Справа 556/465/23
Номер провадження 1-в/556/57/2023
У Х В А Л А

Іменем України

про відмову в задоволенні клопотання

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким

01.03.2023 року смт. Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимирець, в режимі відеоконференції, клопотання засудженого, який відбуває покарання в ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Луцьк Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , до арешту не працюючого, не одруженого, освіта неповна середня, раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України.

Засуджений: 05.06.2020 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст.ст. 185 ч.3, 186 ч.3, 70 ч.1, 72 ч.5 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Зараховано термін попереднього ув"язнення з 08.02.2019 року по день набрання вироком законної сили 07.07.2020 р. з розрахунку день за два.

Знову засуджений 26.02.2021 р. Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ст.ст. 187 ч.3, 70 ч.4 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією власного майна з врахуванням вироку суду від 05.06.2020. Зараховано строк попереднього ув`язнення з 08.02.2019 по 07.07.2020 з розрахунку день за два, а також строк відбування покарання за вироком суду від 05.06.2020 в період з 08.07.2020 по 25.02.2021 включно. 22.07.2021 ухвалою Донецького апеляційного суду вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 26.002.2021 змінено в частині остаточно призначеного покарання. Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком суду від 05.06.2020 більш суворим, призначеного за вироком суду від 26.02.2021, вважати засудженим до остаточного покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна. На підставі ч.4 ст. 70, ч.1 ст. 72 зараховано в строк покарання відбуте покарання частково за попереднім вироком суду від 05.06.2020, а саме з 08.02.2019 по 02.07.2020 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України №838-8 від 26.11.2015. На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано в строк покарання перебування у Державній установі «Луцький слідчий ізолятор» для участі у судовому розгляді даного кримінального провадження з 03.07.2020 по21.07.2021 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, зараховано 2 роки 5 місяців 14 днів. В решті вирок залишено без змін.

В С Т А НО В И В :

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким. В обґрунтування заяви вказував, що відносно нього настав передбачений законом строк для застосування пільги, згідно ст.82 КК України.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні наполягав на задоволенні його заяви.

Представник ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» щодо вирішення клопотання засудженого покладався на розсуд суду.

У судовому засіданні прокурор заперечив відносно задоволення клопотання засудженого, оскільки до завершення строку покарання ОСОБА_5 залишається 11 місяців 22 дні, тобто така міра покарання як обмеження волі, до нього не може бути застосована.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши письмові докази, в тому числі особову справу засудженого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений 26.02.2021 р. вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області за ст.ст. 187 ч.3, 70 ч.4 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією власного майна з врахуванням вироку суду від 05.06.2020.

Вирок набрав законної сили: 22.07.2021 року.

Початок строку відбування кримінального покарання 22.07.2021 року.

Кінець строку відбування кримінального покарання 23.02.2024 року.

ОСОБА_5 вину в скоєному злочині визнає. Міру покарання призначену судом вважає справедливою.

Під час тримання в ДУ «Луцький слідчий ізолятор» допустив дев`ять порушень режиму тримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені у встановленому законом порядку. Заходи заохочення не застосовувались.

З 15.09.2021 відбуває міру кримінального покарання в державній установі «Полицька виправна колонія (№76)».

З характеристики засудженого та матеріалів особової справи вбачається, що відбуваючи покарання в Державній установі «Полицька виправна колонія (№ 76)», ОСОБА_5 характеризується позитивно. Порушень встановленого порядку відбування покарання не допускає. За виконання покладених обов`язків, дотримання встановлених правил поведінки та сумлінне ставлення до праці, вимог пожежної безпеки та безпеки праці був заохочений чотири рази наказом начальника установи.

Засуджений виконує роботи із благоустрою установи, відповідно до ст. 118 ч.5 КВК України. До роботи відноситься добре.

Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, виконує встановлені законодавством вимоги.

Позову за виконавчими листами не має.

Підтримує соціально корисні зв`язки з рідними та близькими шляхом телефонних переговорів, отримує від них посилки.

За рисами характеру: спокійний; у ставленні до засуджених: не конфліктний; у ставленні до себе: вимогливий; за вольовими якостями: цілеспрямований та наполегливий.

На профілактичних обліках в установі не перебуває.

Відповідно до проведеної оцінки ризиків має середній рівень вчинення повторного кримінального правопорушення.

Згідно до ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила нове умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст.ст.81, 82 КК України є:

-ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання;

-участь у суспільно-корисній праці;

-участь у виховних заходах;

-участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні;

-участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність;

-участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій,

-поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством;

-прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів);

-визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому;

-підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2«Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджний став на шлях виправлення.

Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки; свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Разом з тим, судом встановлено, що за весь час перебування у місцях позбавлення ОСОБА_5 не проявив сумлінної поведінки, яка б свідчила про його виправлення.

Зокрема, сумлінною поведінкою суд вважає не просте дотримання засудженим вимог адміністрації установи відбування покарання та утримання від порушень режиму, а й активну участь у роботах з благоустрою установи, сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, демонстрування позитивного прикладу іншим засудженим та їх заохочення до правомірної поведінки.

В той же час, в період відбування покарання ОСОБА_5 допустив дев`ять порушень встановленого порядку відбування покарання, а саме: порушення правил встановлення міжкамерного зв`язку та розпорядку дня, зберігання заборонених предметів, пошкодження майна,вступав у суперечку із працівниками колонії. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. Має чотири заохочення за сумлінне ставлення до праці. Засуджений виконує роботи із благоустрою установи, відповідно до ст. 118 ч.5 КВК України.

При цьому суд також приймає до уваги, що у відповідності до ст. 61 КК України обмеження волі встановлюється на строк від одного до п`яти років. В той же час, до завершення строку покарання ОСОБА_5 залишається 11 місяців 22 дні, тобто така міра покарання як обмеження волі, до нього не може бути застосована.

Враховуючи викладене, керуючись ст.82 КК України, ст.ст. 538, 539 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити, за безпідставністю.

На ухвалу може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду протягом 7 діб через районний суд з моменту проголошення, а засудженим - з моменту вручення копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1