Справа № 396/1452/21
Провадження № 1-кп/392/89/23
УХВАЛА

23 січня 2023 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.05.2021 за № 0000127 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор в судовому засіданні клопотав про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вказав, що на даний час кримінальне провадження не може бути завершене, оскільки судом задоволено його клопотання про додатковий допит свідка ОСОБА_6 , який наразі мобілізований на військову службу, у зв`язку з чим не з`явився в дане судове засідання, крім того, зазначив, що раніше встановлені судом ризики не перестали існувати з часу обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Обвинувачений зможе впливати на свідка, а також у разі зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід в т.ч. домашній арешт, та з урахуванням оголошеного воєнного стану, тяжкості кримінального правопорушення, в якому обґрунтовано обвинувачується ОСОБА_3 , останній зможе переховуватися від суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Вказав також, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою не зможуть запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Захисник адвокат в судовому засіданні заперечив проти клопотання прокурора, зазначив, що ризики, на які посилався прокурор є необґрунтованими, не підтвердженні жодними доказами, обвинувачений вже значний проміжок часу утримується під вартою, чим порушуються його конституційні права. Також вказав, що у разі, задоволення клопотання прокурора частково, а саме - змінивши обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, останній ніяким чином не зможе впливати на свідка та такий запобіжний захід зможе запобігти іншим заявленим прокурором ризикам. Обвинувачений має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки, не має намірів ухилятися від явки до суду. Застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов висновків про таке.

Судом встановлено, відповідно до ухвали Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 28 листопада 2022 року обвинуваченому ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 26.01.2023 року, до вказаного часу судове провадження не може бути завершене.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Мета застосування запобіжного заходу визначена ч.1 ст.177 КПК України.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу судом перевіряється факт того, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, не зменшились та продовжують існувати.

Вирішуючи питання продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 р. у справі «Воляник проти України»).

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, який відповідно до положень ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, проти життя та здоров`я особи, санкція статті за інкримінований злочин передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Стаття 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважує на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Станом на час розгляду питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою судом враховується також те, що судове провадження ще триває, судом задоволено клопотання сторони обвинувачення про додатковий допит свідка ОСОБА_6 , а достатні відомості про усунення та відсутність на теперішній час тих обставин, які раніше стали підставою для обрання та продовження у відношенні ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відсутні.

Враховуючи викладене, залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_3 , який сталих соціальних зв`язків не має та обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого умисного злочину, наслідком якого настала смерть потерпілого, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у інкримінованому злочині, опинившись на волі, може вчинити спроби ухилення від явки до суду (ризик переховування).

Окрім того, суд враховує, що у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на території України з 24.02.2022 року діє воєнний стан. Тлумачення Листа ВС №1/0/2 - 2022 від 03.03.2022 року «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» дає підстави стверджувати, що запровадження воєнного стану одночасно із проявами збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, також по суті є ризиками, які у разі будь-яких непередбачуваних дії на території України, під час яких контроль органів досудового розслідування чи процесуального керівництва може бути зменшений, як наслідок вказані обставини будуть сприяти обвинуваченому у спробах ухилитись від суду та/або прокуратури, а тому мають бути враховані при вирішенні питання про застосування запобіжних заходів.

Крім того, ОСОБА_3 може незаконно впливати на свідка ОСОБА_6 , який викликається до суду для додаткового допиту (за клопотанням сторони обвинувачення), з метою уникнення покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим (п.3 ч.1 ст.177 КПК України).

За сукупності таких обставин, суд вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного щодо останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_3 процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, та його належну процесуальну поведінку.

Також, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства України, та зазначає, що утримання під вартою не є передумовою покарання у виді позбавлення волі, але при збереженні розумної підозри відносно затриманої особи у скоєні злочину є умовою законності та відповідає реальним вимогам суспільного інтересу.

Ствердження сторони захисту на користь обвинуваченого, зокрема про те, що останній має постійне місце проживання, не має наміру ухилятися від явки до суду, у даному випадку не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпеченні виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобіганні процесуальних ризиків. Тобто в даному випадку наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Крім цього, суд на підставі п. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України вважає за можливе не визначати обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у виді застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.331, 369-372, 392 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто з 23.01.2023 до 23.03.2023 включно.

У задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт цілодобово - відмовити.

Строк дії ухвали визначити до 23 березня 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 26.01.2023 року.

Суддя ОСОБА_7