Провадження №1-кп/369/226/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарці ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України,-

Установив:

До Києво-Святошинського районного суду надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд провадження на підставі обвинувального акту. Захисники та обвинувачені просили повернути обвинувальний акт прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України та повідомили, що копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування вони не отримували.

Суд вислухавши думку прокурора, захисників та обвинувачених, вивчивши обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000182, приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору, виходячи з наступного.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.06.2014 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000182 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України повернуто прокурору у зв`язку з відсутністю розписок обвинувачених про отримання обвинуваченими обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування. При цьому, ухвалою від 23.07.2014 року колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва змінено ухвалу суду першої інстанції: зі змісту мотивувальної частини виключено посилання на те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України та мотивувальна частина ухвали доповнена вказівками про те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а також про необхідність внесення у реєстр матеріалів досудового розслідування відомості про час і підстави внесення до ЄРДР відомостей про початок досудового розслідування з визначенням правової кваліфікації; про відновлення досудового розслідування після його зупинення 21.11.2013 року, про повідомлення захисникам ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про завершення досудового розслідування і надання доступу до матеріалів кримінального провадження.

В подальшому, ухвалою від 27.10.2014 року Печерського районного суду м. Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000182 повернуто прокурору у зв`язку з невиконання ухвали від 23.07.2014 року Апеляційного суду м. Києва, також у зв`язку з тим, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування не вказані такі заходи забезпечення кримінального провадження як відсторонення від посади, які застосовувались до обвинувачених. Зазначена ухвала оскаржувалась в апеляційному порядку та ухвалою від 03.12.2014 року колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва залишена без змін.

Пізніше, ухвалою від 10.04.2015 року Печерського районного суду м. Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000182 щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було в третій раз повернуто прокурору для виконання вимог ст. 291 КПК України у зв`язку з невідповідністю кваліфікації дій ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в обвинувальному акті та отриманій ними підозрі, що фактично призвело до зміни формулювання обвинувачення, що є порушенням права на захист, а також через відсутність в обвинувальному акті та реєстрі матеріалів досудового розслідування даних про те, що прокурор ОСОБА_12 , який повідомив про підозру ОСОБА_8 наділений повноваженнями процесуального керівника у кримінальному провадженні № 0000182.

Ухвалою від 27.05.2015 року колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва ухвала Печерського районного суду м. Києва від 10.04.2015 року змінена виключено з її мотивувальної частини вказівки суду щодо необхідності розмежування обвинувачення кожного з обвинувачених, щодо невідповідності кваліфікації дій обвинувачених в обвинувальному акті та отриманій ними підозрі та щодо відсутності даних в обвинувальному акті про процесуальних керівників у кримінальному провадженні.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 11 листопада 2016 року обвинувальний акт був знову повернутий прокурору у зв`язку з невиконанням вказівок Печерського районного суду м. Києва викладених в ухвалах від 10.06.2014 року та 27.10.2014 року з урахуванням вказівок, викладених в ухвалах апеляційного суду м. Києва від 23.07.14 року та 27.05.2015 року. Ухвалою апеляційного суду Київської області від 23.01.2017 року ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.11.2016 року залишена без змін.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 11 травня 2018 року обвинувальний акт був знову повернутий прокурору у зв`язку з невиконанням вказівок Печерського районного суду м. Києва викладених в ухвалах від 10.06.2014 року та 27.10.2014 року з урахуванням вказівок, викладених в ухвалах апеляційного суду м. Києва від 23.07.14 року та 27.05.2015 року, ухвалі Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.11.2016 року та ухвалі апеляційного суду Київської області від 23.01.2017 року. Ухвалою апеляційного суду Київської області від 19.06.2018 року ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.05.2018 року залишена без змін.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Згідно п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України, до обвинувального акта додається розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 293 КПК України, одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо провадження здійснюється щодо юридичної особи, копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування надаються також представнику такої юридичної особи.

Проте, обвинувальний акт надійшов без розписок підозрюваних про отримання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування. Також відсутні розписки захисників про надання їм копії обвинувального акту.

Замість цього до обвинувального акту в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України додано розписки в яких зазначено, що в зв`язку з відсутністю ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та ОСОБА_6 за місцем постійного проживання, обвинувальні акти було направлено поштою.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Іншого порядку надання копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування ніж передбачений ст. 293 КПК України Законом не установлено. Обов`язок надання зазначених документів закон покладає виключно на прокурора. Також, відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК Українидо обвинувального акт додається розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування, іншого порядку ніж зазначений чинний КПК не допускає, тому надання копій зазначених документів іншими особами, окрім прокурора, чи в інший спосіб, неприєднання розписки до обвинувального акту про отримання копій цих документів є порушенням норм КПК.

Таким чином, обвинувальний акт в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України, не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки фактично не містить розписки про отримання обвинуваченими обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Крім того правова кваліфікація дій обвинувачених в обвинувальному акті вказана неправильно. Так в обвинувальному акті правова кваліфікація дій обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 вказана як ч. 3 ст. 368 КК України, тобто одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, за попередньою змовою групою осіб, хабара у значному розмірі за виконання дій в інтересах третьої особи з використанням наданої їй влади. В кримінальному кодексі чинна редакція диспозиції ст. 368 КК України викладена як прийняття пропозиції,обіцянки або одержання службовою особою неправомірної вигоди, а так само прохання надати таку вигоду для себе чи третьої особи за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища. Так само не відповідає чинній редакції ст. 369 КК України правова кваліфікація, викладена в обвинувальному акті відносно ОСОБА_8 .Прокурор, що складав обвинувальний акт, не вказав, яка редакцію Закону про кримінальну (КК України) відповідальність вказана в обвинувальному акті, а це на думку суду порушує право обвинувачених на захист, в сенсі права знати в чому особа обвинувачується.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 9 жовтня 2008 року у справі Абрамян проти Росії в п.34 вказано, що «у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення» Тому суд уважає, що зазначення редакції Закону за яким висунуте обвинувачення повинно бути зазначене в обвинувальному акті.

Із зазначеного суд робить висновок про невідповідність обвинувального акту ч. 1 п. 5 ст. 291 КПК України.

Отже, за таких обставин суд прийшов до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000182 не відповідає вимогам ст. ст. 291, 293 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 293 314 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000182 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України, повернути прокурору відділу Київської міської прокуратури як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1