провадження № 1-кс/753/615/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2023 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі заявника ОСОБА_3 , прокурора Дарницької окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_4 , підозрюваних: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , захисників: ОСОБА_3 ( ОСОБА_11 ), ОСОБА_12 ( ОСОБА_10 ), ОСОБА_13 ( ОСОБА_9 ), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтрересах ОСОБА_11 , про відвід слідчого судді Дарницького районного суду м.Києва ОСОБА_14 за матеріалами клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_15 , погоджене заступником керівника Дарницької окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_16 , про продовження строку досудового розслідування за матеріалами кримінального провадження відомості про яке внесено до ЄРДР № 0001613 від 12.06.2022 року за ч.ч.1, 2 ст. 255, ч.4 ст. 28, ч.4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні слідчого судді Дарницького районного суду м.Києва ОСОБА_14 з 10.02.2023 року перебуває клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_15 , погоджене заступником керівника Дарницької окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_16 , про продовження строку досудового розслідування за матеріалами кримінального провадження відомості про яке внесено до ЄРДР № 0001613 від 12.06.2022 року за ч.ч.1, 2 ст. 255, ч.4 ст. 28, ч.4 ст. 190 КК України.

20.02.2023 року захисником ОСОБА_3 , діючим в інтрересах ОСОБА_11 , у порядку п.4 ч.1 ст.75 КПК України подано заяву про відвід слідчому судді ОСОБА_14 за матеріалами з розгляду вказаного клопотання слідчого.

Заяву захисник мотивує тим, що в провадженні слідчого судді ОСОБА_14 перебуває на розгляді клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, й під час розгляду такого клопотання слідчим суддею порушено право на захист учасника кримінального провадження - ОСОБА_19 на справедливий судовий розгляд. Відтак, у заявника, як іншої сторони захисту (ОСОБА_18), тобто стороннього спостерігача, є припущення, що слідчим суддею порушено право на захист іншого учасника кримінального провадження - ОСОБА_19, захисником якого є адвокат ОСОБА_17 , на справедливий судовий розгляд.

Згідно ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_3 , діючий в інтересах підозрюваного ОСОБА_11 відповідно до ордеру адвоката про надання правової допомоги, заяву про відвід слідчого судді підтримав, проте в судовому засіданні її не обґрунтував.

В судовому засіданні прокурор заперечив щодо заяви про відвід слідчого судді, вказавши на відсутність підстав для цього. Зазначив, що клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування розглядається слідчим суддею у відповідності до норм процесуального закону, а подана заява про відвід, вказує на зловживання стороною захисту процесуальними правами, безпосередньо правом на відвід. Ноголосив на строках розгляду клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування згідно вимог КПК України, вбачаючи в підставі заявленого стороною захисту відводу слідчому судді, затягування розгляду такого клопотання.

Інші учасники провадження, присутні в залі судового засідання, з приводу поданої заяви про відвід, поклались на розсуд слідчого судді.

Слідчим суддею ухвалою від 21.02.2023 року у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_17 , діючої в інтересах ОСОБА_5 , про проведення судового засідання у режимі відео конференції по розгляду заяви адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтрересах ОСОБА_11 , про відвід слідчого судді Дарницького районного суду м.Києва ОСОБА_14 відмовлено.

Слідчий суддя ОСОБА_14 , решта підозрюваних та захисників, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду заяви про відвід, у визначений для розгляду вказаної заяви час, в судове засідання не з`явились, заяв чи клопотань про відкладення судового розгляду не подавали.

За таких обставин заяву про відвід слідчому судді розглянуто за відсутності решти підозрюваних та захисників, слідчого судді ОСОБА_14 , так як відповідно до вимог ст.81 КПК України їх неприбуття в судове засідання не є перешкодою для розгляду заяви про відвід слідчого судді, як таких, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду заяви, що забезпечить продовження розгляду клопотання слідчого.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення заявника, його доводи та заперечення, інших учасників процесу, дослідивши підстави та обставини, зазначені в заяві захисника в обґрунтування відводу слідчому судді, перевіривши доводи заяви про відвід, а також доводи та заперечення прокурора, приходить до наступних висновків.

Положеннями статей 75, 76 КПК України передбачено вичерпний перелік обставин, що виключають участь слідчого судді в кримінальному провадженні, та обставин за яких слідчий суддя не має права брати участь у кримінальному провадженні серед яких: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Обставинами, на які посилається захисник у своїй заяві про відвід слідчого судді, є передбачені у п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості, а саме те, що слідчим суддею порушено право на захист учасника кримінального провадження - ОСОБА_19 на справедливий судовий розгляд, без доводів на обґрунтування та аргументів, які не були доповнені в судовому засіданні під час розгляду такої заяви.

У Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, зазначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Європейською Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод (ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 р.; (далі Конвенція) передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом (п. 1 ст. 6).

У ряді рішень Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) намагається більш широко підходити до вирішення питання щодо впливу «досудової» діяльності судді на рівень безсторонності суду.

На питання неупередженості суду звертає увагу Європейський суд з прав людини і у рішенні Суду від 10 грудня 2009 р. в справі «Мироненко і Мартенко проти України», судом було констатовано порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Цим рішенням Європейським судом визнано порушення принципу безсторонності суду. Так, у п. 66, 69 і 70 цього рішення вказано, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Наведе свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників.

Таким чином, ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово вказував на існування двох елементів безсторонності суду: суб`єктивної, яка полягає у тому, щоб жоден із його членів відкрито не проявляв упередженість та особисту зацікавленість, а також об`єктивної, що передбачає існування достатніх гарантій, щоб виключити будь-які сумніви щодо цього.

Зі змісту ст. 6 Конвенції неупередженості суду вбачається, що правосуддя має не тільки здійснюватися, а повинно також демонструватись. Під сумнівом - довіра до суду, яку суд має вселяти громадянам у демократичному суспільстві. Як правило, неупередженість означає відсутність упереджень або упередженості, при цьому її наявність або відсутність можуть бути перевірені різними способами (справа «Кіпріану проти Кіпру», п. 118; справа «Мікаллеф проти Мальти», п. 93). Європейський Суд з прав людини у своїй практиці проводить відмінність між суб`єктивним підходом, тобто прагненням переконатися в суб`єктивному обвинуваченні або інтересі певного судді у конкретній справі та об`єктивним підходом, тобто визначенням, чи були судді надані достатні гарантії, щоб виключити будь-які обґрунтовані сумніви в цьому відношенні (справа «Кіпріану проти Кіпру», п. 118; справа «П`єрсак проти Бельгії», п. 30; справа «Грівз проти Сполученого Королівства», п. 69).

Частина 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначає, що здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 48 даного Закону встановлено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Згідно пунктів 1, 2 ч.7 ст.56 зазначеного Закону суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Відповідно до ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікувавши зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Відповідно до Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантується Конституцією і законами України, а суддя при здійсненні правосуддя незалежний і підпорядковується лише закону.

Таким чином, в руслі суб`єктивної складової поняття безсторонності ЄСПЛ притримується позиції, що не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Така позиція викладена у рішеннях Суду по справам «Хаушильд проти Данії» та «Ветштайн проти Швеції».

Неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу. Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді, але простої заяви недостатньо, необхідно навести достовірні докази. Особиста думка або незгода з рішеннями судді не є доказом упередженості. У будь-якому випадку, припущення щодо упередженості є правовим питанням, яке має бути винесеним на розгляд суду. За виключенням надзвичайних обставин, заява про справжню або можливу упередженість не є питанням поведінки судді.

Отже, існує презумпція неупередженості судді, а протилежне необхідно доводити належними та допустимими доказами. Таким чином, визначаючись щодо наявності підстав для відводу слідчого судді за даним кримінальним провадженням, слідчий суддя враховує, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

З огляду на зазначене вище, ЄСПЛ у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості: 1) суб`єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; 2) об`єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу.

Як було встановлено у судовому засіданні, провадження по клопотанню слідчого про продовження строку досудового розслідування, перебуває у провадженні слідчого судді ОСОБА_14 , яке призначено до розгляду, де в судовому засіданні захисником було інформовано про заявлення відвіду такому слідчому судді. Розгляд клопотання не завершився і будь-яких остаточних рішень у конкретній справі прийнято не було. Поведінка слідчого судді, прийняття ним процесуальних рішень при розгляді клопотання щодо підозрюваного ОСОБА_19, зважаючи на підставу відводу, а саме забезпечення його права на захист, як учасника кримінального провадження, й справедливий судовий розгляд, не обґрунтовані та не доведені жодним належним та допустимим доказом, а саме лише посилання на порушення такого права, не може свідчити про дійсні порушення. З огляду на зазначене, робити висновки щодо упередженого ставлення слідчого судді до підозрюваного ОСОБА_19, незабезпечення його права на захист, захисником якого є адвокат ОСОБА_17 , яка приймає участі у розгляду такого клопотання, саме через призму суб`єктивного критерію безсторонності, не виявляється за можливе.

Окрім того, заявник поданого відводу слідчому судді не є захисником ОСОБА_19, який, як і його захисник ОСОБА_17 , не уповноважували такого заявника ( ОСОБА_3 ) ініціювати підставу для заявлення відводу слідчому судді.

Суб`єктивний критерій полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб`єктивному критерію особиста безсторонність слідчого судді презюмується.

Щодо об`єктивного критерію оцінки неупередженості, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що цих вимог не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об`єктивно виправданим (рішення Європейського суду з прав людини у справі Клейн та інші проти Нідерландів).

Так, із зазначених захисником в заяві мотивів з`ясовано, що у іншої сторони захисту, тобто стороннього спостерігача, є припущення, що слідчим суддею порушено право на захист іншого учасника кримінального провадження - ОСОБА_19 на справедливий судовий розгляд, що не відповідає дійсності, оскільки таке припущення не підтверджено належними доказами та аргументами, а тому така підстава є необгрунтованою.

На думку слідчого судді, не може бути підставою для відводу слідчого судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).

Також, Верховний Суд вважає відвід завідомо безпідставним, якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальними рішеннями судді.

Наприклад, в ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі №910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення».

Крім цього, згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, за окремою підставою відводу визначеною саме як наявність «інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді», особа яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Cумнів у безсторонності судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечну недовіру до суду та відповідно змін його складу.

При цьому, при розгляді заяви захисника про відвід слідчому судді, передбачених положеннями ст.ст.75, 76 КПК України підстав та обставин, за яких слідчий суддя ОСОБА_14 не може брати участь у розгляді клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування, слідчим суддею не встановлено.

Зазначаючи про упередженість слідчого судді по відношенню до підозрюваного ОСОБА_19, захисник іншого підозрюваного ( ОСОБА_11 ), як строннній спостерігач, не довів такої підстави.

Детальний аналіз наведених підстав, які на переконання захисника викликають сумніви в неупередженості слідчого судді, вказує на те, що поданою заявою про відвід слідчому судді стороною захисту фактично оспорюються постановлені слідчим суддею процесуальні судові рішення та висловлюється певна незгода з ними.

Незгода захисника з правовою позицією слідчого судді при прийнятті відповідних процесуальних рішень та їх обгрунтуванням сама по собі за відсутності доказів про будь-яку зацікавленість слідчого судді у результатах розгляду справи, на переконання слідчого судді, не може бути достатньою підставою для сумнівів в неупередженості слідчого судді. Натомість, у випадках передбачених законом, така незгода може бути підставою для апеляційного оскарження рішення слідчого судді.

Заявлений відвід фактично є виявом незгоди захисника з процесуальними рішеннями слідчого судді, прийнятими в ході розгляду клопотання, оцінку якому не має повноважень надавати слідчий суддя під час розгляду заяви про відвід, слідчий суддя не вправі аналізувати мотиви прийняття слідчим суддею спірного рішення.

Відсутні будь-які докази упередженості слідчого судді у розгляді клопотання слідчого під час судового засідання.

Підсумовуючи, слідчий суддя наголошує на важливості інституту відводу судді для забезпечення безстороннього розгляду справи, але вмотивованість заяви про відвід судді є процесуальним обов`язком учасника, який повинен добросовісно реалізовувати надане йому право.

Судовим розглядом не встановлено і стороною захисту не доведено наявність обставин, які викликали б сумніви в неупередженості слідчого судді ОСОБА_14 , які унеможливлювали б винесення ним об`єктивного рішення у справі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 75, 80, 81 КПК України, з урахуванням Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтрересах ОСОБА_11 , про відвід слідчого судді Дарницького районного суду м.Києва ОСОБА_14 за матеріалами клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_15 , погоджене заступником керівника Дарницької окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_16 , про продовження строку досудового розслідування за матеріалами кримінального провадження відомості про яке внесено до ЄРДР № 0001613 від 12.06.2022 року за ч.ч.1, 2 ст. 255, ч.4 ст. 28, ч.4 ст. 190 КК України, - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: