справа № 489/8293/21
провадження №1-кп/489/520/23
УХВАЛА

про продовження запобіжного заходу

13 березня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження на підставі обвинувального акта відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця Харківської області Вовчанського району с. Хотімля, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.1 ст.309 КК України;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженки м. Миколаєва, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України;

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

встановив:

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який спливає 19.03.2023, в зв`язку з тим, що ризики запобігання спробам з боку обвинуваченого переховуватися від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень не зменшилися та не змінилися.

Ризик запобігання спробам збоку обвинуваченого переховуватися від суду підтверджується тяжкістю вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання до 6 років позбавлення волі, відсутністю місця роботи та те, що наявність соціальних зв`язків не стримала ОСОБА_3 від вчинення ряду тяжких кримінальних правопорушень проти власності. Крім того, наближення м.Миколаєва до лінії активних бойових дій не може не забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та, у разі зміни запобіжного заходу, може стати підставою для переховування від суду.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_3 , маючи судимість за вчинення тяжкого злочину проти власності на шлях виправлення не став та знову вчинив ряд тяжких корисливих злочинів. Також ОСОБА_3 не має законних джерел отримання доходів та до взяття його під варту не вживав заходів до працевлаштування.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та просила задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник, якого підтримали обвинувачена ОСОБА_7 , проти задоволення клопотання прокурора заперечували через недоведеність заявлених ризиків та можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу. Одночасно просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за адресою проживання дружини обвинуваченого ОСОБА_4 , яка є його фактичною адресою проживання. Підставою для зміни запобіжного заходу вказали, що перебуваючи на домашньому арешті ОСОБА_3 зможе працевлаштуватися та здійснювати відшкодування шкоди потерпілим, яку на теперішній час частково відшкодував, що підтвердили квитанціями про переказ коштів деяким потерпілим. Крім того, ОСОБА_3 не має наміру переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Суд, вислухавши думку присутніх учасників кримінального провадження, дійшов висновку, що підстави для збереження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою, суд враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився.

Тримання під вартою, згідно ст. 183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Дослідивши наявні матеріали клопотання суд вважає, що залишаються ризики вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень та переховування від суду, тобто дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підтвердженням цьому є те, що ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину за декількома епізодами, має не зняту і не погашену судимість за вчинення аналогічного корисного злочину, а також обвинувачується у вчиненні злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, не має офіційного і постійного джерела прибутку.

Наведене свідчить, що обвинувачений є схильним до вчинення кримінальних правопорушень, а отже наявні достатні докази поза розумним сумнівом на підтвердження існування ризику того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, з огляду на репутацію обвинуваченого та тяжкість покарання, яке йому загрожує, у разі визнання винним, відсутність постійного місця роботи та реєстрації в м.Миколаєві, це дає суду достатні підстави вважати доведеність ризику переховування обвинуваченого від суду.

Щодо соціальних зв`язків обвинуваченого, а також часткове відшкодування шкоди потерпілим то це не є достатньою підставою для зміни запобіжного заходу.

За таких обставин, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винним, його репутацію, стан здоров`я і вік, суд вважає доведеним наявність ризиків і те, що їм неможливо запобігти при вжитті більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України, а тому є необхідність у збереженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням нового строку.

Керуючись ст.ст. 331, 372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів до 11 травня 2023 року (включно).

У задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити до Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1