ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/1794/17 Провадження 1-кп/636/689/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2023 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинувальним актом №0000428 від 09 квітня 2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Чугуївського міського суду Харківської області перебуває кримінальне провадження №0000428 від 09 квітня 2017 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

Стосовно обвинуваченого ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 11.04.2017 застосовано, та в подальшому неодноразово продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у Харківській установі виконання покарань (№27), строк якого спливає 11.02.2023.

Прокурором 02.02.2023 заявлено письмове клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 із посиланням на ті обставини, що на теперішній час ризики, наведені в п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, а інші, більш м`які запобіжні заходи не дозволять забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Потерпіла ОСОБА_6 в підготовчому засіданні клопотання прокурора повністю підтримала

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 проти задоволення клопотання прокурора заперечував, посилався на не надання стороною обвинувачення доказів існування ризиків, наведених у ст. 177 КПК України, звертав увагу суду на ті обставини, що намірів ухилятися від суду, впливати на свідків або потерпілу у провадженні або вчиняти іншізлочини ОСОБА_8 не має, вказував, що його підзахисний вже досить тривалий час тримається під вартою, в зв`язку із чим захисник просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та змінити стосовно ОСОБА_8 запобіжні заходи з тримання під вартою на інші, не пов`язані із позбавленням волі.

Обвинувачений ОСОБА_8 в підготовчому судовому засіданні підтримав позицію свого захисника та його клопотання про зміну запобіжного заходу щодо нього.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Тобто, наведена норма закону містить посилання саме на обов`язок суду розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, саме до спливу визначеного строку тримання під вартою.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, в кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

За правовими позиціями ЕСПЛ «обґрунтована підозра» це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.

Суд, розглядаючи питання доцільності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, враховуючи, що рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, приходить до наступного.

Обвинувачений ОСОБА_8 раніше судимий за вчинення аналогічного злочину, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, в зв`язку із чим суд погоджується із твердженням сторони обвинувачення про те, що перебуваючи на волі, обвинувачений дійсно може спробувати переховуватись від суду, вчиняти нові злочини або продовжити злочинну діяльність, незаконно впливати на свідків у провадженні, оскільки має інформацію про їх місце проживання, і запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та попередити вчинення ним злочинів в подальшому. Але, на думку суду, навіть обґрунтоване звинувачення у вчиненні злочинів в даному випадку не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого. Тому при вирішенні вказаного клопотання, крім наявності ризиків, встановлених при обранні запобіжного заходу, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України які продовжують існувати та не зменшились на теперішній час, суд на підставі наданих матеріалів кримінального провадження оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі і: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у злочині, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; наявність певних соціальних зв`язків.

Враховуючи практику Європейського суду, суд приходить до наступного, вищевказаний суд у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину, а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного періоду.

Положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлюють, що законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

З урахуванням наведених обставин, а також того, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, суд вважає, що на момент розгляду клопотання прокурора встановлено наявність обґрунтованої підозри та достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та те, що інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і його належну поведінку, а також запобігти спробам переховування від суду, незаконного впливу на свідків у провадженні та вчинення інших злочинів, і приходить до висновку про відсутність підстав для скасування, зміни запобіжного заходу, оскільки на теперішній час ризики, передбачені п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, а відтак суд вважає доцільним продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

Крім того, наявність ризиків, які зазначає прокурор у своєму клопотанні, була предметом дослідження під час обрання та неодноразового продовження запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , як в період досудового розслідування так і під час судового розгляду, що відображено у відповідних ухвалах суду, які стороною захисту в апеляційному порядку оскаржені не були.

Судом також враховується, що стороною захисту на теперішній час не надано до суду переконливих доказів того, що наведені в ухвалі слідчого судді та в ухвалах суду про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою, ризики суттєво зменшились або перестали існувати.

З огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не забезпечать виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і його належну поведінку.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні також заявив клопотання про призначення кримінального провадження до судового розгляду на підставі обвинувального акту вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстави для закриття провадження чи повернення обвинувального акту відсутні.

Потерпіла, захисник та обвинувачений підтримали думку прокурора щодо можливості призначити судовий розгляд у даному кримінальному провадженні.

Дане кримінальне провадження підсудне Чугуївському міському суду Харківської області, підстав для закриття або зупинення кримінального провадження, повернення обвинувального акту прокурору не встановлено.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 131, 183, 184, 193-199, 331, 350, 369-372, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження №0000428 від 09 квітня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, призначити до відкритого колегіального судового розгляду в залі судових засідань №16 Чугуївського міського суду Харківської області, за адресою: м. Чугуїв, пл. Соборна, 2, на 14:00 годину 13 лютого 2023 року.

Клопотання прокурора задовольнити, запобіжний захід відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в державній установі «Харківський слідчий ізолятор» продовжити на 60 днів, тобто до 06.04.2023 включно.

В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 відмовити.

Ухвалу в частині продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржено протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим у той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її дію та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3