Номер провадження:1-кп/521/1693/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2022 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження №0000650 від 30.11.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Херсона Херсонської області, не одруженої, з вищою освітою, не працюючої, раніше не судимої, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.111-1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження судом встановлено, що обвинувачена беззаперечно визнала свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.111-1 КК України, повністю згодна із встановленими органом досудового розслідуванням обставинами вчиненого кримінального проступку, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч.1 ст.394 КПК України, і у присутності захисника адвоката ОСОБА_4 підписала заяву про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Представниками рф на тимчасово окупованій території Херсонської області в березні 2022 року створено підпорядковану, керовану та фінансовану рф окупаційну адміністрацію, до якої входили органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованою територією України. При цьому представники підконтрольних рф самопроголошених органів узурпували виконання владних функцій держави на тимчасово окупованій території Херсонської області, здійснювали підбір кадрів для зайняття посад в незаконних самопроголошених органах, у тому числі із числа громадян України, які на той час перебували на вказаній тимчасово окупованій території. Кінцевою метою окупаційних органів є інтеграція та подальше незаконне включення захопленої частини суверенної держави Україна до складу рф.

У не встановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 29.04.2022 року, представниками держави-агресора на тимчасово окупованій території Херсонської області, серед іншого, створено не передбачений законодавством України правоохоронний орган так зване «главное управление министерства внутрених дел Херсонской области» та його структурні підрозділи, на які останніми покладено обов`язок здійснювати протиправні функції із захисту окупаційної влади рф, у тому числі надання всілякої допомоги збройним формуванням рф, обмеження конституційних прав громадян України, протидіяти чинній владі України, Збройним Силам України та правоохоронним органам України, захищати інтереси представників влади рф, зокрема з питань утримання захопленої території Херсонської області, та розпочато набір кадрів до цього органу.

Так, громадянка України ОСОБА_3 , не погоджуючись з політикою чинної влади в Україні та підтримуючи входження тимчасово окупованих територій України до складу рф, у не встановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 28.08.2022 року, з метою увійти в коло довіри представників окупаційної адміністрації для подальшого незаконного працевлаштування в лавах незаконних органів влади, створених на тимчасово окупованій території, перебуваючи у АДРЕСА_2 , прийняла рішення добровільно влаштуватись на роботу в окупаційні органи влади рф на території міста Херсон.

З цією метою, громадянка України ОСОБА_3 , 14.09.2022 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), будучи обізнаною про факт ведення рф агресивної війни проти України, невизнання цією державою поширення державного суверенітету України на тимчасово окупованій території України, у тому числі Херсонської області, з метою встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань, окупаційної адміністрації держави-агресора, співпраці з державою-агресором, її збройними формуваннями та окупаційною адміністрацією, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, які за результатами їх реалізації завдадуть шкоди суверенітету, територіальній цілісності та недоторканності України, перебуваючи у місті Херсоні (більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено), погодилася на пропозицію невстановлених осіб, які входили до складу так званого «Главного управления Министерства внутрених дел по Херсонской области», зайняти посаду, не пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у вказаному незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, зокрема в його структурному підрозділі «отдел кадров Главного управления Министерства внутренних дел рф в Херсонской области».

У не встановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 14.09.2022 року ОСОБА_3 «наказом» призначено на посаду «инспектора отдела кадров Главного управления Министерства внутренних дел рф в Херсонской области». На займаній посаді ОСОБА_3 перебувала до 21.10.2022 року.

За таких обставин, ОСОБА_3 , будучи громадянкою України, у період часу з 28.08.2022 року по 21.10.2022 року добровільно займала посаду «инспектора отдела кадров Главного управления Министерства внутренних дел рф в Херсонской области», не пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, в незаконному органі влади, створеному окупаційною адміністрацією рф на тимчасово окупованій території Херсонської області, виконувала рішення окупаційної адміністрації, спрямовані на встановлення та утвердження тимчасової окупації державою-агресором частини території України.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.111-1 КК України, як добровільне зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Обставини вчинення ОСОБА_3 вказаного кримінального проступку не оспорюються учасниками судового провадження, про що свідчать додані до обвинувального акту письмові заяви.

Згідно з ч.2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалось.

На виконання вимог ч.2 ст.302 КПК України до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні додані: 1) заява ОСОБА_3 , складена в присутності захисника ОСОБА_4 про визнання винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні; 2) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

Згідно з ч.2 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали кримінального провадження, надані органом досудового розслідування, керуючись вимогами КПК України щодо спрощеного провадження, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.111-1 КК України, доведена, при цьому дії обвинуваченої кваліфіковані вірно, як добровільне зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачена ОСОБА_3 раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, відповідно до положень ст.66 КК України, суд визнає її з`явлення із зізнанням, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до положень ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

У відповідності до вимог ст.50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченій, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженої та запобігав вчиненню інших кримінальних правопорушень.

З огляду на викладене суд, враховуючи особу обвинуваченої, її з`явлення із зізнанням та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення як пом`якшуючу обставину, відсутність обтяжуючих обставин, приходить до висновку, що необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень буде покарання, визначене у межах, установлених у санкції ч.2 ст.111-1 КК України у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю без конфіскації майна.

Прийшовши до висновку про можливість не визначати додаткове факультативне покарання у вигляді конфіскації майна, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Згідно ч. 2 ст. 59 КК України, конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Оскільки вказане покарання у виді конфіскації майна санкцією ч. 2 ст. 111-1 КК України встановлене як додаткове факультативне, суд приходить до висновку про можливість не застосовувати його відносно ОСОБА_3 , враховуючи обставини справи та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.111-1 КК України та призначити покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані із виконанням функцій держави та місцевого самоврядування на строк 10 (десять) років без конфіскації майна.

На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_5 ОСОБА_6