Справа № 932/820/23
Провадження № 1-кс/932/214/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі клопотання слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000148 від 16.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, непрацюючому, не одруженому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тривання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що 16.01.2023 року, приблизно о 17 год. 20 хв., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись біля будинку № 3Д по вул. Старомостова в місті Дніпро, маючи умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, побачили раніше незнайомого потерпілого ОСОБА_8 , який проходив поблизу, майно якого останні визначили об`єктом свого злочинного посягання.

Далі, ОСОБА_5 , та ОСОБА_7 перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, підійшли до потерпілого ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_7 перебуваючи з лівого боку потерпілого ОСОБА_8 приставив до його лівого боку предмет схожий на ніж, тим продемонстрував можливість негайного застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, та висловив вимогу розблокувати його мобільний телефон Хiomi Redmi Note 5, із сім-картою НОМЕР_1 , та передати йому, а співучасник злочину ОСОБА_5 , притримуючись єдиного спільного злочинного умислу, став з правого боку потерпілого ОСОБА_8 , не даючи йому можливість покинути місце вчинення відносно нього злочину, тим самим складаючи у потерпілого враження, що якщо він стане чинити опір та не виконає їх вимогу, погроза відносно нього про можливість застосування насилля, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу буде реалізована.

Потерпілий ОСОБА_8 , будучи впевненим про можливість застосування до нього насилля, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, розблокував свій мобільний телефон Хiomi Redmi Note 5, із сім-картою НОМЕР_1 , та на вимогу ОСОБА_7 , передав йому своє майно, після чого співучасники злочину ОСОБА_5 , та ОСОБА_7 , притримуючись єдиного спільного злочинного умислу, скориставшись безпорадним станом потерпілого, заволоділи майном ОСОБА_8 а саме мобільним телефоном Хiomi Redmi Note 5 із сім-картою НОМЕР_1 , після чого з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, утримуючи при собі викрадене майно, покинули місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши ОСОБА_8 матеріальний збиток.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфікується за ч. 4 ст. 187 КК України, тобто у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Так, 16.01.2023 року, в порядку ст. 208 КПК України, був затриманий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

17.01.2023 року про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України було повідомлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Відповідно до вимог п.4 ч.1 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.1, п.3, п. 5 ч.1 ст.177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав, пояснення надав аналогічні тексту клопотання, прохав таке задовольнити.

Підозрюваний у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, проти клопотання слідчого заперечував, прохав обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник у судовому засіданні прохав відмовити у задоволенні клопотання та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, ризики вважав недоведеними.

Заслухавши доводи прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши надані докази та матеріали, слідчим суддею встановлено наступне.

Як вбачається із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, до реєстру за № 0000148 від 16.01.2023 року, було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

16.01.2023 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

17.01.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ч.4 ст.187 КК України.

Згідно повідомленої підозри, ОСОБА_5 підозрюється у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Про причетність підозрюваного ОСОБА_5 до неправомірних дій та обґрунтованість підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень свідчать докази, які долучені до матеріалів клопотання, а саме: протокол прийняття заяви про вчинення злочину від 16.01.2023 року; протокол огляду від 16.01.2023 року; протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 від 16.01.2023 року; протокол затримання особи підозрюваної у вчинені злочину ОСОБА_5 від 16.01.2023 року; протокол огляду від 17.01.2023 року; протокол пред`явлення речей для впізнання від 17.01.2023 року; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 17.01.2023 року; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 17.01.2023; докази у їх сукупності.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, а також здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить із наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Не вдаючись до детальної оцінки дій та винуватості особи, на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

З врахуванням вищевказаних письмових доказів, що були надані органом досудового розслідування, та досліджені в судовому засіданні, здійснюючи їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, слідчий суддя, приходить до висновку, що повідомлена ОСОБА_5 підозра у вчиненні кримінального правопорушення не є очевидно не обґрунтованою.

Щодо застосування заявленого запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою та вирішуючи питання про існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя зазначає таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Інкриміноване підозрюваному ОСОБА_5 кримінальне правопорушення передбачає застосування покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, тобто тримання під вартою, як запобіжний захід, може бути застосований до підозрюваного.

Доведеними, наданими суду поясненнями прокурора та матеріалами справи в їх сукупності, є наявність ризику у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_5 , у випадку доведеності його вини у вчиненні злочину, загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, його вік та стан здоров`я не є перешкодою для зміни місця мешкання та вчинення дій із можливого переховування від слідства та суду, підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків.

Внаслідок того, що досудове розслідування тільки розпочато, усі слідчі та процесуальні дії не проведені, підозрюваному відомі адреси проживання потерпілих та свідків вказаного кримінального провадження, беручи до уваги характер інкримінованого правопорушення, високоймовірним є ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні.

Так, при встановленні наявності ризику позапроцесуального впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання у кримінальному провадженні показань від осіб, які є свідками, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні. При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на тих показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто на показаннях допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею осіб. Суд, згідно із вимогами ч. 4 ст. 95 КПК України, не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тому, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

До такого висновку приходжу і тому, що на цей час підозра у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, ґрунтується, в основному, саме на показаннях потерпілих та свідків, які, хоча і є наданими слідчому, однак не можуть бути покладені, як зазначено вище, у мотивування рішення суду по суті обвинувачення.

З огляду на те, що хоча раніше підозрюваний ОСОБА_5 не притягувався до кримінальної відповідальності, однак наразі він не є офіційно працевлаштованим та підозрюється у вчиненні умисного корисливого злочину в умовах воєнного стану, вважаю, що ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження вчинення вказаного кримінального правопорушення є доведеним.

Запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам, шляхом обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу не є можливим, через те, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не здатні забезпечити унеможливлення реалізації ризиків, встановлених у судовому засіданні.

Викладене вище дає підстави для твердження про те, що тримання ОСОБА_5 під вартою відповідає інтересам суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, в даному випадку, переважають інтереси забезпечення поваги до його особистої свободи.

Спираючись на норми ст. 178 КПК України, якими встановлено ті обставини, що враховуються при обранні запобіжного засобу, прихожу до висновку про можливість обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту, дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Нормою ч. 2 цієї статті встановлено, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого - з моменту його затримання.

Враховуючи те, що фактично ОСОБА_5 було затримано 16.01.2023 року, датою закінчення дії ухвали про тримання його під вартою є 16.03.2023 року включно.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчинення кримінального правопорушення, яке полягає у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із загрозою застосування насильства, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вважаю, що в даному випадку доцільно не визначати розмір застави, оскільки застава, як запобіжний захід, не здатна забезпечити виконання ОСОБА_5 , що підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 7-9, 176-178, 181, 193, 194, 196,309, 372,376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою тривалістю 58 днів, тобто до 16.03.2023 року включно.

Дана ухвала діє до 16 березня 2023 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1