КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0001692 від 22 серпня 2022 року за апеляційною скаргою прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2022 року відносно,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2022 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, прокурор ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій він просить апеляційний суд скасувати в частині призначеного покарання вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2022 року та призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень. В іншій частині прокурор просить залишити вирок без змін.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає, що вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2022 року є незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через його м`якість та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, зокрема застосуванням ст. 69 КК України, яка не підлягає застосуванню.

Фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції.

За встановлених судом першої інстанції обставин, ОСОБА_6 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше ніж 22.08.2022, у невстановленому місці, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, незаконно придбав у невстановленої слідством особи, без мети збуту, психотропну речовину - амфетамін, та почав незаконно зберігати при собі без мети збуту.

У подальшому, 22.08.2022, приблизно о 13 годині 40 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Туполєва, 226, був зупинений працівниками поліції, де в ході проведення його обшуку у нього вилучено психотропну речовину - амфетамін, вагою 3,94 г., що є великим розміром, яку останній незаконно придбав та зберігав без мети збуту.

Позиції учасників судового провадження.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, доводи обвинуваченої, яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, їх пояснення, відповіді на запитання суду, заслухавши учасників кримінального провадження в судових дебатах та останнє слово обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, апеляційна скарга прокурором подається лише в частині призначеного ОСОБА_6 покарання. А тому, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, а також кваліфікація її дій ? відповідно до положень ст. 404 КПК України не перевіряються, оскільки не є предметом апеляційного розгляду, так як ніким не ставляться під сумнів.

Водночас, доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме необґрунтоване застосування судом до ОСОБА_6 положень ст. 69 КК України, заслуговують на увагу із наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Зазначених вимог закону при призначенні покарання судом першої інстанції в повному обсязі дотримано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м?якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Так, призначаючи ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання негативних відгуків не має, є одруженим, на момент судового розгляду у добровільному порядку пройшов курс лікування від наркотичної залежності. Також місцевим судом визнано обставину, яка пом'якшує покарання - щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Зокрема, мотивуючи своє рішення про можливість застосування до ОСОБА_6 положень ст. 69 КК України, суд вказав на наявність вище вказаних обставин, які в своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення.

Однак, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що такий висновок суду не відповідає вимогам ст. ст. 65, 69 КК України.

Так, призначаючи обвинуваченому більш м?який вид основного покарання, суд не вказав, які саме обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, що є обов`язковим для застосування положень ст. 69 КК України, тим більше, що щире каяття фактично лише засвідчує критичну оцінку винним вчиненого ним злочину.

Крім того, ОСОБА_6 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, суспільно корисною працею не займається. Також судом апеляційної інстанції враховуються обставини вчинення злочину, характер протиправних дій ОСОБА_6 .

Відтак, незважаючи на встановлення судом першої інстанції таких пом`якшуючих обставин як щире каяття та добровільне проходження курсу лікування від наркотичної залежності, колегія суддів з урахуванням вищенаведеного на знаходить їх такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і вважає невиправданим застосування до ОСОБА_6 положень ст. 69 КК України.

Відповідно до правил ст. 413 КПК України підставою для скасування апеляційною інстанцією вироку суду є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Враховуючи викладене, у зв`язку з допущеним судом першої інстанції при ухваленні вироку неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає за необхідне вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2022 рокускасувати в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 та ухвалити новий вирок, яким, з урахуванням наведених вище обставин, призначити йому за ч. 2 ст. 309 КК України покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 2 ст. 309 КК України. Саме таке покарання, на думку колегії суддів, відповідатиме принципу індивідуалізації покарання та його співмірності.

За таких обставин, виходячи з завдань та мети покарання, визначених в статті 50 КК України, а також враховуючи положення ч. 2 ст. 65 КК України, зокрема, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, відповідно до ст. ст. 409, 413 КПК України оскаржуваний вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового вироку згідно правил п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА

Апеляційну скаргу прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 - задовольнити.

Скасувати вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2022 року відносно ОСОБА_6 в частина призначеного покарання і ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винуватим за ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 2 000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

В інший частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення. Касаційна скарга на дане судове рішення може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

СУДДІ:

________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3