не конкретизовано і не розмежовано від якого удару і якої саме особи виникло кожне із виявлених у потерпілих тілесне ушкодження.

Також, суд першої інстанції поставив під сумнів правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , вказавши, що наведення в обвинувальному акті обставин вчинення ОСОБА_7 та двома особами, матеріали щодо яких виділені в окрема провадження, не утворює складу хуліганства, з обов`язковими кваліфікуючими ознаками, визначеними диспозицією ч.2 ст.296 КК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, відповідно до якої вважає таке рішення незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що при складанні обвинувального акту у кримінальному провадженні щодо обвинувачення ОСОБА_7 вимоги ст.291 КПК України дотримано у повному обсязі.

Вказує, що в обвинувальному акті викладено формулювання обвинувачення, вказані фактичні обставини кримінального правопорушенням, які прокурор вважає встановленими, із зазначенням часу, місця, дати, способу та мотиви вчинення.

Також вказує на визначений у обвинувальному акті статус осіб, матеріали стосовно яких виділено в окреме провадження, що заперечує суд першої інстанції.

Звертає увагу, що питання оцінки складу злочину та встановлення обставин кримінального правопорушення, відповідно до ст.314 КПК України, повинні розглядатися безпосередньо під час судового розгляду кримінального провадження, а не у підготовчому судовому засіданні.

Стверджує, що в обвинувальному акті чітко зазначено, із конкретизацією місця, способу та часу, дії кожного з обвинувачених.

Вважає, що вимоги ст.291 КПК України слідчим та прокурором при складанні та затвердженні обвинувального акту дотримані, а наведені судом першої інстанції обставини не є порушенням вимог вказаної правової норми, оскільки не є такими, які перешкоджають призначенню справи до розгляду по суті.

Просить скасувати ухвалу Бережанського районного суду Тернопільської області від 02 грудня 2022 року про повернення прокурору обвинувального акту в кримінальному провадженні № 0000609 від 29.10.2018 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду, міркування прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, навів аналогічні, викладеним у ній, мотиви і просить скасувати оскаржувану ухвалу Бережанського раойнного суду Тернопільської області від 02 грудня 2022 року та повернути обвинувальний акт до того ж до суду першої інстанції на новий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання; обвинуваченого ОСОБА_7 , який рішення місцевого суду щодо повернення обвинувачувального акту прокурору вважає законним і обґрунтованим та просить залишити його без зміни; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Згідно вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Аналіз обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000609 від 29.10.2018 р. про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України дає підстави колегії суддів для висновку, що органом досудового слідства дотримано вимог положень ст.291 КПК України, яка регламентує вимоги до обвинувального акту, що направляється до суду.

Так, із затвердженого прокурором у кримінальному упровадженні та направленого до суду обвинувального акта відносно ОСОБА_7 , вбачається, що у ньому викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, із зазначенням часу, місця, способу, мотиву та мети їх вчинення. Також вказано правову кваліфікацію вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 кримінальних правопорушень з посиланням на норму закону про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а також з урахуванням кримінально-протиправних дій двох осіб, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження.

Статтею 315 КПК України визначені ті питання, які вирішує суд з метою підготовки до судового розгляду. Зокрема: 1) визначає дату та місце проведення судового розгляду; 2) з`ясовує, у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд; 3) з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді; 4) розглядає клопотання учасників судового провадження про: здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту; витребування певних речей чи документів; здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні; 5) вчиняє інші дії, необхідні для підготовки до судового розгляду.

При цьому, кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого, тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Така правова позиція щодо повноважень суду першої інстанції під час проведення підготовчого судового засідання висловлена у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 273/31053/17 (провадження № 51-8914км18).

З огляду на викладене, мотиви, наведені судом першої інстанції щодо неправильної кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , як підставу повернення обвинувального акту прокурору, не ґрунтуються на вимогах закону і суперечать приписам ст.ст.314, 315 КПК України.

Висновок місцевого суду про те, що в обвинувальному акті не зазначено у якому саме громадському місці перебував обвинувачений, під час вчинення інкримінованих йому дій, не відповідають дійсності, оскільки така інформація в обвинувальному акті наведена та конкретизована адресою і назвою закладу поряд з яким мала місце подія.

Крім того, обґрунтовуючи свій висновок щодо неконкретного формулювання обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст.296 КК України, місцевий суд звертає увагу на те, що в обвинувальному акті не вказано чим була викликана присутність у такому громадському місці значної кількості сторонніх осіб і що це були за особи; не вказано чи був обвинувачений знайомий з потерпілими, не зазначено тривалості протиправних дій; не розмежовано від якого удару і якої саме особи виникло кожне із виявлених у потерпілих тілесне ушкодження.

Проте, приймаючи таке рішення, судом першої інстанції не враховано, що питання про відповідність обвинувального акту фактичним обставинам справи, про узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, про наявність чи відсутність тих чи інших відомостей та перевірку їх доказами, не може бути предметом розгляду під час підготовчого провадження, оскільки на цій стадії судового провадження суд позбавлений можливості дослідити докази, як і конкретність та доведеність обвинувачення.

Це повністю узгоджується з висновком, викладеним в ухвалі Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 09 липня 2021 року у справі №991/1551/19 (провадження № 51-2567 ск1821).

Колегія суддів звертає увагу, що на стадії підготовчого провадження суд, відповідно до вимог ч.3 ст.314, ст.315 КПК України, серед інших визначених там повноважень, може повернути прокурору обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, що визначені приписами ст.291 КПК України. Така невідповідність може мати місце лише в тому випадку, якщо наявні такі порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду, що в даному випадку колегія суддів не вбачає.

Виходячи із системного аналізу положень ст.291 КПК України, відсутність наведених відомостей, на які звертає увагу суд першої інстанції, не може вважатися такими порушеннями, що перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Окрім того, колегія суддів враховує, що усталена практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що форма і зміст обвинувального акту у кримінальним провадженні № 0000609 від 29.10.2018 р. про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України відповідають вимогам ст.291 КПК України, а обґрунтованих доводів щодо наявності підстав, за яких обвинувальний акт не може бути призначений до судового розгляду, судом першої інстанції не наведено.

За таких обставин колегія суддів вважає, що вищевказана ухвала Бережанського районного суду Тернопільської області від 02 грудня 2022 року, якою прокурору повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 29.10.2018 рок до Єдиного реєстру досудових розслідувань у за № 0000609 про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст.296 КК України не може вважатися законною і обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню з поверненням кримінального провадження до суду першої інстанції для виконання вимог КПК України.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 415 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Бережанського районного суду Тернопільської області від 02 грудня 2022 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000609 від 29.10.2018 року про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст.296 КК України скасувати з призначенням нового судового розгляду в Бережанському районному суді Тернопільської області .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді