ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2258/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2022 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши заяву адвоката ОСОБА_2 - захисника підозрюваного ОСОБА_3 про забезпечення дотримання прав підозрюваного в порядку статті 206 КПК України

ВСТАНОВИВ:

31 жовтня 2022 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла заява адвоката ОСОБА_2 в порядку статті 206 КПК України.

У заяві адвокат зазначає, що ОСОБА_3 з 10 квітня 2022 року утримується в Ізоляторі тимчасового утримання (далі ІТТ), в той час як підозрюваний має утримуватися під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор». ОСОБА_3 повідомив, що відсутні підстави для вжиття до нього заходів забезпечення безпеки через загрозу життю та здоров`ю, оскільки він не бажає, щоб до нього застосовувались такі заходи, не він, ні його родичі не звертались із відповідними клопотаннями до слідчого. Крім того, адвокат вказав, що у період з 10 квітня 2022 року з підозрюваним не було проведено жодної слідчої дії, в той час як в умовах ІТТ підозрювані можуть перебувати виключно для проведення слідчих дій. До того ж, перебуваючи в ІТТ ОСОБА_3 не може користуватись своїми правами як особа, яка взята під варту, гарантовані статтею 9 ЗУ «Про попереднє ув`язнення».

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 31 жовтня 2022 року заяву передано судді ОСОБА_1 .

Вивчивши доводи заяви слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно із статтею 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до вимог статті 11 КПК України під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи. Забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність.

При цьому, у статті 28 Конституції України зазначається про те, що кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню.

Аналогічна позиція дублюється і у статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню.

Згідно з частиною першою статті 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

За змістом частини другої статті 206 КПК України, яка встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини визначено, що якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Отже, законодавець визначає, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створить у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності правових підстав для такого позбавлення.

За результатами вивчення заяви адвоката ОСОБА_2 , поданої в інтересах ОСОБА_3 в порядку статті 206 КПК України на незаконне тримання його під вартою, слідчим суддею не отримано відомостей, які б створювали обґрунтовану підозру про те, що останній утримується під вартою за відсутності правових підстав для позбавлення свободи особи.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Тримання осіб, взятих під варту, відповідно до завдань кримінального судочинства здійснюється на принципах неухильного додержання Конституції України, вимог загальної декларації прав людини, інших міжнародних правових норм і стандартів поводження з ув`язненими і не може поєднуватися з навмисними діями, що завдають фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» визначено, що підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.

З доданих до заяви документів вбачається, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 вересня 2022 року підозрюваному ОСОБА_3 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 6 жовтня 2022 року

Судом встановлено, що відповідно до відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 вересня 2022 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 продовжено до 28 листопада 2022 року.

При цьому, у заяві захисник не заперечував факт утримання ОСОБА_3 під вартою на підставі рішення компетентного суду, в порядку КПК України.

Поряд з цим слідчим суддею ОСОБА_1 17 жовтня 2022 року розглядалась аналогічна скарга адвоката ОСОБА_2 , подана в інтересах ОСОБА_3 в порядку статті 206 КПК України, на незаконне тримання його під вартою (справа № 753/11481/22).

Відповідно до відповіді на запит суду, яка міститься у вказаній справі, та яка надана старшим слідчим в ОВС ГСУ НП України А. Охотником від 13 жовтня 2022 року № 26660/1/кл/24/9/1-2022/вс, ОСОБА_3 рахується за Головним слідчим управлінням Національної поліції України (далі ГСУ) та утримується в умовах ізолятору тимчасового - тримання ГУНП у м. Києві на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 вересня 2022 року, якою строк тримання під вартою ОСОБА_3 продовжено до 28 листопада 2022 року. Крім того, відносно ОСОБА_3 , у відповідності до вимог Закону України «Про забезпечення осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», постановою слідчого групи слідчих ГСУ у кримінальному провадженні від 22 квітня 2022 року застосовано, а постановою вiд 6 жовтня 2022 року продовжено застосування заходів безпеки у виді утримання в умовах ізолятору тимчасового тримання ГУНП у м. Києві строком до 28 листопада 2022 року.

Отже, наведене дає підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний ОСОБА_3 утримується під вартою на підставі вмотивованого рішення суду про обрання запобіжного заходу, тобто не є особою, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили чи не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Так, відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» (далі - Закону) забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, тобто у виявленні, попередженні, припиненні, розкритті або розслідуванні кримінальних правопорушень, а також у судовому розгляді кримінальних проваджень, - це здійснення правоохоронними органами правових, організаційно-технічних та інших заходів, спрямованих на захист життя, житла, здоров`я та майна цих осіб від протиправних посягань, з метою створення необхідних умов для належного відправлення правосуддя.

Згідно із частиною другою статті 3 цього Закону рішення про застосування заходів безпеки приймається слідчим, прокурором, судом, у провадженні яких знаходяться кримінальні провадження щодо кримінальних правопорушень, у розслідуванні чи судовому розгляді яких брали або беруть участь особи, зазначені у статті 2 цього Закону, а також органом (підрозділом), що здійснює оперативно-розшукову діяльність, щодо осіб, які брали участь або сприяли виявленню, попередженню, припиненню злочинів.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону, безпека осіб, які перебувають в установах виконання покарань чи слідчих ізоляторах або у місцях із спеціальним режимом тримання, забезпечується заходами, зазначеними у статтях 8, 11, 15, 16 цього Закону, за винятками, що випливають з вимог режиму їх тримання. Додатково до них можуть застосовуватися також такі заходи: а) переведення до іншої установи виконання покарань чи слідчого ізолятора або в інше місце із спеціальним режимом тримання; б) окреме тримання.

Слідчий суддя наголошує на тому, що не перевіряє наявність приводів та підстав для застосування заходів безпеки до підозрюваного ОСОБА_3 , оскільки таке питання має вирішуватись слідчим суддею в окремому порядку, а саме при розгляді скарги за статтею 303 КПК України.

Так, відповідно до пункту 6 частини першої статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки.

Розгляд питання застосування заходів безпеки в порядку статті 206 КПК не входить до компетенції слідчого судді.

Таким чином, слідчий суддя не вбачає правових підстав для задоволення заяви адвоката ОСОБА_2 , поданої в інтересах ОСОБА_3 , про забезпечення дотримання прав підозрюваного шляхом його переведення з Ізолятора тимчасового тримання до ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 11, 26, 206, 369-372 КПК України, ст. ст. 1, 3, 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», ст. ст. 1, 3, 19, 20 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

заяву адвоката ОСОБА_2 - захисника підозрюваного ОСОБА_3 про забезпечення дотримання прав підозрюваного в порядку статті 206 КПК України - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1