Справа № 344/1806/23
Провадження № 1-кп/344/677/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківська, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 вчинив порушення правила безпеки дорожнього руху, як особа, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, 03 грудня 2022 року приблизно о 11 год 40 хв ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, що значно знижує реакцію і унеможливлює здатність належним чином реагувати на зміну дорожньої обстановки, керуючи автомобілем марки «MERCEDES-BENZ 110», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у світлу пору доби рухався по проїзній частині дороги вул. Галицька, зі сторони вул. Целевича, в напрямку вул. Дністровська, в м. Івано-Франківську.

У в той час пішохідним тротуаром по вул. Довга, в напрямку проїзної частини дороги вул. Галицька, рухалася пішохід ОСОБА_8 .

Водій ОСОБА_7 , рухаючись вищевказаним автомобілем по вул. Галицька, здійснюючи поворот праворуч на вул. Довгу, в м. Івано-Франківську, проявив неуважність, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в результаті чого виїхав за межі проїзної частини дороги праворуч по ходу руху автомобіля на тротуар для пішоходів, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 .

При цьому ОСОБА_7 порушив наступні вимоги пунктів Правил дорожнього руху України, а саме:

п. 1.5, в якому вказано, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3, в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 2.9 а), відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;

п. 10.1., який зобов`язує водія перед будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 12.1, у відповідності до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

У результаті порушення ОСОБА_7 ПДР України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітки з переломами 6, 7, 8, 9 ребер зліва, закритої тупої травми лівої нижньої кінцівки з багато уламковими переломами велико- та малогомілкової кісток у верхній та середній третинах, зі зміщенням відламків, що викликало необхідність проведення операцій (закритої репозиції перелому великогомілкової кістки з внутрішньою фіксацією. Остеосинтезу інтрамедулярним блокуючим стрижнем. Демонтаж АЗФ), які згідно висновку експерта, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечні для життя в момент спричинення.

14.03.2023 року між потерпілою ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_7 було укладено угоду про примирення.

Відповідно до змісту укладеної угоди, сторони домовились про узгоджену міру покарання обвинуваченому за ч.1 ст.286-1 КК України, з застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 1400 (тисячу чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки. При цьому, обвинувачений та потерпіла розуміють наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України, а саме обмеження права оскарження вироку суду згідно ст.ст.394, 424 КПК України та відмову від прав, передбачених ст.474 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та беззастережно, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини. До вчиненого обвинувачений ставиться критично, щиро кається, та просить суд його суворо не карати, запевняючи суд, що такого більше не повториться. Обвинувачений просив суд затвердити угоду про примирення, наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який буде застосовано до нього в разі укладення угоди розуміє.

Захисник зазначив, що є всі підстави для затвердження угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілою.

Потерпіла ОСОБА_8 подала суду заяву, що обвинувачений їй відшкодував матеріальну та моральну шкоду, просить суд суворо його не карати та призначити покарання не пов`язане із позбавленням волі. Проводити судове засідання без її участі та затвердити укладену між ними угоду.

Представник потерпілої ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що жодних претензій потерпіла до обвинуваченого не має. Також просила затвердити угоду про примирення укладену між потерпілою та обвинуваченим.

Прокурор не заперечував щодо затвердження угоди про примирення укладену між потерпілою та обвинуваченим.

Заслухавши думку учасників процесу, роз`яснивши наслідки укладення та затвердження угоди відповідно до вимог ст.473 КПК України, та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що укладену угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_7 слід затвердити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.468, ч.3 ст.469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 вперше вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.286-1 КК України, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Надана суду угода відповідає вимогам, які ставляться до угоди про примирення, що передбачені ст.471 КПК України, в тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди. Обставин, які б вказували на необхідність відмови в затвердженні угоди, в тому числі ті, які передбачені ст.474 КПК України, судом не встановлено. Зокрема, в процесі дослідження матеріалів, суд прийшов до переконання, що укладення угоди потерпілою ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_7 є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковано за ч.1 ст.286-1 КК України, а узгоджене покарання обвинуваченому у виді штрафу в розмірі 1400 (тисячу чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки, з застосуванням вимог ст.69 КК України, з врахуванням суспільної небезпеки вчиненого та пом`якшуючих покарання обставин (повне визнання вини, його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повне відшкодування шкоди потерпілій), відсутністю обтяжуючих обставин, буде необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових злочинів.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз відповідно до ч.2 ст.124 КПК України покласти на обвинуваченого.

Питання речових доказів у справі вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід в даному кримінальному провадженні не обирався.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.100, 124, 368, 370, 473, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про примирення від 14 березня 2023 року, укладену між потерпілою ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_7 по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_7 , якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, та з застосуванням ч.1 ст.69 КК України, призначити покарання у виді штрафу в розмірі тисячу чотириста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 23 800 ( двадцять три тисячі вісімсот) грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 1 510 гривень 24 копійок процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення експертиз.

Речові докази:

- автомобіль марки «MERCEDES-BENZ 110», реєстраційний номер НОМЕР_2 (постанова від 03.12.2022) - вважати повернутим власнику ОСОБА_7 .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його оголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_9