Справа № 947/5058/21
Провадження № 1-кп/947/307/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2023 року

Київський районний суд м. Одеси, у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з - ОСОБА_2

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілих - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт та додані до нього матеріали у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005735 від 28.12.2016 року, у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, маючого на утриманні неповнолітнього сина 2008 року народження, працюючого фізичною особою підприємцем, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт та додані до нього матеріали у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005735 від 28.12.2016 року, у відношенні: ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , заявив клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закритися провадження у справі та просив суд: Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, на підставі ст. 49 КК України. Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005735 від 28.12.2016 року, у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України - закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника по вищезазначеному клопотанню та відмовився від дачі показів в порядку ст.63 Конституції України. Просив суд залишити цивільний позов без розгляду.

Прокурор не заперечував проти вищезазначеного клопотання.

Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заперечували проти клопотання сторони захисту та просили суд відмовити у повному обсязі. Наполягали на задоволенні цивільних позовів.

Потерпіла ОСОБА_8 надала до суду заяву, згідно якої просила провести розгляд справи без її участі.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, оцінивши всі обставини у сукупності, Суд приходить до наступного висновку.

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України.

Так, ОСОБА_6 , діючи повторно, будучи фізичною осудною особою, досягнувши віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність за скоєння злочинів проти власності, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій проти правовідносин власності в Україні, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення майнового характеру, бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, у не встановлений час, однак не пізніше 28 лютого 2017 року.

Для цього, заздалегідь, не маючи на меті виконувати свою пропозицію щодо виготовлення і монтажу меблів, для приховування свого дійсного наміру і надання своїм діям значимості і переконливості, провів необхідні виміри у кухні житлового будинку АДРЕСА_2 на території Овідіопольського району Одеської області держави України, та підписав і передав йому договір №03/05 від 28.02.2017 року на виготовлення і монтаж меблів на загальну суму 1300 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 28.02.2017 становило 35169, 81 гривень.

В той же день і в тому ж місці, продовжуючи реалізовувати свій умисел, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_9 завідомо неправдиві відомості про начебто наявну у нього реальну можливість виготовлення та встановлення меблів для кухні у встановлений цим договором строк, переконавши його таким чином у необхідності передачі йому негайно грошових коштів у розмірі 900 доларів США, що відповідно до курсу Національного банку України станом на 28.02.2017 становить 24348, 33 гривень, як передоплати за договором, для початку виготовлення ним меблів.

Перебуваючи під впливом вищевказаного обману, ОСОБА_9 , будучи впевненим у тому, що він і ОСОБА_6 діють правомірно відповідно до раніше укладеного між ними договору та положень цивільного законодавства України, добровільно передав у руки ОСОБА_6 свої грошові копти у сумі 900 доларів США.

Однак, ОСОБА_6 , отримавши в такий спосіб у своє розпорядження ці грошові кошти, в установлений строк меблі не виготовив і не змонтував їх у будинку ОСОБА_4 , отримані від нього грошові кошти не повернув до теперішнього часу.

Таким чином, заволодівши грошовими коштами ОСОБА_4 у сумі 900 доларів США шляхом обману останнього. ОСОБА_6 отримав можливість розпоряджатися ними як своїм майном на власний розсуд, чим спричинив їх справжньому власнику ОСОБА_4 майнову шкоду у розмірі 24348, 33 гривень..

Крім того, ОСОБА_6 , діючи повторно, будучи фізичною осудною особою, досягнувши віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність за скоєння злочинів проти власності, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій проти правовідносин власності в Україні, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення майнової шкоди і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, у не встановлений час, однак не пізніше 27 вересня 2017 року, перебуваючи у контейнері № НОМЕР_1 , розташованого на Малиновському ринку по вулиці Маршала Бабаджаняна, 40в на території Малиновського району м. Одеси держави України, забажав протиправно, а саме шляхом обману, заволодіти грошовими коштами ОСОБА_5 , який перед цим прийняв його пропозицію на виготовлення і монтаж кухонних меблів на загальну суму 2700 доларів США.

Для цього, заздалегідь, не маючи на меті виконувати свою пропозицію щодо виготовлення і монтажу меблів, для приховування свого дійсного наміру і надання своїм діям значимості і переконливості, провів необхідні виміри у кухні житлового будинку АДРЕСА_3 на території Овідіопольського району Одеської області держави України, та підписав і передав йому договір № 07/31 від 27.09.2017 року на виготовлення і монтаж меблів на загальну суму 2700 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 27.09.2017 року становило 71235, 45 гривень.

В той же день і в тому ж місці, продовжуючи реалізовувати свій умисел, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_10 завідомо неправдиві відомості про начебто наявну у нього реальну можливість виготовлення та встановлення меблів для кухні у встановлений цим договором строк, переконавши його таким чином у необхідності передачі йому негайно грошових коштів у розмірі 1873 долара США, що відповідно до курсу Національного банку України станом на 27.09.2017 року становить 49416, 29 гривень, як передоплати за договором, для початку виготовлення ним меблів.

Перебуваючи під впливом вищевказаного обману, ОСОБА_10 , будучи впевненим у тому, що він і ОСОБА_6 діють правомірно відповідно до раніше укладеного між ними договору та положень цивільного законодавства України, добровільно передав у руки ОСОБА_6 свої грошові кошти у сумі 1873 долара США.

Однак, ОСОБА_6 , отримавши в такий спосіб у своє розпорядження ці грошові кошти, в установлений строк меблі не виготовив і не змонтував їх у будинку ОСОБА_10 , отримані від нього грошові кошти не повернув до теперішнього часу.

Таким чином, заволодівши грошовими коштами ОСОБА_10 у сумі 1873 долара США шляхом обману останнього, ОСОБА_6 отримав можливість розпоряджатися ними як своїм майном на власний розсуд, чим спричинив їх справжньому власнику ОСОБА_5 майнову шкоду у розмірі 49416, 29 гривень.

Крім того, ОСОБА_6 , діючи повторно, будучи фізичною осудною особою, досягнувши віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність за скоєння злочинів проти власності, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій проти правовідносин власності в Україні, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення майнової шкоди і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, у не встановлений час, однак не пізніше 11 грудня 2017 року, перебуваючи у контейнері НОМЕР_1, розташованого на Малиновському ринку по вулиці Маршала Бабаджаняна, 40в на території Малиновського району м. Одеси держави України, забажав протиправно, а саме шляхом обману, заволодіти грошовими коштами ОСОБА_8 , яка перед цим прийняла його пропозицію передану через чоловіка останньої ОСОБА_11 на виготовлення і монтаж кухонних меблів на загальну суму 2000 доларів США.

Для цього, заздалегідь, не маючи на меті виконувати свою пропозицію щодо виготовлення і монтажу меблів, для приховування свого дійсного наміру і надання своїм діям значимості і переконливості, провів необхідні виміри у кухні квартири АДРЕСА_4 держави України, та підписав і передав їм договір Мо11/12/21 від 11.12.2017 на виготовлення і монтаж меблів на загальну суму 2000 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 11.12.2017 становило 54218, 60 гривень.

В той же день і в тому ж місці, продовжуючи реалізовувати свій умисел, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_8 завідомо неправдиві відомості про начебто наявну у нього реальну можливість виготовлення та встановлення меблів для кухні у встановлений цим договором строк, переконавши її таким чином у необхідності передачі йому негайно грошових коштів у розмірі 1500 доларів США, що відповідно до курсу Національного банку України станом на 11.12.2017 року становить 40663, 95 гривень, як передоплати за договором, для початку виготовлення ним меблів.

Перебуваючи під впливом вищевказаного обману, ОСОБА_8 , будучи впевненою у тому, що вона і ОСОБА_6 діють правомірно відповідно до раніше укладеного між ними договору та положень цивільного законодавства України, добровільно передала у руки ОСОБА_6 свої грошові кошти у сумі 1500 долара США.

Однак, ОСОБА_6 , отримавши в такий спосіб у своє розпорядження ці грошові кошти, в установлений строк меблі не виготовив і не змонтував їх у квартирі ОСОБА_8 , отримані від неї грошові кошти не повернув до теперішнього часу.

Таким чином, заволодівши грошовими коштами ОСОБА_8 у сумі 1500 долара США шляхом обману останнього, ОСОБА_6 отримав можливість розпоряджатися ними як своїм майном на власний розсуд, чим спричинив їх справжньому власнику ОСОБА_8 майнову шкоду у розмірі 40663, 95 гривень

За таких обставин, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, за кваліфікуючими ознаками - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) вчинене повторно.

Згідно ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.1 та ч.4 ст.286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до вимог ч.3 ст.12 КК України (в редакції Закону, що діяв на момент інкримінованих кримінальних правопорушень) - злочином середньої тяжкості є злочин, за який законом передбачене основне покарання у вигляді штрафу у розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Пунктом 3 частини 1 статті 49 КК України (в редакції Закону, що діяв на момент інкримінованих кримінальних правопорушень) передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення, і до набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За правилами ст.44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст.ст.44 і 49 КК України за наявності підстав, передбачених ч.1 ст.49 КК України, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим, якщо вона сама проти цього не заперечує і відсутні підстави, передбачені ч.1 ст.49 КК України.

Виходячи з фактичних обставин справи, так як вони викладені в обвинувальному акті, остання подія кримінального правопорушення мала місце у грудні 2017 року, з урахуванням відсутності обставин, з якими закон пов`язує переривання чи зупинення перебігу строку давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності.

В силу вимог п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" від 23 грудня 2005 р. № 12 встановлено, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Відповідно до КПК України таке звільнення є обов`язковим.

З огляду на вищезазначене, беручи до уваги те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, котрий класифікується, як злочин середньо тяжкості (в редакції Закону, що діяв на момент інкримінованих кримінальних правопорушень), строк давності за якими не зупинявся та не переривався, та таким чином строк давності за вчинене ним кримінальне правопорушення минув, у зв`язку з чим суд вважає за доцільне звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, а справу закрити.

Питання про речові докази та цивільний позов, Суд вирішує в порядку ст.ст.100, 129 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.49 КК України, ст.ст.110, 129, 284, 285, 286, 288, 309, 369-372, 392-395 КПК України, Суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закритися провадження у справі - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, на підставі ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005735 від 28.12.2016 року, у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України - закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без розгляду, при цьому роз`яснивши потерпілим, що їх вимоги щодо матеріальної та моральної шкоди можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Речові докази залишити при матеріалах кримінального провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Суддя Київського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1 .