Справа № 462/277/18
провадження 1-кс/462/84/23
У Х В А Л А

16 січня 2023 року Слідчий суддя Залізничного районного суду міста Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 23.12.2022 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0003135 від 29.07.2017 року,

встановив:

Скаржник звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просить скасувати постанову старшого слідчого СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 23.12.2022 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0003135 від 29.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 15.12.2022 року та вручити ОСОБА_3 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні. Свої вимоги мотивує тим, що зазначена постанова є незаконною, а дії слідчого грубо порушують вимоги КПК України.

Скаржник у судове засідання не з`явився, проте у скарзі звернувся з клопотанням про розгляд скарги у його відсутності, а відтак, з метою забезпечення права скаржника на доступ до правосуддя, слідчий суддя вважає за можливим розглянути скаргу без його участі.

16.01.2023 року від старшого слідчого СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 до суду надійшла письмова заява, в якій він просить проводити розгляд скарги у його відсутності, крім цього ним було надано слідчому судді постанову про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 від 23.12.2022 року та супровідний лист про скерування кримінального провадження № 0003135 від 29.07.2017 року до СУ ГУНП у Львівській області, а відтак його неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Вивчивши матеріали скарги, вважаю, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що старшим слідчим СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003135 від 29.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

15.12.2022 року до СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області надійшло клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0003135 від 29.07.2017 року.

Постановою старшого слідчого СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 23.12.2022 року було відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0003135 від 29.07.2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

З аналізу вищевказаних норм КПК України слідує, що чинне кримінально-процесуальне законодавство передбачає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Разом з тим, умовою для цього є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України.

Як убачається з оскаржуваної постанови, слідчий при винесенні такої обмежився лише тим, що у клопотанні ОСОБА_3 не зазначено жодних підстав, які б вказували на завдання останньому фізичної або майнової шкоди. Однак, при цьому слідчим не взято до уваги ту обставину, що заява про кримінальне правопорушення була подана безпосередньо ОСОБА_3 , яке, на думку скаржника, вчинено щодо нього.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова винесена передчасно, оскільки обставини, наведені слідчим у оскаржуваній постанові не можна вважати очевидними та достатніми, та слідчим при цьому не вжито належних заходів для з`ясування факту завдання шкоди ОСОБА_3 кримінальним правопорушенням, а тому дану постанову слід скасувати.

Щодо вимоги про зобов`язання слідчого повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 15.12.2022 року про визнання потерпілим, то зазначена вимога повністю охоплюється вимогою про скасування постанови від 23.12.2022 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим, і тому відсутні підстави для задоволення вказаної вимоги.

Щодо вимоги про зобов`язання старшого слідчого ОСОБА_4 вручити ОСОБА_3 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні не підлягає задоволенню, оскільки кримінально-процесуальне законодавство не передбачає прийняття слідчим суддею імперативного процесуального рішення про визнання особи потерпілим, зокрема, не передбачено і прийняття такого рішення, як зобов`язання слідчого визнати особу потерпілим.

Керуючись ст.ст. 306,307,318-380 КПК України,

постановив:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 23.12.2022 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 15.12.2022 року про визнання потерпілим.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала остаточна та в силу ст. 309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:

Оригінал ухвали.