Справа № 559/1941/22
Провадження № 1-кп/559/215/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2022 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі м. Дубно обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному у Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000292 від 01.08.2022 по обвинуваченню

ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, із середньою освітою, пенсіонера, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України
за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
В С Т А Н О В И В:
Судовим слідством встановлено, що ОСОБА_3 , будучи неодноразово притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, належних висновків для себе не зробив та 03.06.2022 близько 17-00 год., прибув за адресою: с. Софіївка Перша, вул. Центральна, 25, Рівненська область, Дубенський район, де поблизу приміщення Білогородської гімназії Вербської сільської ради Дубенського району Рівненської області, побачив потерпілу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка працює у вказаному закладі освіти. Усвідомлюючи, що за його поведінкою спостерігають сторонні особи, ОСОБА_3 , реалізуючи кримінально -протиправний умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства відносно своєї дружини ОСОБА_6 , діючи умисно, вчинив психологічне насильство щодо неї, а саме: словесно ображав її нецензурними словами та погрожував потерпілій фізичною розправою, що призвело до психологічних страждань потерпілої і погіршення її якості життя.

Крім цього, 28.07.2022 близько 10.00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи на АДРЕСА_2 , помітив потерпілу ОСОБА_6 , яка прямувала до місця своєї роботи, та висловив їй у грубій формі вимогу зупинитися, на що остання, уникаючи протиправних дій свого чоловіка, забігла на територію домогосподарства, що за адресою: АДРЕСА_2 .

Реалізуючи кримінально протиправний умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства відносно своєї дружини, ОСОБА_3 , наздогнавши потерпілу, висловив останній вимоги повернення належного йому майна, після чого, користуючись своєю фізичною перевагою, штовхнув руками ОСОБА_6 в плечі, схопив її за шию, спричинивши потерпілій фізичний біль, та висловив останній погрозу фізичною розправою, тим самим спричинив потерпілій психологічне та фізичне насильство, що призвело до психологічних і фізичних страждань потерпілої та погіршення її якості життя.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, зазначивши, що обставини та мотиви вчинення правопорушення, які зазначені в обвинувальному акті повністю відповідають дійсності. При цьому, надав покази про те, що між ним та його дружиною часто виникали конфліктні ситуації на побутовому грунті. Після того, як його дружина залишила будівлю, де проживали разом та пішла до іншого чоловіка, він неодноразово висловлював вимогу знятися з реєстрації, як проживаюча, з метою отримання субсидії. Окрім цього, такі дії дружини його образили. Він неодноразово намагався з дружиною поспілкуватись і вирішити усі сімейні проблеми. Однак щоразу спілкування переходило у сварки, в ході яких обзивав останню нецензурними словами, погрожував нанесенням тілесних ушкоджень, застосовував силу.

З приводу вказаних конфліктів дружина зверталася до поліції, у зв`язку з чим він неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_6 .

Обвинувачений не заперечив, що 03.06.2022 та 28.07.2022 вчинив психологічне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_6 , а саме словесно ображав її нецензурними словами. Погрожував фізичною розправою, штовхав її, спричинивши потерпілій фізичний біль, висловлював погрози фізичною розправою.

У скоєному розкаявся, запевнив, що повністю усвідомив протиправність своїх дій. Просив суворо не карати та не позбавляти його волі.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні дала покази про те, що з 03 листопада 2020 року між нею та її чоловіком, з яким вони в той час проживали за однією адресою, почали виникати постійні конфліктиз приводу вживання останнім спиртних напоїв.

В ході конфліктів обвинувачений, ОСОБА_3 безпідставно вчиняв сварки та скандали, висловлювався на її адесу нецензурними словами, шарпав за одяг, погрожував фізичною розправою, штовхав, душив, намагався вчинити бійку. У зв`язку з такими протиправними діями обвинуваченого, вона боялася повертатися додому, тому була змушена переїхати до орендованого будинку, оскільки терпіти подібні знущання було неможливо. Обвинувачений переслідував її постійно, як по місцю проживання, так і на роботі, свідком чого часто ставали знайомі та перехожі та співробітники.

В подальшому, з приводу вчинення насильства відносно неї та завданння систематичних фізичних та психологічних страждань вона зверталася до працівників Дубенського РВП із заявами про притягнення чоловіка до відповідальності. Крім того, із заявою зверталася до прокуратури з приводу припинення протиправних дій обвинуваченого по відношенню до неї. Просила призначення міру покарання обвинуваченому, визначену законом.

Оскільки, викладені в обвинувальному акті обставини вчиненого кримінального правопорушення, обвинувачений не оспорює, повністю їх визнав, тому, з урахуванням позиції обвинуваченого та думки прокурора, який вважав за недоцільне досліджувати докази, які ніким не оспорюються і повністю визнані обвинуваченим, суд розглянув справу згідно ч.3 ст. 349 КПК України. Фактичні обставини справи суд вважає встановленими та винність обвинуваченого доведеною. Враховуючи вищезазначене, суд визначив за недоцільне дослідження інших доказів відносно фактичних обставин, які ніким не оспорюються. До таких фактичних обставин відносяться дата, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та його мотиви, розмір заподіяної шкоди а також інші обставини, які визнані учасниками судового провадження та ними не оспорюються. Судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю та його дії слід кваліфікувати за ст. 126-1 КК України, як умисне, систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства щодо подружжя, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Як передбачено ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які пом`якшують та обтяжують його.

Суд не сприймає каяття обвинуваченого у вчиненому злочині та не вважає його щирим, оскільки останнє висловлене в ході судового розгляду у справі з посиланням обвинуваченого про винність і потерпілої у виникненні конфліктних ситуацій, що спровокували його злочинні дії. Вважає таке каяття висловлене в судовому засіданні, як спроба обвинуваченого пом`якшити кримінальну відповідальність за скоєне.

За таких обставин, судом не встановленно обставин, що пом`якшують, чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 .
При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, у відповідності до ч.4 ст.12 КК України, відносяться до нетяжкого злочину, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупності усіх обставин, що його характеризують, відсутність обставин, що пом`якшують, чи обтяжуть покарання, даних про особу обвинуваченого, який по місцю проживання характеризується негативно, як імпульсивна, темпераментна та конфліктна людина. З урахуванням позиції прокурора, потерпілої у справі та висновки, викладенні у досудовій доповідь органу пробації, суд приходить до переконання, що покарання ОСОБА_3 повинно бути призначено у виді арешту.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368,370,373 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) місяців арешту.

Початок строку виконання призначеного покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з дня звернення вироку суду до виконання, а саме з дня його затримання.

Обраний запобіжний захід ОСОБА_3 у виді особистого зобов"язання, з покладенням обов"язків, передбачених ст. 194 КПК України- залишити чинними до набрання вироком суду законної сили.

На вирок суду може бути подано апеляцію до Рівненського Апеляційного суду протягом 30 діб з дня оголошення вироку через Дубенський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_1