Справа № 204/8614/22
Провадження № 1-кп/204/694/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000318, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.04.2022, за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Красноарміськ (нині Покровськ) Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, працюючого слюсарем АПК "Інвест", неодруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт у вищевказаному кримінальному провадженні.
У судовому засіданні 08.12.2022 прокурор подав до суду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 .
Клопотання прокурора обґрунтовано наявністю ризиків, передбачених п. 1,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлені тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років. Враховуючи вимоги ч. 6 ст. 176 КПК, з метою забезпечення покладених на нього процесуальних обов`язків а також запобігання спробам: переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, існує необхідність продовження застосування стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою. ОСОБА_5 проживає у місті Покровськ Донецької області, де на даний час відбуваються активні бойові дії, а агресія, яку здійснює Російська Федерація стосовно України, може спричинити тимчасову окупацію м. Покровська та призвести до ухилення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Крім того, у випадку застосування до ОСОБА_5 запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, створить передумови для продовження спілкування ОСОБА_5 з невстановленими особами, яким він не санкціоновано передавав відомості, тобто продовжувати кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується.
У судовому засіданні прокурор підтримав вищезазначене клопотання та просив його задовольнити.
Захисник у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначив, що ризики, на які вказує прокурор з часу обрання запобіжного заходу суттєво зменшилися на теперішній час. Також захисник зазначив, що прокурор не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу та просив змінити застосований запобіжний захід на домашній арешт, з огляду на режим воєнного стані, особу обвинуваченого та соціальні зв`язки останнього.
Обвинувачений у судовому засіданні підтримав позицію захисника.
Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, доходить наступних висновків.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час ас судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частинами 1, 2 ст. 177, ч. 1 ст. 178 КПК України визначено, що застосування запобіжного заходу здійснюється з метою, зокрема, забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків на підставі наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявності ризиків, для запобігання яких здійснюється запобіжний захід.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених у тому числі ст. 111-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті -тримання під вартою.
Положеннями статей 131-132, 176 КПК України, визначено, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Частиною 5 ст. 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, суд враховує вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до конвенції та практики ЄСПЛ, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.
Практика ЄСПЛ, також передбачає, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Суд зазначає, що у цій справі існує наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, санкція якого визначає покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої. Розуміючи тяжкість і невідворотність покарання, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, у разі визнання судом його винуватим, ОСОБА_5 може переховуватися від суду. Крім того, обвинувачений зареєстрований місті Покровськ Донецької області, поблизу якого на цей час відбуваються активні бойові дії, а агресія, яку здійснює Російська Федерація стосовно України, може привести до тимчасової окупації міста. У разі не продовження застосованого стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній повернеться до свого місця мешкання, що може призвести до ухилення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, а також до невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків. За вказаних умов існує ризик, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню. Також вбачається ризик, що обвинувачений, користуючись зв`язками на непідконтрольній українській владі території, у разі незастосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується та/або вчинити інше правопорушення в умовах воєнного стану на території України.
Відповідно до частини 5 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 Кримінального кодексу України.
Враховуючи те, що ОСОБА_5 інкримінується особливо тяжкий злочин проти основ національної безпеки України, застосування стосовно нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прямо суперечить вищезазначеній процесуальній нормі, з огляду на що судом не враховуються доводи сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт, відтак у задоволенні відповідного клопотання слід відмовити.
Частиною 4 ст. 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, зокрема, ст.111-1 Кримінального кодексу України.
З огляду на викладене, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, забезпечення виконання ним належної процесуальної поведінки в умовах воєнного стану, враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення, який свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи, суд доходить висновку про продовження застосованого стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк шістдесят днів.
На підставі викладеного, керуючись статтями 110, 176-178, 183, 193-194, 197, 331, 369- 372, 376, 392-393 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 05 лютого 2023 року включно без визначення розміру застави.
В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну застосованого запобіжного заходу на домашній арешт - відмовити.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» для виконання.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали складено 09.12.2022.

Суддя ОСОБА_1