КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, із середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 02 серпня 2022 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 02.08.2022 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Також цим вироком вирішено питання щодо речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження.

За обставин встановлених судом та детально викладених у вироку, ОСОБА_7 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану і й ого дії суд кваліфікував за ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України.

На даний вирок захисник ОСОБА_6 , діючи в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить змінити вирок Оболонського районного суду м. Києва від 02.08.2022 року, призначити ОСОБА_7 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 (один) рік.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на недотримання судом положень ст.ст. 50, 65 КК України та зазначає, що оскаржуваний вирок підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки призначене покарання є явно несправедливе через суворість.
Також вказує, що ОСОБА_7 дійсно вчинив тяжкий злочин, проте останній повністю та беззаперечно визнав себе винуватим у скоєному, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, суспільна небезпека від вчиненого злочину була усунута майже одразу і викрадений товар було повернуто власнику, який не заявив жодних претензій до обвинуваченого.
Крім того, апелянт звертає увагу, що у своєму рішенні суд належним чином не мотивував, чому застосування положень ст. 75 КК України не забезпечить виправлення обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що після допиту обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та надав пояснення щодо обставин його вчинення, суд першої інстанції, на підставі ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового розгляду визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Враховуючи, що фактичні обставини справи та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 ніким з учасників судового провадження не заперечувались і докази щодо них, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України судом не досліджувались, висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин апеляційним судом не перевіряються.

Переглядаючи у відповідності з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги захисника, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта щодо наявності підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України та звільнення останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням.

За загальними засадами призначення покарання, визначеними у ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч.2 ст.50, ч. 2 ст. 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Переглядаючи вирок суду в межах апеляційної скарги захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, дані про його особу, який раніше не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, а також за наявності такої пом`якшуючої обставини, як щире каяття та відсутності обставин, що обтяжують покарання, та дійшов обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст. 185 КК України, яке відповідає приписам ч. 3 ст. 68 КК України.

Апеляційні твердження захисника, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд в достатній мірі не врахував усіх обставин, зокрема, що останній повністю та беззаперечно визнав себе винуватим у скоєному, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, суспільна небезпека від вчиненого злочину була усунута майже одразу і викрадений товар було повернуто власнику, який не заявив жодних претензій до обвинуваченого колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при призначені обвинуваченому покарання, суд, враховуючи обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який вчинив декілька умисних тяжких злочинів, дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до обвинуваченого положень ст.ст. 69, 75 КК України, оскільки виправлення ОСОБА_7 та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень можливо лише у разі призначення останньому реального покарання у виді позбавлення волі, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.

Обставин, які б свідчили про наявність достатніх підстав для застосування положень ст. 75 КК України колегією суддів не встановлено, а ті обставини, на які посилається захисник у своїй апеляційній скарзі, не є такими, які б давали підстави апеляційному суду дійти висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції його від суспільства.

Отже, зважаючи на конкретні обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, та з урахуванням наведених у вироку обставин та даних про особу обвинуваченого, стосовно якого на розгляді районних судів міста Києва перебувають інші кримінальні провадження, колегія суддів вважає вирок суду стосовно ОСОБА_7 законним та обґрунтованим, призначене покарання необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів і підстав для зміни вироку та призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, про що ставиться питання в апеляційній скарзі його захисника, не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуальногозакону, які тягнуть за собою скасування чи зміну вироку, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Оболонського районного суду м. Києва від 02 серпня 2022 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення копії ухвали.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3