Справа № 369/3413/23
Провадження №1-кп/369/1679/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0003352 від 04 листопада 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, який має вищу освіту, раніше працював на посаді заступника начальника 4 зміни «Аерохелдінг» (аеропорт Бориспіль), зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 Кримінального кодексу України (далі - КК України), з угодою про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 від 09 березня 2023 року,

встановив:

В провадження Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0003352 від 04 листопада 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, з реєстром матеріалів досудового розслідування та угодою про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_6 від 09 березня 2023 року.

Як вбачається з обвинувального акту та угоди про визнання винуватості, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України та відповідно його дії кваліфіковано, як сприяння незаконного переправлення осіб через державний кордон України порадами та вказівками, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Згідно з обвинувальним актом вказане правопорушення вчинено за наступних обставин.

Встановлено, що у невстановлений розслідуванням час та місці у ОСОБА_4 , який був обізнаним про порядок перетину державного кордону України громадянами України в період дії військового стану, у порушення вимог ст. ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України», Указу Президента від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №133/2022 від 14 березня 2022 року, №341/2022 від 17 травня 2022 року, № 573/2022 від 12 серпня 2022 року, № 757/2022 від 22 листопада 2022 року, Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у порушення постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57 про затвердження «Правил перетинання державного кордону громадянами України» згідно якої в період дії військового стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, обмежено виїзд за межі України, та діяв за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, виник прямий умисел на сприяння незаконному переправленню чоловіків - громадян України, віком від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за межі України в умовах воєнного стану, через державний кордон України, шляхом надання порад та вказівок з цього приводу.

У подальшому ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, матеріали відносно яких внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000831 від 09 березня 2023 року в період часу з вересня 2022 року підшукував на території Київської області осіб чоловічої статі віком від 18 до 60 років, які ухиляються від мобілізації, та які бажають в умовах воєнного стану потрапити за кордон України із використанням документів про зайняття волонтерською діяльністю та внесення відомостей до системи «Шлях», що надає право на пільги вищевказаним особам на виїзд за кордон, після чого ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, надавав поради та вказівки щодо подальшого здійснення незаконного переправлення вищевказаних осіб через державний кордон України.

Так, ОСОБА_4 , 01 грудня 2022 року, діючи за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, матеріали відносно яких внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000831 від 09 березня 2023 року, маючи прямий умисел на сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами та вказівками, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, повідомив ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зможе сприяти незаконному переправленню останнього через державний кордон України в умовах воєнного стану, надавши ОСОБА_7 відповідні поради та вказівки, після чого ОСОБА_4 передасть грошову винагороду від ОСОБА_7 невстановленим досудовим розслідуванням особам, матеріали відносно яких внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000831 від 09.03.2023, з якими ОСОБА_4 діє за попередньою змовою, за виготовлення документів про зайняття волонтерською діяльністю та внесення відповідних відомостей щодо ОСОБА_7 до системи «Шлях», що надасть право останньому на пільги на виїзд за кордон в умовах воєнного стану як громадянину України чоловічої статі від 18 до 60 років.

В подальшому, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 02.12.2022 за вказівкою ОСОБА_4 відправив останньому в електронному вигляді власні документи. Після цього, 05.12.2022, ОСОБА_7 за вказівкою ОСОБА_4 надав йому для передачі невстановленим досудовим розслідуванням особам, матеріали відносно яких внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000831 від 09.03.2023, з якими ОСОБА_4 діяв за попередньою змовою, грошові кошти у сумі 250 доларів США, при цьому ОСОБА_4 надав ОСОБА_7 поради та вказівки для безперешкодного переправлення через державний кордон України, чим сприяв незаконному переправленню останнього через державний кордон України

Відповідно до змісту вказаної угоди вона містить формулювання обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України; прокурор Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого; істотних для даного кримінального провадження обставин; обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному вище діянні; узгоджене покарання та згоду обвинуваченого ОСОБА_4 на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням з іспитовим строком, а також згоду обвинуваченого співпрацювати у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою.

Так, сторонами угоди було узгоджено призначення за ч. 2 ст. 332 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з контролем за державним кордоном України та переміщенням через державний кордон України матеріальних цінностей на строк 2 роки та на підставі ст. 75 КК України, подальшого звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Також, в угоді про визнання винуватості зазначено про наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 Кримінального процесуального кодексу країни (КПК України), та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

У судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості. При цьому, вказавши, що місцем вчинення кримінального правопорушення є місце, де обвинувачений ОСОБА_4 отримав гроші кошти в сумі 250 доларів США.

Крім того, прокурор заявив клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби строком на 60 днів. В обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу зазначив, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким, та за яке у разі визнання його вини передбачено покарання на строк до 7 років позбавлення волі, тому вважає, що існують ризики того, що останній може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Крім того, звернув увагу суду на тому, що обвинувачений ОСОБА_4 не має будь-якого джерела доходу, оскільки наразі не працює, неодружений, не має на утриманні малолітніх осіб та осіб похилого віку, що свідчить про відсутність у останнього міцних соціальних зв`язків.

Захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання. При цьому, захисник просив визначити іспитовий строк тривалістю 1 рік. Разом з тим, захисник ОСОБА_5 стосовно клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби заперечував вважав його безпідставним та таким що суперечить угоді.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся та просив затвердити угоду про визнання винуватості. При цьому, стосовно клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби підтримав позицію свого захисника.

Потерпілі в даному кримінальному провадженні відсутні.

Заслухавши думку учасників підготовчого судового провадження, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, дослідивши обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості, суд дійшов такого висновку.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно ч. 1 ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 468 - 475 КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 7 ст.474 КПК України, у разі невідповідності угоди вимогам КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди не відповідають вимогам цього Кодексу та/або закону.

У судовому засіданні встановлено, що зміст угоди про визнання винуватості не відповідає вимогам ст. 472 КПК України, з огляду на наступне.

Положеннями ст. 472 КПК України визначено складові елементи угоди про визнання винуватості, які складають її зміст. Перелік таких складових є вичерпним та розширювальному тлумаченню не підлягає. При цьому, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам КПК України та/або закону, зокрема відповідність змісту угоди вимогам КПК України.

Так, згідно із змістом угоди про визнання винуватості вона повинна містити формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Разом з тим, з формулювання обвинувачення вбачається, що органами досудового розслідування не встановлено місця вчинення кримінального правопорушення, що позбавляє можливості суд, з огляду на стадію судового провадження, а саме підготовче провадження, перевірити територіальну підсудність кримінального провадження, що в свою чергу не узгоджується з вимогами ст. 32 КПК України.

Більше того, наведене вище в подальшому може вплинути на подальший розгляд справи по суті, оскільки вказані обставини підлягають доказуванню у кримінальному провадженні відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України.

Посилання прокурора на те, що місцем вчинення кримінального правопорушення є АЗС, де обвинувачений ОСОБА_4 отримав гроші кошти в сумі 250 доларів США, є безпідставними, не відповідають змісту обвинувального акту, що перебуває на розгляді суду, тобто вказані доводи прокурора, не знайшли свого підтвердження в ході підготовчого провадження.

Наведене, дає суду підстави вважати, що умови угоди суперечать вимогам КПК України, оскільки зміст угоди не відповідає положенням ст. 472 КПК України, що унеможливлює укладення угоди.

Крім того, клопотання прокурора про призначення обвинувального акту до судового розгляду задоволенню не підлягає, з огляду на положення п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, більше того обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України з наведених вище підстав та відповідно підлягає поверненню прокурору для продовження досудового розслідування.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що угода про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 від 09 березня 2023 року, не відповідає вимогам чинного КПК України, у зв`язку з чим в її затвердженні слід відмовити.

Повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

Вирішуючи клопотання прокурора про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, суд враховує наступне.

Згідно з ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Згідно з ст. 181 КПК України, домашній арешт у нічний час доби полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло у певний період доби.

Обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України, відповідно до якої, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, офіційно не працює, неодружений, утриманців не має, тобто відсутні стійкі соціальні зв`язки, та знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинене може переховуватись від суду, тому може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України з метою уникнення відповідальності.

За таких обставин, вислухавши доводи прокурора, з`ясувавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим та його слід задовольнити, застосувавши до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, на строк 60 днів, з огляду на тяжкість покарання, яке може бути призначене обвинуваченому у разі визнання його винуватим та з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Керуючись ст. 176-178, 181, 194, 196, 205, 314, 315-316, 372, 376, 392, 395, 469, 470, 472-474 КПК України,

ухвалив:

Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 від 09 березня 2023 року.

Кримінальне провадження № 0003352 від 04 листопада 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України - повернути прокурору для продовження досудового розслідування.

Клопотання прокурора про застосування обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби на строк 60 днів, починаючи з 20 березня 2023 року до 18 травня 2023 року включно .

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , такі обов`язки:

- не відлучатися із місця своєї реєстрації ( АДРЕСА_1 ), у період часу з 23:00 год. до 06:00 год., окрім, як за викликом прокурора або суду у цьому кримінальному провадженні;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з свідками по даному кримінальному провадженню;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Визначити строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків до 18 травня 2023 року.

Ухвалу направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого - до Святошинського РУП ГУНП України в м. Києві.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення в частині застосування запобіжного заходу, в решті - ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1