УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року

м. Київ

справа № 626/2566/19

провадження № 51-3699ск22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду

у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Красноградського районного суду Харківської області від 12 червня 2019 та вирок Нововодолазького районного суду Харківської області від 26 січня 2021 року стосовно нього,

встановив:

Ухвалою Верховного Суду від 29 листопада 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_4 залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) і надано строк для усунення недоліків протягом 15 днів з дня отримання копії вказаної ухвали. Також скаржнику роз`яснено, що в разі невиконання цих вимог у встановлений строк касаційна скарга повертається особі, яка її подала.

На адресу Верховного Суду 10 січня 2023 року від ОСОБА_4 надійшла касаційна скарга на усунення недоліків, які зазначені в ухвалі Верховного Суду від 29 листопада 2022 року.

Проте ОСОБА_4 не усунув недоліків касаційної скарги, залишеної без руху. Так, оскаржуючи судові рішення, засуджений вчергове не конкретизує, які саме рішення судів в касаційній скарзі оскаржуються, аджепосилається на декілька судових рішень з різних кримінальних проваджень, а саме на вирок Красноградського районного суду Харківської області від 12 червня 2019 року (справа № 626/1059/19) та вирок Нововодолазького районного суду Харківської області від 26 січня 2021 року (справа № 626/2566/19). При цьому не посилається на рішення судів апеляційної інстанції, ухвалені за результатами перегляду оскаржених ним рішень місцевого суду та не висловлює своєї позиції щодо їх незаконності. Крім того, вчергове не зазначаєяким чином, допущені порушення, які зазначені ним у касаційній скарзі, могли вплинути на законність ухвалених рішень, оскільки згідно з ч. 1 ст. 412 КПК такими є лише порушення, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Також засуджений фактично посилається на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що не може бути предметом касаційного розгляду згідно приписів статей 433 та 438 КПК.

Крім того, касатор не конкретизує своїх вимог до суду касаційної інстанції згідно з приписами ст. 436 КПК, що також позбавляє Суд можливості відкрити провадження.

За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційну скаргу ОСОБА_4 , направлену ним на усунення недоліків, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 29 листопада

2022 року слід повернути скаржнику на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК.

Також Верховний Суд акцентує увагу, що засуджений може скористатися безоплатною правовою допомогою, звернувшись до відповідного регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, в порядку ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» № 3460-VI від 02 червня 2011 року за місцем перебування, у тому числі знаходження установи, в якій особа тримається під вартою або відбуває покарання.

Відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК, у межах строку на касаційне оскарження. У разі закінчення строку касаційного оскарження скаржник має право звернутися до Суду з клопотанням про його поновлення, вказавши поважні причини його пропуску.

Враховуючи викладене та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Красноградського районного суду Харківської області від 12 червня 2019 та вирок Нововодолазького районного суду Харківської області від 26 січня 2021 року стосовно нього разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3