печерський районний суд міста києва
Справа № 757/7604/23-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000007,

В С Т А Н О В И В :

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання про арешт майна.

Мотивуючи означене клопотання прокурор у клопотанні вказує наступне.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000007 за фактом заволодіння шляхом обману майном за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та за фактом фінансування тероризму, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-5 КК України.

Прокруор зазначає у клопотанні, що у 2015 році ТОВ «ТД «Олійно-жирова компанія» уклало договір поворотної фінансової допомоги №Ві-17/12/15-Ф від 17.12.2015 із ТОВ «Шанс-2013» (). Кошти за цим договором не були повернуті, тому відповідно до ухвали Господарського суду Одеської області від 20.04.2021 по справі № 916/796/21 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «Шанс-2013», введено процедуру розпорядження майном ТОВ «Шанс-2013». Розпорядником майна ТОВ «Шанс-2013» призначено арбітражного керуючого ОСОБА_4 (свідоцтво № 1859 від 02.02.2018).

Також, що 23.04.2014 між ТОВ «Шанс-2013» та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу, квартири АДРЕСА_1 (зареєстрований в реєстрі за № 1007), однак, останній свої зобов?язання не виконав. Заочним рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 28.11.2017 № 522/3841/17 задоволено позов ТОВ «Шанс-2013» та стягнуто з ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 1 000 738 грн, інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 711 421,39 грн, три проценти річних від простроченої суми у розмірі 75 425,49 грн.

Також, 23.04.2014 між ТОВ «Шанс-2013» та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу, квартири АДРЕСА_2 (зареєстрований в реєстрі за № 1010), однак, останній свої зобов?язання не виконав. Заочним рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 07.03.2018 № 522/21418/17 задоволено позов ТОВ «Шанс-2013» та стягнуто з ОСОБА_6 грошові кошти у загальному розмірі 1 821 249 грн

Також, 23.04.2014 між ТОВ «Шанс-2013» та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу, квартири АДРЕСА_3 (зареєстрований в реєстрі за № 1013), однак, останній свої зобов?язання не виконав. Заочним рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 18.01.2018 № 522/21420/17 задоволено позов ТОВ «Шанс-2013» та стягнуто з ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 603 212 грн, інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 446 376,88 грн, три проценти річних від простроченої суми у розмірі 49 480 грн.

Також, 23.04.2014 між ТОВ «Шанс-2013» та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу, квартири АДРЕСА_4 (зареєстрований в реєстрі за № 1016), однак, останній свої зобов?язання не виконав. Заочним рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 08.05.2018 № 522/21417/17 задоволено позов ТОВ «Шанс-2013» та стягнуто з ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 974 178 грн, інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 720891,72 грн, три проценти річних від простроченої суми у розмірі 79 909 грн.

Отже, рішеннями Приморського районного суду міста Одеси з ОСОБА_6 на користь ТОВ «Шанс-2013» стягнуто кошти на загальну суму 6 482 881,5 грн.

Після відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Шанс-2013» було укладено договори про відступлення права вимоги за наступних обставин.

Відповідно до абз. 4 п. 7 ст. 44 Кодексу України з процедур банкрутства у процедурі розпорядження майном боржник не має права без згоди комітету кредиторів (зборів кредиторів - до моменту формування комітету кредиторів) вчиняти значні правочини, вчинення яких не заборонено цим Кодексом.

Не зважаючи на те, що починаючи з 20.04.2021 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як директор ТОВ «Шанс-2013» не мав права вчиняти будь-які значні правочини без погодження із комітетом кредиторів, у зв`язку із проведенням процедури банкрутства, однак, 16.07.2021 уклав з ОСОБА_8 договори про відступлення права вимоги за вказаними вище договорами купівлі-продажу (за реєстровими номерами 1007, 1010, 1013, 1016) на загальну суму 3 577 701 грн, а також щодо вимог сплати ОСОБА_9 інфляційного збільшення суми боргу, процентів річних, пені, будь-яких інших штрафних, фінансових та/або інших санкцій, що становить 2 905 180,5 грн, усього на загальну суму 6 482 881,5 грн.

Відповідно до умов цих договорів ОСОБА_8 виплатив ТОВ «Шанс-2013» 24 тис. грн., а саме за договір № 1016 7 тис. грн, № 1013 5 тис. грн, № 1010 7 тис. грн., № 1007 5 тис. грн.

Відтак, ОСОБА_7 , як директор ТОВ «Шанс-2013», відчужуючи право вимоги до ОСОБА_6 за ціною, що явно не відповідає вартості вказаного вище майна, позбавив кредиторів боржника отримати задоволення своїх вимог хоча б за рахунок коштів, отриманих надалі від ОСОБА_6 .

Зазначені обставини в своїй сукупності вказують на те, що дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 направлені на уникнення звернення стягнення на майно боржника ТОВ «Шанс-2013».

Крім того, встановлено, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 31.08.2017 у справі за № 522/3841/17 (справа за одним з рішень про стягнення з ОСОБА_6 грошових коштів) з метою забезпечення позову накладено арешт на нежитлове приміщення офісу, що розташоване за адресою: АДРЕСА_5 загальною площею 263,5 кв.м., що належить ОСОБА_10 , на підставі свідоцтва про право власності, НОМЕР_1 видане 09.09.2009 виконавчим комітетом Одеської міської ради.

В подальшому ОСОБА_8 за вказівкою ОСОБА_7 маючи намір стягнути з ОСОБА_6 грошові кошти у сумі не менше ніж 8 млн. грн., користуючись договорами про відступлення права вимоги за вказаними вище договорами купівлі-продажу, звернувся до суду та замінив стягувача з ТОВ «Шанс-2013» у вказаній справі на себе.

Наразі відповідно до інформації з офіційного сайту ДП «СЕТАМ» - https://setam.net.ua/auction/520405, відбувається реєстрація учасників для реалізації зазначеного об`єкта нерухомості, як арештованого майна на користь ОСОБА_8 .

В ході досудового розслідування встановлено, що після початку збройної агресії та до введення воєнного стану в Україні, ОСОБА_8 перетнув адміністративну межу з Херсонською областю та тимчасово окупованої територією АР Крим і наразі може сприяти ОСОБА_7 з метою подальшого виведення активів на територію російської федерації.

Також встановлено, що ОСОБА_7 є засновником юридичної особи, що здійснює господарську діяльність в російській федерації, та за допомогою підконтрольного йому ОСОБА_8 намагається вивести з ТОВ «Шанс-2013» активи на територію російської федерації.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна зареєстровано за ОСОБА_5 .

24.02.2023 вищевказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні як об`єкт кримінально протиправних дій.

З урахуванням вказаних обставин та з метою попередження незаконного відчуження майна чи інших негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, зважаючи на те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, необхідним є накладення арешту на майно ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Метою накладення арешту, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, є забезпечення збереження речових доказів.

У судове засідання прокурор не з`явився. До суду прокурор ОСОБА_3 подав заяву про розгляд клопотання за його відстуності, вимоги підтримує, просить задовольнити.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 10 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 від 24.02.2023 визнано речовим доказом майно, на арешті якого наполягає прокурор.

Таким чином, є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя, враховуючи вище викладені обставини, приходить до висновку про задоволення клопотання, оскільки застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна є співрозмірним завданням кримінального провадження, спрямоване на досягнення цілей розслідуваного кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000007 задовольнити.

Накласти арешт на майно власником якого є ОСОБА_11 , РНОКПП НОМЕР_2 , а саме на нежитлове приміщення офісу, що розташоване за адресою: АДРЕСА_5 загальною площею 263,5 кв.м.

Заборонити державним реєстраторам та органам державної реєстрації прав (в тому числі, але не виключно Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора вчиняти реєстраційні дії стосовно вказаного майна.

Зупинити реалізацію арештованого майна до зняття арешту накладеного даною ухвалою.

Заборонити ОСОБА_10 , РНОКПП НОМЕР_2 , його представникам за дорученням або його уповноваженим особам відчужувати, розпоряджатися будь-яким чином вказаним майном.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1