КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0007804 від 30.11.2020 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2022 року відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександрівка Херсонської області, громадянина України, з повною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_7
ВСТАНОВИЛА
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2022 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 04 (чотири) роки.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом повного приєднання до покарання призначеного за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Новотроїцького районного суду Херсонської області від 10.06.2020, остаточно ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 04 (чотири) роки 07 (сім) місяців 29 (двадцять дев`ять) днів та штраф у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Стягнуто процесуальні витрати. Вирішено долю речових доказів.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій він просить апеляційний суд скасувати вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2022 року та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що вирок ухвалений з порушенням кримінального процесуального законодавства. Також обвинувачений зазначає, що інкриміновані йому дії та обставини їх вчинення не відповідають фактичним обставинам справи. Крім того, апелянт вказує, що місцевий суд не навів жодних обгрунтованих і вмотивованих підстав для визнання його винуватим.

Фактичні обставині, встановлені судом першої інстанції.
За встановлених судом першої інстанції обставин, ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим, у тому числі за умисні корисливі кримінальні правопорушення, судимість за які у встановленому законом порядку не знята і не погашена, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив умисне кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

30 грудня 2020 року у проміжок часу з 20 год. 00 хв. по 21 год. 00 хв., більш точний час встановити не вдалося, ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , звернув увагу на раніше невідому йому ОСОБА_8 , яка тримаючи при собі сумку, а саме на лівому плечі та пакет з продуктами харчування у правій руці, йшла за місцем мешкання.

В цей час, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на протиправне заволодіння чужим майном з корисливих мотивів.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що його дії матимуть відкритий характер як для потерпілої так і для сторонніх осіб, пішов слідом за ОСОБА_8 та, наблизившись до неї зі сторони спини біля парадного № 3, будинку 2/50 по вулиці Ружинській в місті Києві, правою рукою обійняв потерпілу за плече, утримуючи у лівій руці завчасно заготовлений газовий балончик «Терен 4-м», розпилив його вміст у очі та обличчя потерпілої, чим спричинив останній фізичну біль, внаслідок чого потерпіла впала на землю.

Після чого, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на повторне відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , почав вирвати з рук ОСОБА_8 її жіночу сумку темно-коричневого кольору «GUESS», вартістю 181 (сто вісімдесят одна) гривень 67 копійок, у якій знаходились: грошові кошти у сумі 710 (сімсот десять) гривень 00 копійок; банківська картка «Приватбанк» № НОМЕР_1 та ключі з місця роботи, які для потерпілої ніякої цінності не представляють.

У цей час, крики потерпілої ОСОБА_8 привернули увагу сторонніх осіб, які кинулись їй на допомогу, у результаті чого ОСОБА_5 ,. усвідомлюючи, що може бути затриманим, не довів свій злочинний умисел до кінця та почав тікати, однак невдовзі був затриманий громадянами, які утримували його до приїзду працівників поліції, тобто не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, доводи обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, їх пояснення, відповіді на запитання суду, заслухавши учасників кримінального провадження в судових дебатах та останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зокрема законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 , як в суді першої інстанції, так і в ході перегляду даної справи в апеляційному порядку, свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав.

Однак, незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, його винуватість за вказаними у вироку обставинами, підтверджується доказами на які послався суд першої інстанції і які ним були досліджені безпосередньо, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка показала, що 30.12.2020 у проміжок часу з 20 год. 00 хв. по 21 год. 00 хв., вона поверталася до дому. У той час, як вона проходила біля парадного № 3, будинку 2/50 по вулиці Ружинській в місті Києві та тримала при собі сумку на лівому плечі та пакет з продуктами харчування у правій руці. В цей час вона відчула, як хтось обійняв її за праве плече, після чого бризнув газовим балончиком в очі та почав виривати сумку із її руки. Вона одразу зрозуміла, що це напад, згрупувалась та впала, почала сильно кричати та міцно тримала свою сумку, яку невідомий продовжував виривати з її рук. Сумку в неї нападник забрати не зміг, та почав тікати, коли на її крик відреагували та підбігли хлопці. Однак нападнику втекти не вдалося, оскільки він невдовзі був затриманий, завдяки переслідуванню людей. Обличчя нападника, у момент нападу, вона не бачила, однак побачила його як він був спійманий хлопцями, ним виявився обвинувачений. В результаті нападу вона зазнала травми очей, внаслідок забризкування пекучою рідиною, у зв`язку із чим вона зверталася у той же вечір до Олександрівської лікарні. У подальшому обвинувачений вибачився перед нею та вона не вимагає позбавлення його волі. Окрім того, зазначила, що обвинувачений у момент нападу на неї не притискав її коліном до землі, як зазначено у обвинувальному акті;

- показаннями свідка ОСОБА_9 , який показав, що 30.12.2020 приблизно між 20 год. 00 хв. та 21 год. 00 хв. він з товаришем перебував поблизу супермаркету «АТБ», що на перехресті вулиць Ружинської та Щербакова в м.Києві, де звернув увагу, як на відстані близько 5-ти метрів від них під парадним будинку, чоловік почав валити жінку на землю, а вона голосно кричати. Спочатку він подумав, що це якісь ігри, однак потів зрозумів, що відбувається напад на жінку. Він бачив, як в сторону чоловіка та жінки побіг хлопець на допомогу, і як нападник бризкав йому в очі балончиком. Він викликав поліцію та підбіг до жінки, яка знаходилась на землі та тримала в руках сумку. Один із його друзів залишився із жінкою, оскільки в неї також були забризкані очі балончиком, а він побіг на допомогу, щоб затримати нападника. Неподалік нападник був затриманий хлопцем, що наздоганяв його першим, а він, підбігши до них, також допомагав його утримувати до приїзду поліції. Нападником виявився обвинувачений ОСОБА_5 , який ставав на коліна перед потерпілою, вибачався, просив їх відпустити його, вдавав серцевий напад;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , який дав показання аналогічні показанням свідка ОСОБА_9 , окрім того зазначив, що нападник почав тікати, як побачив, що крики жінки привернули їх увагу, та побіг у двір будинку АДРЕСА_3 . За ним побіг хлопець, з однієї сторони, а він побіг з іншої сторони на перехоплення. У подальшому нападник спотикнувся та впав на землю, а вони з хлопцем його затримали. Нападником виявився обвинувачений ОСОБА_5 , який після затримання намагався вириватись, вказував, що йому зле, у зв`язку із чим, вони викликали йому швидку медичну допомогу, поки очікували наряд поліції. Також він побачив у обвинуваченого газовий балончик «Терен 4м», який у нього був у подальшому вилучений;

- протоколом огляду місця події від 30.12.2020, згідно якого здійснено огляд ділянки місцевості, що знаходиться біля парадного № 3 буд. АДРЕСА_2 . В ході проведення огляду вказаної ділянки присутня ОСОБА_8 , яка повідомила, що саме у цьому місці 30.12.2020 приблизно о 21 год. 00 хв. на неї було вчинено напад в ході якого застосовано газовий балончик та фізичне насильство, з метою заволодіння її майном, а саме сумкою з особистими речами;

- висновком експерта № СЕ-19/111-21/787-ТВ від 15.01.2021, згідно якого ринкова вартість станом на 30 грудня 2020 року сумки темно-коричневого кольору «GUESS» у непошкодженому стані становила 181,67 грн.;

- висновком експерта № 042-11-2021 від 26.01.2021 під час первинно відомого звернення 30.12.2020 під час огляду лікарем/лікарями КНП «Олександрівська клінічна лікарня м.Києва» у ОСОБА_11 було виявлено таке тілесне ушкодження: - опік (визначений клінічними лікарями як хімічний) шкіри повік, кон`юнктиви склери та повік 1 ступеню обох очей;

- довідкою КНП «Олександрівська клінічна лікарня м. Києва» виконавчого органу Київської міської ради № 651 від 30.12.2020, згідно якої ОСОБА_8 звернулася з приводу хімічного опіку шкіри повік I ступеню обох очей, та підлягає подальшому спостереженню і лікуванню в поліклінічному відділені за місцем проживання.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає доводи обвинуваченого ОСОБА_5 , щодо заперечення фактичних обставин злочину непереконливими, оскільки вони спростовуються вищевказаними доказами, які суд першої інстанції визнав допустимими, належними і достатніми у своїй сукупності для визнання вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України з дотриманням критерію доведеності - поза розумним сумнівом, а позицію обвинуваченого, щодо невизнання вини і заперечення фактичних обставин, тактикою захисту.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях зазначає, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (п. 29-30 рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії"). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§2 рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії").

Колегія суддів апеляційної інстанції, враховуючи фактичні обставини та наслідки вчинення кримінального правопорушення, висновки Європейського суду з прав людини, погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині доведеності вини обвинуваченого.

При призначенні покарання суд першої інстанції дотримався положень, передбачених ст. ст. 50, 65 КК України і призначив покарання з урахуванням принципу індивідуалізації покарань. Врахував положення ст. 12 КК України і визначив співмірний розмір виду покарання, особу обвинуваченого, обставини, які обтяжують покарання та відсутність обставин, що пом`якшують покарання і правильно призначив остаточне покарання за сукупністю вироків відповідно до ст. 71 КК України адже обвинувачений не відбув покарання повністю за раніше скоєне кримінальне правопорушення за попереднім вироком .

Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_5 про встановлення обставин, які не підтверджені жодним доказом сторони обвинувачення, апеляційний суд вважає такі доводи надуманими, оскільки місцевий суд ретельно дослідив усі докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

За таких обставин, оскільки в поданій апеляційній скарзі апелянтами не наведено об`єктивних доводів стосовно скасування вироку, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування вироку і призначення нового розгляду під час апеляційного перегляду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2022 року щодо ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного суду протягом 03 (трьох) місяців шляхом подання касаційної скарги, а засудженим у той же строк з часу отримання копії ухвали.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3