Справа № 304/680/23 Провадження № 1-кп/304/158/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2023 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

її захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000271 від 20 червня 2020 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Перечин Ужгородського району Закарпатської області, мешканки АДРЕСА_1 , з початковою середньою освітою, непрацюючої, неодруженої (має на утриманні трьох неповнолітніх дітей), громадянки України, згідно із ст. 89 КК України раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

У С Т А Н О В И В :

згідно з обвинувальним актом, 20 червня 2020 року близько 03.00 год обвинувачена ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб з обвинуваченим ОСОБА_7 та особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, умисно, таємно, з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, відчинивши засувний замок на воротах будинку АДРЕСА_2 , та пошкодивши замки вхідних дверей, проникли всередину будинку, звідки викрали належні потерпілій ОСОБА_4 електродриль марки «BOSCH GBM-10», вартістю 748,45 грн, бензинову пилу марки «Partner P 401», вартістю 1 139,70 грн, кутову шліфувальну машинку марки «Bosch GWS 20-230H», вартістю 1 400,93 грн, та подовжувач марки «Powerplant Y 16-01», вартістю 409,38 грн, після чого зникли, чим спричинили потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 3 698,46 грн, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 3 ст. 185 КК України.

Дев`ятнадцятого квітня 2023 року у місті Перечин між прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 за участю захисника адвоката ОСОБА_6 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог статті 472 КПК України, згідно якої обвинувачена визнає свою вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України та зобов`язується відшкодувати потерпілій ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 20 000 грн протягом 20 (двадцяти) місяців з дня набрання вироком суду законної сили. Крім цього сторони дійшли згоди щодо покарання, яке має понести обвинувачена у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з її звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням та покладенням, передбачених ст. 76 КК України обов`язків, а також визначили наслідки укладення, затвердження і невиконання зазначеної угоди.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 повністю визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, щиро розкаялася та ствердила, що угоду вона укладала добровільно, наслідки укладання і затвердження зазначеної угоди для неї зрозумілі. Повідомила, що в повному обсязі розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, зазначеним в обвинувальному акті та угоді, готова понести узгоджене покарання, а також відшкодувати потерпілій, протягом визначеного в угоді строку, моральну шкоду у розмірі 20 000 грн; матеріальна шкода нею відшкодована повністю. Разом зі своїм захисником просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор також просив затвердити дану угоду та пояснив, що потерпілою ОСОБА_4 йому надана письмова згода на укладення угоди, така відповідає вимогам закону, вказана в угоді міра покарання визначена з урахуванням особи обвинуваченої, відповідно до положень ч. 3 ст. 185 КК України. Додатково зазначив, що питання стягнення процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні вже вирішено вироком суду відносно особи, матеріали щодо якої були виділені органом досудового розслідування в окреме провадження.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні проти затвердження угоди про визнання винуватості не заперечила, зазначила, що подавала з цього приводу прокурору відповідну згоду, в якій зокрема, не заперечила проти застосування відносно обвинуваченої звільнення від відбування покарання з випробуванням. Крім цього потерпіла подала суду заяву, в якій відмовилася від цивільного позову в частині стягнення з ОСОБА_5 моральної та матеріальної шкоди, оскільки питання відшкодування моральної шкоди узгоджено прокурором під час укладання даної угоди, а матеріальна шкода їй відшкодована обвинуваченою у повному обсязі; наслідки закриття справи у цій частині їй відомі.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, прийшов до такого висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні зокрема щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Частина 5 вказаної статті передбачає, що укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , передбачене ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

При цьому судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, яке буде до неї застосовано.

Також встановлено, що прокурор усвідомлює наслідки затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що дана угода про визнання винуватості укладена за письмової згоди потерпілої ОСОБА_4 , наданої прокурору, така відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та відповідно може бути затверджена і на підставі цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки її умови узгоджуються з вимогами вказаного Закону, не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, укладення угоди було добровільним, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Також судом береться до уваги те, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Що стосується цивільного позову ОСОБА_4 в частині вимог до обвинуваченої ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд прийшов до такого висновку.

Підстави, порядок звернення та розгляду цивільного позову в кримінальному процесі передбачено статтею 128 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, відповідно до частини четвертої та п`ятої цієї статті форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Як роз`яснено в п. 5 та п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31 березня 1989 року, при розгляді цивільного позову в кримінальній справі з питань, не врегульованих КПК, суд може керуватися відповідними нормами ЦПК.

Під час судового розгляду потерпіла ОСОБА_4 внаслідок повного відшкодування матеріальної шкоди, а також врегулювання в угоді про визнання винуватості питання щодо порядку та строків відшкодування обвинуваченою моральної шкоди, відмовилася від цивільного позову в частині позовних вимог до ОСОБА_5 .

Відповідно до частини 1 статті 129 КПК суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до частини 3 вказаної статті, у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

У той же час прийняття рішення про закриття провадження в частині цивільного позову КПК не передбачено. Разом із тим частина 3 згаданої статті у певних випадках надає суду право залишити позов без розгляду.

Такий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 18 жовтня 2022 року у справі № 753/6486/21, провадження № 51-5845км21.

Відтак на підставі наведених обставин, з врахуванням вимог ст. 26 КПК України, зокрема того, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом, суд, приймаючи до уваги те, що відмова потерпілої від цивільного позову в частині вимог до обвинуваченої ОСОБА_5 не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вважає, що цивільний позов в цій частині слід залишити без розгляду.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_5 під час досудового розслідування та судового розгляду даного кримінального провадження не обирався, клопотання про його обрання суду не подано, отже питання щодо такого судом не розглядається.

Питання про відшкодування процесуальних витрат суд не вирішує, оскільки таке вирішено вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 03 березня 2021 року у справі № 304/201/21 (провадження № 1-кп/304/201/2021).

Речових доказів у даному кримінальному провадженні немає.

Керуючись ч. 2 ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 19 квітня 2023 року між прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі статей 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_4 в частині позовних вимог до обвинуваченої ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копію вироку суду учасники кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 376 КПК України. Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1