Справа № 487/4065/22
Провадження № 1-кп/487/711/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2022 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретаря: ОСОБА_2 ,

за участі прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченої: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Миколаєві кримінальне провадження, внесеному до ЄРДР № 0000393 від 13.10.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, громадянки України, офіційно не працюючої, раніше не судимої, не одруженої, маючої на утриманні 2 малолітніх дітей, зареєстрована та фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 у не встановлені в ході досудового розслідування дату та час, знаходячись в не встановленому місці, у не встановленої в ході досудового розслідування особи отримала, тобто незаконно придбала, наркотичний засіб та порушуючи Закон України №60/95 - ВР від 15.02.1995 «Про незаконний обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» і незаконно зберігала наркотичний засіб - канабіс, загальною масою 36,061 г за місцем свого мешкання, а саме в квартирі АДРЕСА_2 , до моменту вилучення співробітниками правоохоронного органу.

Так, 19.11.2022 в період часу з 12 29 год. по 15 13 год. на підставі ухвали Заводського районного суду міста Миколаєва за місцем мешкання ОСОБА_4 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 було проведено санкціонований обшук, під час якого виявлено та вилучено речовину рослинного походження, яка відповідно до висновку експерта є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса канабісу у перерахунку на висушену речовину становить 36,061 г, який ОСОБА_4 незаконно зберігала за місцем свого мешкання без мети збуту.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 підтвердила всі обставини скоєння кримінальних правопорушень, свою вину в скоєному визнала повністю. У вчиненому щиро кається та визнає вину.

Крім того, обвинувачена заявила про те, що вона з доказами, добутими органами досудового слідства в підтвердження її провини згодна, їх не оспорює і просить суд в судовому засіданні їх не досліджувати.

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349, ст.351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченої, дослідження доказів, щодо понесених процесуальних витрат та речових доказів, а також матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що винуватість обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю. Дії обвинуваченої, суд вважає за необхідне кваліфікувати за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує вимоги пунктів 1 та 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, на обліку у лікаря нарколога та психолога не перебуває, раніше не судима, має на утриманні двох малолітніх дітей. До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання судом не вбачаються та стороною обвинувачення в обвинувальному акті не зазначено.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що ОСОБА_4 необхідно для її виправлення та запобігання нових кримінальних правопорушень призначити покарання у виді обмеження волі в межах строку покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст.309 КК України.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченою покарання за вчинене кримінальне правопорушення, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020 року (справа №753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Таким чином, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, усвідомлення останньою протиправності своєї злочинної поведінки, щире каяття, дані про особу винної, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе без ізоляції її від суспільства, тому в силу ст.75 КК України останню можливо звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Саме таке покарання суд вважає справедливим, пропорційним, необхідним і достатнім для виправлення винної та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута.

В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, покладає на неї обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід не обирався.

Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлено

Керуючись ст.ст.349, 368, 370 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.309 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо вона протягом цього строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_4 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати

Речові докази по справі, а саме канабіс, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено масою 33,201 г та масою 2,860 г, що знаходяться у сейф пакетах № WAR1338271 та № НОМЕР_1 знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення Миколаївським НДЕКЦ МВС України експертизи № СЕ-19/115-22/9709-НЗРПАП від 24.11.2022 в сумі 755,12 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити сторонам.

Суддя ОСОБА_5 ОСОБА_6