Справа № 159/1004/23
Провадження № 1-кп/159/287/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ковелі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000038 від 08.02.2023 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Ковель Волинської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , такої, що не має судимості,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст.390-1 КК України,

в с т а н о в и в :

11.11.2022 за заявою ОСОБА_5 Ковельським міськрайонним судом Волинської області у цивільній справі №159/4575/22, провадження № 2-о/159/197/22 ухвалено рішення про видачу обмежувального припису стосовно його сестри ОСОБА_4 , яким визначено заходи тимчасового обмеження її прав строком на 3 місяці та покладено на неї обов`язки, а саме: заборонено ОСОБА_4 перебувати за місцем спільного проживання з потерпілим ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 .

Однак, ОСОБА_4 , будучи ознайомленою 16 листопада 2022 року під розпис із вказаним рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимог ч.4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, маючи фізичну можливість виконувати рішення суду, 09 січня 2023 року 0 17.33 год. та 19 січня 2023 року о 15.01 год., перебувала у місці спільного проживання з ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 , де спілкувалася з потерпілим, ображаючи останнього та вчинила сварки, чим порушила захід обмежувального припису відносно неї.

Внаслідок таких дій ОСОБА_4 заподіяно шкоду суспільним відносинам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду і органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Своїми діями, які виразились в умисному невиконанні обмежувального припису особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, обвинувачена ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ст.390-1 КК України.

Будучи допитаною у ході судового розгляду обвинувачена ОСОБА_4 винуватою себе у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю, у вчиненому щиро розкаюється і прохає суворо не карати. Підтвердила обставини викладенні в обвинуваченні в повному обсязі, твердо пообіцяла в подальшому будь-яких протиправних дій відносно свого брата не скоювати.

Потерпілий ОСОБА_6 також підтвердив факти, викладені в обвинувачені, висловивши думку, що у випадку зміни поведінки обвинуваченої він не заперечуватиме про застосування до неї умовного покарання.

Оскільки обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою винуватість у інкримінованому їй органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодилася з кваліфікацією вчиненого нею діяння, а інші учасники кримінального провадження не мають жодних заперечень щодо встановлених обставин, при цьому позиція учасників кримінального провадження є добровільною, суд вважає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення і винуватості обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення.

Умисні дії обвинуваченої ОСОБА_4 органом дізнання вірно кваліфіковано за ст.390-1 КК України, тобто в умисному невиконанні обмежувального припису особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

Призначаючи покарання суд враховує тяжкість вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, обставини справи та особу винної у їх сукупності.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 суд відносить визнання своєї вини та щире каяття у скоєному.

До обтяжуючої покарання обставини суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо особи з якою винна перебуває у сімейних відносинах.

Призначаючи покарання обвинуваченій у виді обмеження волі із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, суд бере до уваги всі обставини по справі, позицію щодо покарання потерпілого, а також майновий та сімейний стан обвинуваченої ОСОБА_4 , ставлення до скоєного, її вік та те, що вона до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Саме таке покарання на переконання суду буде достатнім для виправлення останньої та справедливим.

За таких обставин суд, вважає співмірним, достатнім та справедливим призначення покарання у виді обмеження волі в мінімальних межах із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України.

З врахуванням наведених підстав для застосування іншого виду покарання суд, не вбачає.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373-375 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст.390-1 КК України та призначивши покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України обвинувачену ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази у справі, а саме: оптичний диск з відеозаписом, який долучений до матеріалів справи - залишити при ній.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченій, потерпілому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_7