Справа № 297/262/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.01.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/36/22, за апеляційною скаргою прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 17 січня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 17 січня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003 від 04.01.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стрий Львівської області, мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, без використання електронних засобів контролю строком на 60 днів, а саме - заборонити залишати місце постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 , з 22:00 години по 07:00 години щодня.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:

1)прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

2)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3)не відлучатися за межі м. Берегове без дозволу слідчого, прокурора або суду;

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали надіслано в Берегівський РВП ГУНП в Закарпатській області для виконання.

Ухвала діє до 16 березня 2022 року включно.

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що слідчим у клопотанні та у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. При вирішенні клопотання про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу, слідчий суддя враховув наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення та те, що ОСОБА_7 має місце постійного проживання в АДРЕСА_1 , однак ніде на даний час не працює та вказані в клопотанні ризики є недостатніми для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки це є найсуворішим запобіжним заходом. В судовому засіданні прокурором не було доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаних ризиків, та слідчий суддя дійшов до висновку про достатність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_7 на строк 60 діб, що буде достатнім для запобігання ризиків, вказаних слідчим в клопотанні.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню.Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб із визначенням застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 124 050 гривень.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності сторони обвинувачення та сторони захисту, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що вказані сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; заяв про відкладення апеляційного розгляду та даних про поважність причин неявки не подавали; судове провадження повинно бути розглянуто з дотриманням приписів щодо розумних строків його розгляду та положень КПК України у межах строку досудового розслідування.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування і відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти передбаченим ст. 177 КПК України ризикам. Погоджуючись з вказаним висновком, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дав належну оцінку наявним у матеріалах кримінального провадження ОСОБА_7 , а саме те, що підозрюваний ОСОБА_7 має місце постійного проживання в АДРЕСА_1 , однак ніде на даний час не працює, а також те, що прокурор та слідчий не довели, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини.

Також апеляційний суд погоджується і з висновком слідчого судді про те, що доводи слідчого та прокурора в цій частині ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду слідчим суддею клопотання, так і апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги.

Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати досудовому розслідуванню у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання щодо ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не забезпечить його належну процесуальну поведінку, а також про те, що підозрюваний ОСОБА_7 з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не виконує покладені на нього процесуальні обов`язки.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема домашній арешт, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків як підозрюваного, а також запобігання передбаченим п. п. 1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що при розгляді клопотання слідчий суддя, взявши до уваги вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, дійшов до належних висновків про відмову у задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованим, оскільки встановлені ризики, з існуванням яких погодився слідчий суддя, а також інші обставини, на які є посилання у клопотанні, свідчать про недостатність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються виключно на припущеннях сторони обвинувачення та жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Разом із тим, слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного ОСОБА_7 такі процесуальні обов`язки:-прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; -повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; -не відлучатися за межі м. Берегове без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без змін.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі прокурор не вказує в апеляційній скарзі, а не з`явившись на її розгляд позбавив себе можливості надати будь-які докази чи довести обставини у підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 17 січня 2022 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді