Справа № 183/474/23
№ 1-кс/183/322/23

У Х В А Л А
17 січня 2023 року канцелярією Новомосковського мськрайонного суду Дніпропетровської області зареєстроване означене вище клопотання, яке направлене 14 січня 2023 року з м.Балаклія Харківської області.
13.01.2023 року в ході огляду місця події - квартири АДРЕСА_1 , вилучено купюри номіналом 1000 гривень з написом «це не гроші», «це приколи», «сувенір» в кількості 11 штук, які в подальшому відповідною постановою слідчого визнані речовим доказом.
Слідчий посилається на те, що незастосування відповідного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, тому під час досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене майно, а саме на грошові купюри номіналом 1000 гривень з написом «це не гроші», «це приколи», «сувенір» в кількості 11 штук, які перебували у володінні потерпілої ОСОБА_6 .
В судове засідання сторони кримінального провадження не з`явилися, дізнавач та прокурор звернулися до суду з клопотанням про розгляд питання щодо арешту майна у її відсутність.
Слідчий суддя, дослідивши клопотання та надані до нього копії документів, вважає клопотання не обґрунтованим, та таким що не підлягає задоволенню.
З дослідженої копії постанови дізнавача СД ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , вбачається, що грошові купюри номіналом 1000 гривень з написом «це не гроші», «це приколи», «сувенір» в кількості 11 штук було визнано по кримінальному провадженню речовими доказами.
Слідчим суддею також досліджено протокол огляду місця події від 13.01.2023 року - квартири АДРЕСА_1 , в ході якого дізнавачем виявлені та вилучені зазначені вище 11 купюр номіналом 1000 гривень з написом «це не гроші», «це приколи», «сувенір».
Таким чином, дізнавач наполягає на тому, що 11 купюр номіналом 1000 гривень з написом «це не гроші», «це приколи», «сувенір», є тимчасово вилученим майном.
Крім того, слідчим суддею встановлено, що по кримінальному провадженню на момент розгляду клопотання про арешт майна, підозра нікому не висунута.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою збереження речових доказів. Як передбачено ч. 2 п. 7 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Варто звернути увагу, що дізнавач у своєму клопотанні вилучені речові докази визначив, як грошові купюри, тому з метою позбавлення права користування ними, розпорядженням та відчуженням вказаним майном, просив застосувати арешт до вилученого майна, яке фактично не має ознак грошових купюр, оскільки має написи, як сувенір, прикол, не гроші.
Так, дійсно арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.
Як передбачено ч. 2 п. 7 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Між тим, речовими доказами згідно ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти:
- які були знаряддям кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження;
- в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом, або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Знаряддя злочину предмети та речовини, що використовувалися злочинцем для досягнення злочинного результату. Елемент криміналістичної характеристики злочину.
Сліди у вузькому розумінні, матеріально-фіксоване відображення (сліди рук, ніг, знарядь, інструментів). У широкому результат будь-якої матеріальної зміни первинної обстановки внаслідок вчинення злочину.
Слідоутворення процес формування будь-якого матеріального відображення події, як процес зміни властивостей об`єкта внаслідок взаємодії з іншим об`єктом під час будь-якої події. Процес контактування мінімум двох об`єктів, під час якого ідентифікуючий об`єкт сприймає, відображає зовнішні властивості ідентифікованого об`єкті.
Об`єкт злочину це елемент складу злочину, що утворений суспільними відносинами, які охороняються кримінальним законом та у сфері яких завдається шкода чи створюється загроза її заподіяння (обов`язкова ознака), а також включає в себе предмет злочину і потерпілого від злочину (факультативні ознаки).
Речовими доказами можуть бути і документи, але лише за умови, якщо документи містять ознаки речового доказу - були знаряддям чи об`єктом кримінально протиправних дій.
В контексті положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження, та/або користування майном з метою забезпечення речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна, як виду покарання і відшкодування шкоди.
Загальне правило, яке застосовують при накладенні, що майно має відповідати критеріям речових доказів зазначених у ст. 98 КПК України та щодо нього є відповідні конкретні ризики використання, переміщення та ін. є помилковим. Таке майно має бути матеріальним об`єктом, виходячи із буквального визначення речових доказів, але, в даному випадку, вилучені у потерпілої в ході огляду місця події сувенірні грошові купюри, такими не є.
Не дивлячись на те, що влучені купюри відповідають критеріям речового доказу, можуть містити на собі елементи криміналістичної характеристики, в тому числі знаряддя злочину, накладення арешту на такі докази не відповідатиме самому інституту та меті арешту, визначеному нормами КПК України
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173 КПК України, слідча суддя, -
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідча суддя ОСОБА_1