Номер провадження:1-кс/521/4252/22
У Х В А Л А

19 грудня 2022 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю власника майна ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділення

поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 , проарешт майна у межах кримінального провадженням № 0000672 від 03.10.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

1.Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

Слідчим суддею проводився розгляд клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно, яке було виявлено та вилучено 06.12.2022 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання розглядалось за ініціативою слідчого.

2.Встановлені слідчим суддею обставини із посиланням на докази.

Досудовим розслідуванням встановлено, 02.10.2022 до ЧЧ відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українка, громадянка України, ФОП, стоматолог, АДРЕСА_2 в якій вона просить вжити заходів до невстановленої особи, яка, 02.10.2022 року приблизно о 22:35 годин, знаходячись по вул. Богдана Хмельницького, 15/19 в м. Одесі, шляхом підпалу, умисно пошкодила її автомобіль марки «Ssang Yong Kyron M200XDI» д.н.з. НОМЕР_1 чорного кольору, 2011 року випуску. Сума збитку встановлюється.

06.12.2022 проведно санкціонований обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в ході проведення обшуку виявлено та вилучено: мобільний телефон sigma IMEI НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки Samsung IMEI НОМЕР_4 , НОМЕР_5 сім картою НОМЕР_6 ; грошові кошти 93 купюри номіналом 100 гривень, 11 купюр номіналом 200 гривень, 10 купюр номіналом 1000 гривень, 10 купюр номіналом 500 гривень.

Вказане майно визнане речовими доказами в межах даного кримінального провадження.

Отже, накладення арешту на вилучені речі є необхідним для забезпечення та збереження у якості речових доказів та запобiганню можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та для подальшого проведення відповідних експертиз, які мають істотне значення для досудового розслідування.

3.Судовий виклик.

Слідчий, прокурор про дату, час та місце розгляду клопотання були сповіщені належним чином в порядку ст. 135 КПК, однак в судове засідання не з`явились. Слідчий надав відповідну заяву про розгляд клопотання без їх з прокурором участі.

4.Позиція учасників судового розгляду.

Адвокат ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні клопотання слідчого з тих підстав, що підозрюваний ОСОБА_5 ніколи не проживав за адресою: АДРЕСА_1 , це гроші його батька ОСОБА_3 який переніс інсульт і йому зараз потрібні гроші на лікування.

Власник майна ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_5 кожен окремо, просили відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

5. Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановлені ухвали, положення закону яким керувався слідчий суддя.

Розглянувши клопотання, дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку захисника, власника майна та підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, з метою збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Під час розгляду клопотання на підставі наданих матеріалів досудового розслідування слідчим суддею встановлено, що зазначені у клопотанні мобільний телефон sigma IMEI НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки Samsung IMEI НОМЕР_4 , НОМЕР_5 сім картою НОМЕР_6 , можуть містити відомості щодо вчиненого кримінального правопорушення, а тому підлягають арешту.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про накладення арешту на майно підлягає частковому задоволенню з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження та для подальшого проведення відповідних експертиз, які мають істотне значення для досудового розслідування.

Слідчий суддя враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження, які станом на теперішній час вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту.

Щодо вилучених під час проведення обшуку грошових коштів: 93 купюри номіналом 100 гривень, 11 купюр номіналом 200 гривень, 10 купюр номіналом 1000 гривень, 10 купюр номіналом 500 гривень, орган досудового розслідування взагалі не надав логічного обґрунтування наявності підстав для накладення арешту, враховуючи також факт лише ймовірної причетності ОСОБА_5 до вчиненого кримінального правопорушення, як зазначено в самому клопотанні.

В судовому засіданні встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований та проживає гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 який переніс інсульт, та гроші які були вилучені в ході обшуку належать останньому та необхідні для лікування.

Таким чином, створені умови тягнуть за собою порушення прав і законних інтересів власника майна, що суперечить положенням ст. 41 Конституції України.

Вимоги ч. 2 ст. 171 КПК України передбачають вичерпний перелік відомостей, які повинні бути зазначені у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, а саме: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Враховуючи вищевикладене, слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які посилався у клопотанні щодо накладення арешту на грошові кошти.

Проте з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає, що досягнення цілей і мети досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, не може бути компенсоване таким підходом органу досудового розслідування щодо невмотивованого ініціювання питання про накладення арешту на майно, яке не має відношення до предмету доказування по даному кримінальному провадженню.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.).

Окрім того, слідчий суддя зазначає, що Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції" від 22.09.1994, та «Кушоглу проти Болгарії» від 10.05.2007).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» від 23.09.1982). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986).

Тому в цій частині вимог клопотання не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 167, 170-173, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 проарешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке було виявлено та вилучено в ході проведення обшуку 06 грудня 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон sigma IMEI НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки Samsung IMEI НОМЕР_4 , НОМЕР_5 сім картою НОМЕР_6 .

Заборонити розпоряджатися та користуватися зазначеним майном.

У частині вимог клопотання щодо накладення арешту на грошові кошти: 93 купюри номіналом 100 гривень, 11 купюр номіналом 200 гривень, 10 купюр номіналом 1000 гривень, 10 купюр номіналом 500 гривень - відмовити у задоволенні.

Грошові кошти: 93 купюри номіналом 100 гривень, 11 купюр номіналом 200 гривень, 10 купюр номіналом 1000 гривень, 10 купюр номіналом 500 гривень - повернути власнику- ОСОБА_3 .

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 або інших слідчих з групи у кримінальному провадженні № 0000672 від 03.10.2022 року.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1 ОСОБА_9