Справа № 127/6547/20
Провадження №11-кп/801/203/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника - адвоката ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10

потерпілого ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001338 за апеляційною скаргою з доповненнями адвоката ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 01.12.2022, яким засуджено

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 11.05.2022 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі,

-за ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_11 остаточне покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за цим вироком більш суворим, призначеним за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 11.05.2022, призначено ОСОБА_11 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, зарахувавши у строк відбуття покарання частково відбуте покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 11.05.2022.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_11 поставнолено рахувати з дня проголошення вироку, а саме - з 01.12.2022.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Вінниці, неодруженого, з середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 , раніше не судимого,

- за ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання обвинуваченому постановлено рахування з дня його затримання на виконання вироку суду.

Вирішено питання щодо цивільних позовів та процесуальних витрат.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

ОСОБА_11 , 24.10.2019 близько 22:00 год., спільно із ОСОБА_7 перебули у дворі будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_7 запитав у ОСОБА_9 , який проходив повз та з яким раніше знайомий не був, чи немає у нього цигарок, на що останній відповів відмовою. Після чого, ОСОБА_7 , діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з хуліганських мотивів, прагнучи показати свою зневагу до існуючих норм і правил поведінки в суспільстві, що супроводжувалось особливою зухвалістю, перебуваючи в громадському місці, незважаючи на те, що за його діями спостерігають інші громадяни, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком в голову ОСОБА_9 , від якого він впав на землю, після чого ОСОБА_7 продовжував наносити ОСОБА_9 удари ногами та руками в область обличчя.

В подальшому, до даної бійки приєднався ОСОБА_12 , який також наносив удари ногами по тулубу ОСОБА_9 .

Внаслідок таких дій потерпілому ОСОБА_9 було завдано тілесні ушкодження, які відповідно до висновку експерта №1355/1402/1 від 14.01.2020 вищевказані тілесні ушкодження у ОСОБА_9 належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи осіб, які їх подали

В апеляційній скарзі з доповненнями адвокат не оспорює доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 та просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та застосувати до ОСОБА_7 ст. 75, ст. 76 КК України звільнивши його від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги з доповненнями адвокат зазначає, що ОСОБА_7 раніше не судимий, повністю визнає вину та щиро кається, сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується, тому виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства.

ОСОБА_7 визнавав цивільний позов, щодо понесених витрат на лікування потерпілого ОСОБА_9 , та відшкодував їх, тому даний факт є ще одною пом?якшуючою обставиною у вигляді відшкодування шкоди передбаченою ст. 66 КК України.

Крім того, в обвинуваченого ОСОБА_7 змінились особисті сімейні обставини, у зв?язку з передчасною смертю батька, оскільки мати фактично залишилась одна з неповнолітнім братом і позбавлення волі ОСОБА_7 поставить їх в скрутне становище.

Позиції учасників судового провадження

Заслухавши доповідача, адвоката та обвинуваченого ОСОБА_7 , які просили вирок суду змінити та застосувати ст. 75 КК України до ОСОБА_7 , представника потерпілого, потерпілого ОСОБА_9 та прокурора, які просили вирок суду залишити без зміни, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги з доповненнями та обговоривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу адвоката з доповненнями слід задовольнити.

Мотиви Суду

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирок суду щодо ОСОБА_11 ніким не оскаржується, тому щодо нього не переглядається.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

В ч. 2 ст. 65 КК України зазначено «Особі ,яка вчинила злочин , має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

Згідно з частиною 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Виходячи з положень ст. 65 КК України, а також роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди повинні суворо додержуватись вимог даної норми закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки: саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 1 постанови Пленуму ВСУ №7, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

На думку колегії суддів, рішення суду в частині призначення покарання ОСОБА_7 , у виді реального позбавлення волі, не достатньо вмотивовано та не відповідає вимогам норм закону зазначених вище.

До таких висновків апеляційний суд дійшов, виходячи з наступного.

Обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, повністю визнає вину та щиро кається у скоєному, за таких обставин суд першої інстанції безпідставно не врахував, як пом`якшуючу обставину, передбачену ст. 66 КК України.

Крім того, на час розгляду справи в апеляційній інстанції у ОСОБА_7 суттєво змінились сімейні обставини: у обвинуваченого ОСОБА_7 помер батько, залишивши одну матів з неповнолітнім братом.

За таких обставин відбування призначеного покарання у виді 1 року 6 місяців реально, на переконання апеляційного суду, є надто суворим і його застосування потягне за собою порушення засад виваженості та справедливості, які включають наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, що на переконання колегії суддів не відповідатиме меті покарання, гуманності та справедливості.

За час розгляду справи в апеляційному суді обвинувачений відшкодував частково шкоду потерпілому.

На переконання апеляційного суду, така посткримінальна поведінка ОСОБА_7 засвідчує про його каяття, характеризує суб`єктивне ставлення до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що він визнав свою провину, критично оцінив свої дії, шкодує з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію подальшою правомірною поведінкою, бажанням стати корисним суспільству та допомогти родині.

Незважаючи на ці обставини потерпілий наполягав на реальному позбавленні волі обвинуваченого.

Суд вважає, що позиція потерпілого важлива при призначенні покарання, однак не є визначальною.

Необхідно зазначити, що Верховним Судом 01.02.18 у справі №634/609/15-к (провадження 51-658км17) визначено поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка за визначенням охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

З огляду на наведене вище, апеляційний суд вважає, що незважаючи на позицію потерпілого, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення нових злочинів є звільнення його від призначеного основного покарання з випробовуванням та встановленням іспитового строку з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Оскільки колегія суддів вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства тому, тому вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначеного покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу з доповненнями адвоката ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 01.12.2022 відносно ОСОБА_7 змінити.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

У відповідності до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту проголошення..

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4