Номер провадження: 11-сс/813/202/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 к,

скаржника ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 15.12.2021 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_8 на бездіяльність прокурора,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною ухвалою слідчого судді було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_8 на бездіяльність прокурора, яка на думку скаржника, полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей вказаних у його заяві від 29.07.2020 року.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що в заяві ОСОБА_8 не наведено фактичних даних, які б свідчили про вчинені кримінальні правопорушення, мотивувальна частина заяви не містить пояснень в чому є склад злочину.
Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржену ухвалу.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що 29.07.2020 року, він, звернувся з заявою до прокуратури Одеської області про внесення до ЄРДР відомостей щодо обставини, які вказують на вчинення суддями Овідіопольського районного суду Одеської області, ВССУ кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364, 375 КК України, відомості про яке до теперішнього часу не внесені до ЄРДР.
Крім того зазначає, що його заява містить усі необхідні складові та відповідні відомості щодо внесення відповідних відомостей до ЄРДР.
У відповідності до положень ч.4 ст.405 КПК України, апеляційний розгляд проведено без участі прокурора, оскільки останній в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у передбаченому законом порядку, шляхом супровідного листа на адресу Одеської обласної прокуратури та про причини неявки суд не повідомив, а тому за згодою учасників провадження, розгляд апеляційної скарги проводиться без участі прокурора.
Приймаючи рішення про прийняття апеляційної скарги ОСОБА_6 до апеляційного розгляду, колегія суддів виходить з того, що рішенням КСУ №4-р(ІІ)/2020 від 17.06.2020 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення ч.3 ст.307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення.
Із зазначеного слідує, що ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, щодо невнесення відомостей до ЄРДР підлягає апеляційному перегляду, тому апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає розгляду апеляційним судом для забезпечення права останнього доступу до правосуддя.
Позиції учасників судового провадження
ОСОБА_6 та його захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.
Заслухавши суддю-доповідача; вивчивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.
Оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування врегульовано Главою 26 КПК України.
Статтею 303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування та право на їх оскарження.
З матеріалів судового провадження вбачається, що 29.07.2019 року ОСОБА_6 до прокуратури Одеської області направив заяву про внесення до ЄРДР відомостей щодо обставин, які, як на його погляд, вказують на вчинення суддями Овідіопольського районного суду Одеської області та суддею ВССУ ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364, 375 КК України.
02.08.2019 року ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси зі скаргою в порядку ст.303 КПК на бездіяльність посадових осіб Одеської обласної прокуратури, та зобов`язання внести відомості до ЄРДР згідно його заяви про вчинення суддями Овідіопольського районного суду Одеської області та суддею ВССУ ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.364, 375 КК України. В своїй заяві ОСОБА_6 вказував на те, що бездіяльність прокурора суперечить вимогам ст.214 КПК України та призвела до того, що за його заявою не розпочате досудове розслідування, чим порушені його процесуальні права.
У відповідності до положень ч.1 ст.11 КК України, злочином (кримінальне правопорушення) є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.
Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення ЄРДР, затвердженим Наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 року №139.
Згідно з п.1 Глави 2 Розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України.
Однак, до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.
У межах процедури оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Відповідно до ч.4 ст.214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Одночасно, зміст ч.1 ст.214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема, ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.
Апеляційний суд приходить до переконання, що аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.
На думку апеляційного суду, слідчий суддя об`єктивно та всебічно дослідив матеріали провадження та дійшов обґрунтованого висновку про те, що в поданій заяві не міститься достатніх відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.
Зокрема, слідчий суддя послався на те, що у поданій заяві ОСОБА_6 відсутні об`єктивні дані, які свідчать про наявність ознак кримінальних правопорушень в діях судді, оскільки, викладені у ній обставини, за своїм змістом та суттю, не є повідомленням про вчинення кримінального правопорушення та не містять даних, що підтверджують реальність конкретної події, а лише являються висловленою незгодою заявника з прийнятими суддями рішеннями.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком слідчого судді, оскільки зміст заяви ОСОБА_6 фактично зводиться до незгоди з судовими рішеннями, постановленими вище зазначеними суддями, в якій він був обвинуваченим. За наведених обставин ОСОБА_6 фактично намагається оскаржити ці рішення у спосіб, що не відповідає процесуальному закону.
З урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді відносно того, що доводи, наведені ОСОБА_6 у заяві в порядку ст.214 КПК України, є його особистою оцінкою судових рішень і ґрунтуються лише на припущеннях щодо протиправності дій суддів, а тому не відповідають вимогам ст.214 КПК України.
Погоджуючись з ухвалою слідчого судді, апеляційний суд наголошує, що у відповідності до ч.1 ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, делегування функцій суддів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовим особам не допускаються.
Частинами 1, 3 статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» гарантовано самостійність суддів у здійсненні правосуддя, їх незалежність від будь-якого незаконного впливу, встановлено заборону втручатися у відправлення правосуддя та впливати на суд або суддів у будь-який спосіб.
Оскарження у будь-який спосіб діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом не допускається.
Згідно роз`ясненням, які містяться у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.
Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання заяви про злочин, може вказувати на протиправне втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність, яка регламентована положеннями ст.ст. 126, 129 Конституції України.
Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком не допускається, що підтверджується правовою позицією Конституційного Суду України, викладеної у Рішенні у справі №2-рп/2011 від 11 березня 2011 року, у відповідності до якої оцінка процесуальним діям судді може даватись тільки судами апеляційної чи касаційної інстанцій, і не може даватись будь-якими органами, в тому числі і слідчими органами.
Таким чином, положення норм Конституції України визначають, що інша, крім судової, процедура ревізії судових рішень, дій або бездіяльності суддів під час здійснення правосуддя з метою оцінки наявності підстав для застосування до суддів кримінальної відповідальності, зокрема шляхом відкриття кримінального провадження, недопустима. Незгода учасника судового розгляду з ухваленим судовим рішенням чи діями судді не може бути підставою для внесення до ЄРДР відомостей про вчинення злочину стосовно судді.
Крім того, вирішуючи питання щодо обґрунтованості доводів викладених в заяві ОСОБА_6 щодо вчинення злочинів суддями та наявності підстав для внесення відомостей до ЄРДР за ст.375 КК України, апеляційний суд враховує Рішення Конституційного Суду України від 11.06.2020 року №7-р/2020 року, у відповідності до якого визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), статтю 375 КК України. Ця обставина свідчить про те, що в силу неконституційності складу злочину «Постановлення суддею (суддями) завідомо неправосудного вироку, рішення, ухвали або постанови», ідентифікувати склад даного злочину не вбачається за можливе, що виключає кримінальне переслідування.
За викладених обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора Одеської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою останнього від 20.07.2019 року.
Оскільки за результатами апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено допущення істотних порушень вимог кримінального процесуального закону слідчим суддею районного суду, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 32, 303, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 15.12.2021 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_8 на бездіяльність прокурора - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4