ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2341/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" листопада 2022 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , вивчивши матеріали заяви адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 щодо забезпечення трав та свобод особи, яка тримається під вартою в порядку ст. 206 КПК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадження слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла заява адвоката ОСОБА_2 щодо незаконного утримання ОСОБА_3 в умовах ІТТ ГУНП у м. Києві, у порядку ст. 206 КПК України
На обґрунтування заяви вказано, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000986 від 06.04.2022, за підозрою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 111-1, 185 КК України
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва щодо ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою
10.04.2022 підозрюваного ОСОБА_3 поміщено для утримання до Ізолятора тимчасового тримання ГУНП в м. Києві розташованого за адресою: м. Київ, вул. Ремонтна 7, на підставі постанови слідчого про застосування щодо нього заходiв безпеки через загрозу життю та здоров`ю. Під час побачення в умовах ITT, ОСОБА_3 заявив, що підстав для застосування щодо нього заходів безпеки та утримання його в ІТТ ГУНП в м. Києві у слідчого не було через ряд об`єктивних обставин. Так нi тоді, ні зараз він не бажав та не бажає щоб вiдносно нього застосовувалися заходи безпеки, та стверджує, що застосування таких заходів щодо нього є безпідставним, через відсутність його бажання, а також підстав та приводів передбачених ст. 20 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні». Підозрюваний ОСОБА_3 має утримуватися під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», натомість останній вже тривалий час утримується в ІТТ ГУНП в м. Києві, тобто у місці, непристосованому для тримання осіб під вартою. Утримання підозрюваного в ІТТ ГУНП в м. Києві захисник розцінює як тиск на підозрюваного, який направлений на примушування останнього надати покази проти самого себе та просить зобов`язати уповноважених осіб офісу Генерального прокурора та Головного слідчого управління Національної поліції України негайно вжити заходів для переведення ОСОБА_3 для подальшого тримання під вартою до Державної установи «Київський слідчий ізолятор».
Вивчивши зміст заяви, додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
Так, у відповідності ст.206 КПК України на слідчого суддю покладено обов`язки щодо захисту прав людини.
Приписами вказаної вище статті визначено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Відповідно до частин 2-5 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. При цьому слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Водночас якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду».
Отже, ст. 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.
Таким чином, наведені вище положення ст. 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках. При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів.
При цьому частиною другої статті 206 КПК України закріплені умови при наявності яких здійснюється з`ясування підстав позбавлення волі певної особи з її доставкою до слідчого судді, а саме: якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили.
Отже, головним чинником має бути наявність обґрунтованої підозри вважати, що особа тримається під вартою без наявності судового рішення.
Між тим, заявник, звертаючись з заявою до слідчого судді безпосередньо в тексті посилається на наявність ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва, якою до ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В подальшому, строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_3 під вартою продовжено до 28.11.2022 включно.
Таким чином, оскільки, заява подана в порядку ст. 206 КПК України і відповідно слідчий суддя ухвалює рішення в межах процедури, яка передбачена кримінальним процесуальним законом.
За результатами вивчення заяви адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , поданої в порядку ст. 206 КПК України, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність об`єктивних даних які б свідчили про наявність обґрунтованої підозри вважати, що останній утримується під вартою без правових підстав.
Так, згідно відповіді від 24.10.2022 № 09-/3/1-7480-22, на звернення ОСОБА_3 , прокурор Офісу генерального прокурора ОСОБА_4 повідомив, що ОСОБА_3 утримується в умовах ІТТ ГУНП у м. Києві на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.09.2022. У відповідності до вимог Закону України «Про забезпечення осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», постановою слідчого у кримінальному провадженні від 22.04.2022 до ОСОБА_3 застосовано, а постановою вiд 06.10.2022 продовжено застосування заходів безпеки у виді утримання в умовах ізолятору тимчасового тримання ГУНП у м. Києві строком до 28.11.2022.
В матеріалах заяви також міститься копія ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.09.2022, якою було продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_3 до 28.11.2022 включно, одночасно визначено альтернативний запобіжний захід - заставу для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, визначених КПК України, - у розмірі 1800 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 4 465 800 грн. Дана ухвала є чинною, відомості про її скасування чи зміну у клопотанні не наведено.
Отже, наведене дає підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний ОСОБА_3 утримується під вартою на підставі вмотивованих рішень суду про обрання запобіжного заходу, продовження строку тримання під вартою, тобто не є особою, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили чи не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для доставки ОСОБА_3 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Так, відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.
В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» (далі Закону) забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, тобто у виявленні, попередженні, припиненні, розкритті або розслідуванні кримінальних правопорушень, а також у судовому розгляді кримінальних проваджень, - це здійснення правоохоронними органами правових, організаційно-технічних та інших заходів, спрямованих на захист життя, житла, здоров`я та майна цих осіб від протиправних посягань, з метою створення необхідних умов для належного відправлення правосуддя.
Згідно ч. 2 ст. 3 цього Закону рішення про застосування заходів безпеки приймається слідчим, прокурором, судом, у провадженні яких знаходяться кримінальні провадження щодо кримінальних правопорушень, у розслідуванні чи судовому розгляді яких брали або беруть участь особи, зазначені у статті 2 цього Закону, а також органом (підрозділом), що здійснює оперативно-розшукову діяльність, щодо осіб, які брали участь або сприяли виявленню, попередженню, припиненню злочинів.
Відповідно до ч.1 ст.19 Закону, безпека осіб, які перебувають в установах виконання покарань чи слідчих ізоляторах або у місцях із спеціальним режимом тримання, забезпечується заходами, зазначеними у статтях 8, 11, 15, 16 цього Закону, за винятками, що випливають з вимог режиму їх тримання. Додатково до них можуть застосовуватися також такі заходи: а) переведення до іншої установи виконання покарань чи слідчого ізолятора або в інше місце із спеціальним режимом тримання; б) окреме тримання.
При цьому, слідчий суддя наголошує на тому, що в даному випадку не перевіряє наявність приводів та підстав для застосування заходів безпеки до підозрюваного ОСОБА_3 , в порядку ст. 206 КПК, оскільки таке питання мало б вирішуватись слідчим суддею за місцем знаходження органу досудового розслідування, в окремому порядку, а саме при розгляді скарги за ст.303 КПК України.
Так, відповідно до п.6 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки.
Розгляд питання законності застосування заходів безпеки в порядку ст. 206 КПК не входить до компетенції слідчого судді.
Таким чином, слідчий суддя не вбачає правових підстав для задоволення заяви адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 про зобов`язання уповноважених осіб офісу Генерального прокурора та Головного слідчого управління Національної поліції України негайно вжити заходів для переведення ОСОБА_3 для подальшого тримання під вартою до Державної установи «Київський слідчий ізолятор».
Керуючись ст.ст. 26, 206, 303, 309 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 про зобов`язання уповноважених осіб офісу Генерального прокурора та Головного слідчого управління Національної поліції України негайно вжити заходів для переведення ОСОБА_3 для подальшого тримання під вартою до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1