ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/1736/20 Провадження № 1-і/636/11/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

прокурора Чугуївської окружної прокуратури ОСОБА_2 ,

захисника - адвоката Горлача

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000039, внесене 11.01.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 з посиланням на наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а також з метою забезпечення обвинуваченим процесуальних обов`язків по зазначеному кримінальному провадженню.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження строку запобіжного заходу обраного обвинуваченому, якщо судове провадження не було завершене до спливу визначеного строку.

Відповідно до Закону України від 13.04.2020 року «Про внесення зміни до пункту 20- розділу XI «Перехідні положення «Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Оскільки головуючий у справі - суддя ОСОБА_5 знаходиться у щорічній відпустці і до закінчення строків тримання обвинуваченого розглянути клопотання про продовження або зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою головуючим неможливо, питання щодо продовження строку тримання обвинуваченого під вартою іншим суддею.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника, які про продовження строку дії вказаного запобіжного заходу заперечували, обвинувачений просив обрати йому запобіжний захід в вигляді домашнього арешту, захисник посилався на те, що ризики, які були встановлені при обранні запобіжного заходу вже відпали, суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід необхідно продовжити з наступних підстав.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, передбачено ст. 183 КПК України.

Частина 2 ст. 177 КПК України наголошує, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Суд при вирішенні питання про обрання, продовження строку дії запобіжного заходу повинен врахувати всі обставини, які можуть вплинути на вид обраного запобіжного заходу, випливає зі змісту ст. 178 цього Кодексу. Таким чином, із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, які застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які ст. 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності як обґрунтованої підозри, так і вищенаведених ризиків.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, в кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

При продовженні строку вказаного запобіжного заходу, суд оцінює в сукупності всі обставини у цій справі в тому числі: характер інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів про його вчинення обвинуваченим, тяжкість можливого покарання, вік і стан його здоров`я, міцність соціальних зав`язків, його репутацію, а також те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше в силу ст. 89 КК України не засуджений, обвинувачується, в тому числі, у вчиненні тяжкого корисливого злочину, в зв`язку із чим суд погоджується із твердженням сторони обвинувачення про те, що перебуваючи на волі, обвинувачений може спробувати переховуватись від суду, вчиняти нові злочини або продовжити злочинну діяльність, незаконно впливати на свідків у провадженні, оскільки має інформацію про їх місце проживання, і запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та попередити вчинення ним злочинів в подальшому. Але, на думку суду, навіть обґрунтоване звинувачення у вчиненні злочинів в даному випадку не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого. Тому при вирішенні вказаного клопотання, крім наявності ризиків, встановлених при обранні запобіжного заходу, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України які продовжують існувати та не зменшились на теперішній час, суд на підставі наданих матеріалів кримінального провадження оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі і: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у злочинах, у вчиненні яких він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; його майновий стан, наявність певних соціальних зв`язків.

З урахуванням наведених обставин, а також того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кількох епізодів тяжкого корисливого злочину, суд вважає, що на момент розгляду клопотання прокурора встановлено наявність обґрунтованої підозри та достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та те, що інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і його належну поведінку, а також запобігти спробам переховування від суду, незаконного впливу на свідків у провадженні та вчинення інших злочинів, і приходить до висновку про відсутність підстав для скасування, зміни запобіжного заходу, оскільки на теперішній час ризики, передбачені п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, а відтак суд вважає доцільним продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

Таким чином, враховуючи докази та обставини на які посилається прокурор, тяжкість можливого покарання, дані про особу обвинуваченого, який раніше притягався за вчинення аналогічного злочину, суд приходить до висновку того, що наведені обставини прямо вказують на існування ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім цього, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, про що викладено правову позицію в рішеннях ЄСПЛ «Летельє проти Франції», «Нечипорук і Йонкало проти України».

Суд погоджується із доводами сторони захисту та обвинуваченого, що сама по собі тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення не може бути підставою для продовження дії обраного раніше запобіжного заходу, але при цьому, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, про що викладено правову позицію в рішенні ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

Положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлюють, що законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує обставини кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що на момент вирішення клопотання прокурора встановлено наявність обґрунтованої підозри та достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 ч. 1 п. 1, 3, 5 КПК України, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і приходить до висновку про відсутність підстав для скасування, зміни запобіжного заходу, оскільки не зникли наявні ризики, передбачені п. 1 ч. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а відтак суд вважає доцільним продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб. З огляду на це, інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і його належну поведінку, а також запобігти спробам переховування від суду та вчиненню іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України, суд, з урахуванням викладених обставин злочину та ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а також те, що обвинувачений обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, вважає за неможливе встановити заставу.

Керуючись ст. ст.176-178, 183, 184, 196, 331, 350, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Чугуївської окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати продовженим до 60 днів - до 22 червня 2023 року включно.

Копію ухвали направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 в той саме строк з моменту вручення копії ухвали суду.

Суддя -