1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/8791/22 1-кс/335/3173/2022
29 грудня 2022 року м. Запоріжжя
У ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженню встановлено, що 23.12.2022 приблизно об 11-00 годині, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у приміщенні Вознесенівського окружної прокуратури м. Запоріжжя за адресою: м. Запоріжжя, вул. Якова Новицького, 5, пред`явила привласнені документи на майно, які належали померлій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( НОМЕР_1 ). Під час огляду місця події 23.12.2022 було вилучено папку з наступними документами: заява про видачу трупу на 1 арк.; копія паспорту на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1 арк.; свідоцтво про смерть ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія); свідоцтво про спадщину за заповітом на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 на 1 арк. копія (3 одиниці); Витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі на 1 арк. (копія); Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на 1 арк. (1 копія); свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1 арк. (оригінал); Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на 1 арк. (1 оригінал); Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно на 1 арк.(оригінал); Витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі на 1 арк. (оригінал); копія технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2 ; технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_3 України на 7 арк.(оригінал); індивідуальний податковий номер на ім`я ОСОБА_5 на 1арк. (оригінал); рахунок-фактура № 19 від 06.12.2019 на 1 арк. ( оригінал); Ордер № 161 від 25 січня 1967 року на 1 арк.; квитанції на 15 аркушах; копія довідки в 1 примірнику; копії довідок у 2 примірниках; квитанція до прибуткового касового ордера на 1 арк.; квитанція № 34 на 1 арк.; довідка (оригінал); квитанція до Ленінського районного суду м. Запоріжжя на 1 арк.; свідоцтво про смерть ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1 арк. (оригінал); довідка про причину смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1 арк. (оригінал); свідоцтво про прохання в 1 примірнику; документи, що підтверджують смерть ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 5 арк.
З метою збереження речових доказів та з метою встановлення істини по справі, та для запобігання скоєння інших правопорушень, дізнавач звернувся з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, зазначене у клопотанні.
У судовому засіданні дізнавач клопотання підтримав, про що надав відповідну заяву.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до таких висновків.
23.12.2022 приблизно об 11-00 годині ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у приміщенні Вознесенівського окружної прокуратури м.Запоріжжя за адресою: м.Запоріжжя, вул. Якова Новицького, 5, добровільно надала папку з документами, які належали померлій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (згідно вищезазначеного переліку), яку було вилучено, відповідно до протоколу огляду місця події від 23.12.2022.
23.12.2022 дізнавачем винесено постанову про визнання вилучених документів, речовими доказами у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Частиною 1 ст. 98 КПК України, встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України, передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Разом з цим, звернувшись на виконання вимог статті 170 КПК України, після вилучення вказаного майна з клопотанням про його арешт, дізнавач, обмежившись загальним посиланням на норми КПК України, не навів жодної правової підстави для арешту вказаного у клопотанні майна, не вмотивував приводів припускати, що невжиття таких заходів забезпечення кримінального провадження може призвести до настання негативних наслідків.
Слідчий суддя звертає увагу на те, що до клопотання про арешт майна дізнавачем не долучено жодних доказів та не наведено жодних аргументованих доводів, що дозволяли б слідчому судді встановити розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також того, що у застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження є виправдана необхідність.
Згідно зі статтею 173 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.
Враховуючи викладені обставини, а також те, що органом досудового розслідування, не доведено той факт, що добровільно видані ОСОБА_4 документи, мають відношення до обставин, які підлягають дослідженню у відповідному кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для накладення арешту на вказані документи.
Керуючись ст.ст. 131-132, 170-173, 369, 372 КПК України, слідчий суддя,
У задоволенні клопотання дізнавача сектору дізнання Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1