Справа № 344/5110/23
Провадження № 1-кс/344/2123/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2023 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, в рамках кримінального провадження, внесеного 14 лютого 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000507,-

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий слідчого відділу Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області лейтенант поліції ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначила, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , маючи незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення та перевиховання не став та повторно вчинив новий умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 11 лютого 2023 року близько 21 год. 19 хв. ОСОБА_5 зайшов до приміщення магазину «Близенько», який розташований за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Галицька, 145А, в якому свою підприємницьку діяльність здійснює

ПП «Мережа Сервіс Львів», та побачив на виставкових стелажах магазину товарно-матеріальні цінності. У цей час у ОСОБА_5 виник протиправний умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, в період дії на території України воєнного стану, який введений згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, востаннє внесеними Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022, затвердженим Законом України № 2738-ІХ від 16 листопада 2022 року), вважаючи, що за його діями ніхто з осіб, які б могли усвідомлювати факт протиправного заволодіння майном, не спостерігає, таємно викрав товарно матеріальні цінності, а саме: алкогольний напій віскі марки «Балантайнс Фінест», 40%;

об`ємом 500 мл, у кількості 1 шт., вартістю без ПДВ 307,95 грн.

Після чого ОСОБА_5 із викраденим товаром пройшов касову зону магазину, не оплативши його вартість, покинув приміщення ПП «Мережа Сервіс Львів», а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ПП «Мережа Сервіс Львів» майнову шкоду на загальну суму 307,95 гривень.

Окрім цього, встановлено, що 15 лютого 2023 року близько 18 год. 52 хв. ОСОБА_5 зайшов до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ФОП « ОСОБА_7 », який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де побачив на виставкових стелажах магазину товарно-матеріальні цінності. У цей час у ОСОБА_5 виник протиправний умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, в період дії на території України воєнного стану, який введений згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, востаннє внесеними Указом Президента України № 757/2022 від 07 листопада 2022 року, затвердженим Законом України № 2738-ІХ від 16 листопада 2022 року), вважаючи, що за його діями ніхто з осіб, які б могли усвідомлювати факт протиправного заволодіння майном, не спостерігає, таємно викрав товарно матеріальні цінності, а саме: каву мелену марки «Lavazza Rossa», у кількості 2 шт., вартістю без ПДВ 299,80 грн; шоколад з цілим горіхом молочний мигдаль, марки «Мілленіум Голд», у кількості 6 шт., вартістю без ПДВ 257,40 грн; шоколад з цілим горіхом та родзинками, марки «Мілленіум Голд», у кількості 7 шт., вартістю без ПДВ 300,30 грн.

Після чого ОСОБА_5 із викраденим товаром пройшов касову зону магазину, не оплативши його вартість, покинув приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ФОП « ОСОБА_7 » майнову шкоду на загальну суму 857,50 гривень.

Також встановлено, що 21 лютого 2023 року близько 16 год. 34 хв. ОСОБА_5 зайшов до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ФОП « ОСОБА_7 », який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де побачив на виставкових стелажах магазину товарно-матеріальні цінності. У цей час у ОСОБА_5 виник протиправний умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, в період дії на території України воєнного стану, який введений згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, востаннє внесеними Указом Президента України № 757/2022 від 07 листопада 2022 року, затвердженим Законом України № 2738-ІХ від 16 листопада 2022 року), вважаючи, що за його діями ніхто з осіб, які б могли усвідомлювати факт протиправного заволодіння майном, не спостерігає, таємно викрав товарно матеріальні цінності, а саме: каву мелену марки «Lavazza Gremeegusto», у кількості 2 шт., вартістю без ПДВ 299,80 грн; каву мелену марки «Fort», у кількості 1 шт., вартістю без ПДВ 109,90 грн; шоколад з цілим горіхом молочний, марки «Мілленіум Голд», у кількості 7 шт., вартістю без ПДВ 300,30 грн.

Після чого ОСОБА_5 із викраденим товаром пройшов касову зону магазину, не оплативши його вартість, покинув приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ФОП « ОСОБА_7 » майнову шкоду на загальну суму 710,00 гривень.

Окрім цього, встановлено, що 21 лютого 2023 року близько 19 год. 54 хв. ОСОБА_5 зайшов до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ФОП « ОСОБА_7 », який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де побачив на виставкових стелажах магазину товарно-матеріальні цінності. У цей час у ОСОБА_5 виник протиправний умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, в період дії на території України воєнного стану, який введений згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, востаннє внесеними Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022, затвердженим Законом України № 2738-ІХ від 16 листопада 2022 року), вважаючи, що за його діями ніхто з осіб, які б могли усвідомлювати факт протиправного заволодіння майном, не спостерігає, таємно викрав товарно матеріальні цінності, а саме: антиперспірант марки «Nivea black&white Extra», у кількості 1 шт., вартістю без ПДВ 104,90 грн; антиперспірант марки «Old Spice Wolfhorn», у кількості 2 шт., вартістю без ПДВ 359,80 грн; антиперспірант марки «Old Spice White Water», у кількості 2 шт., вартістю без ПДВ 359,80 грн; дезодорант марки «Old Spice White Water», у кількості 3 шт., вартістю без ПДВ 524,70 грн; дезодорант марки «Old Spice Wolfhorn», у кількості 1 шт., вартістю без ПДВ 119,90 грн; дезодорант марки «Nivea Ultra», у кількості 1 шт., вартістю без ПДВ 122,90 грн.

Після чого ОСОБА_5 із викраденим товаром пройшов касову зону магазину, не оплативши його вартість, покинув приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ФОП « ОСОБА_7 » майнову шкоду на загальну суму 1592,00 гривень.

У вчиненні зазначених кримінальних правопорушень обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та житель АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, раніше судимий: 27 листопада 2019 року скеровано обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, 15 червня 2021 року вироком Сарненського районного суду Рівненської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України, призначено покарання у виді арешту строком на 1 рок 7 місяців.

27 лютого 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, шляхом вручення письмового повідомлення про підозру ОСОБА_5 .

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень обґрунтовується зібраними під час кримінального провадження доказами, а саме даними, які містяться у протоколах допиту потерпілих, свідків, протоколах огляду відеозаписів, протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Крім того, ОСОБА_5 27 грудня 2022 року звільнився з місць позбавлення волі, а саме з Державної установи «Маневицька виправна колонія (№42)», якому 26 грудня 2022 року Маневицьким районним судом Волинської області було встановлено адміністративний нагляд терміном на 1 рік.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , відповідно ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, відносяться до категорії тяжких злочинів, санкція статті якого передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі до восьми років.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

За таких обставин слідчий за погодженням з прокурором просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27 квітня 2023 року.

У судовому засіданні прокурор підтримав вимоги клопотання, пояснив, що під час досудового розслідування отримано докази того, що підозрюваний може вчинити дії, які містять ризики, передбачені пунктами 1, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, просив клопотання задовольнити у повному обсязі.

Слідчий у судовому засіданні вимоги клопотання підтримала на підставах, викладених у клопотанні, просила клопотання задовольнити.

У судовому засіданні підозрюваний вину визнав, щиро розкаялася в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, заперечував проти задоволення клопотання, просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання та застосувати м`якіший запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до статті 29 Конституції України, статті 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 pоку, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та відповідних положень низки інших міжнародно-правових актів з прав людини і судочинства, кожна людина має право на свободу і особисту недоторканність. Застосування до неї як до підозрюваного чи обвинуваченого запобіжних заходів є істотним обмеженням цього права, а тому можливе лише у виняткових випадках, за наявності передбачених законом підстав і в передбаченому законом порядку.

За змістом статей 131-132 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно частини першої статті 176 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Частиною першою статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Пунктом 4 частини другої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно частини першої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вбачається, що застосування запобіжних заходів вже можливо за наявності ризиків. Ризик - це не визначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у частині першій статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність встановлених на досудовому розслідуванні ризиків, передбачених у пунктах 1, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, дані ризики наявні, не зменшилися і не зникли.

Так, про існування вказаних ризиків свідчать наступні обставини:

- пункт перший можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки покарання за злочин, в якому підозрюється ОСОБА_5 , передбачає можливе позбавлення волі строком до восьми років, що свідчить про можливість підозрюваного здійснити спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів досудового розслідування та суду.

- пункт п`ятий вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 у минулому вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів та на теперішній час підозрюється у вчиненні нового умисного злочину, офіційно не працює, джерело доходів невідоме, що свідчить про можливість вчинення ним у майбутньому нових злочинів з метою незаконного збагачення.

Наявні у матеріалах кримінального провадження докази у їх сукупності дають підстави слідчому судді прийти до висновку, що органами досудового розслідування обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1 (c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа можливо вчинила злочин».

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та інші), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення. При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Отже, на стадії розслідування, оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , у відповідності до статті 12 Кримінального кодексу України, є тяжкими, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років.

Отже, враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування, прокурором, доведено наявність ризиків, які існують та дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені пунктами 1, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, тому слідчий суддя доходить висновку, що більш м`який запобіжний захід не виправдовує себе та не зможе забезпечити цілей кримінального провадження і не зможе запобігти встановленим судом ризикам.

При цьому застосування інших запобіжних заходів також є неможливим в силу наступних обставин.

Обрання запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, на думку слідчого судді, в даному випадку є неможливим, оскільки до органу досудового розслідування та до суду не надходило письмових зобов`язань про взяття підозрюваного на поруки, а також буде неефективним з огляду на те, що істотною відмінністю цього запобіжного заходу від особистого зобов`язання є те, що реалізація особистої поруки передбачає менше обмеження прав і свобод підозрюваного, ніж інші запобіжні заходи, зокрема, особисте зобов`язання, яке також у даному конкретному випадку не спроможне забезпечити досягнення цілей у кримінальному провадженні та нівелювати наявні ризики.

Обрання запобіжного заходу суто у вигляді застави, а не як альтернативного запобіжного заходу, є неможливим з огляду на те, що слідчому судді не представлено відомостей щодо наявності у підозрюваного постійного місця роботи або джерел його доходів, а тому такий запобіжний захід як застава буде завідомо непомірним для нього.

Застосування ж запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту також не гарантуватиме виконання покладених на підозрюваного обов`язків, оскільки підозрюваний, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі, незважаючи на покладені на нього обов`язки, може покинути місце свого проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності.

У той же час обставини, що зазначені захисником підозрюваного, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, оскільки дані обставини є такими, які характеризують підозрюваного, а також пом`якшують покарання, проте не виключають наявність ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, і самі по собі є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного, виходячи з конкретних обставин справи.

Отож доводи захисту в сукупності з іншими вищевказаними обставинами не дають достатніх підстав слідчому судді для застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою і є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує і превентивний характер такого запобіжного заходу, тяжкість злочину, міцність соціальних зв`язків підозрюваного та характеризуючі його особу дані, стан здоров`я, те що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, зважає на те, що під час досудового слідства встановлено, а в судовому засіданні підтверджено наявність ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, та відтак приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та встановлені у судовому засіданні, застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків і є співмірним та доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Разом із тим при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом (частина третя статті 183 Кримінального процесуального кодексу України).

Розмір застави, у відповідності до пункту 2 частини п`ятої статті 182 Кримінального процесуального кодексу України, визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися, те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (частина четверта статті 182 Кримінального процесуального кодексу України), зважаючи на обставини кримінальних правопорушень, тяжкість злочинів, які інкримінуються підозрюваному та його наслідки, характеристику підозрюваного та його майновий і сімейний стан, стан здоров`я, з огляду на вимоги щодо того, що застава повинна достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірною для нього, то слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави, передбачений для даної категорії злочинів в межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень нуль копійок.

Окрім цього, слідчий суддя відповідно до частини третьої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України вважає за необхідне, у разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов`язки, визначені частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до частини четвертої статті 202 Кримінального процесуального кодексу України, підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Підсумовуючи все вищенаведене, слідчий суддя вважає, що поза розумним сумнівом більш м`які запобіжні заходи не зможуть у повній мірі запобігти наведеним ризикам, що не зменшилися, а відтак не будуть здатними і забезпечити дієвість даного кримінального провадження, тому клопотання підлягає до задоволення і слід застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27 квітня 2023 року включно, але виключно в межах строку досудового розслідування, та визначити розмір застави у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом частини другої статті 197 Кримінального процесуального кодексу України, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Таким чином, строк тримання під вартою підлягає обчисленню з моменту взяття під варту в залі суду, а саме з 23 березня 2023 року.

Виходячи з вищевикладеного, на підставі статей 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись статтями 131, 132, 176-178, 182-184, 193, 194,197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27 квітня 2023 року включно в межах строку досудового розслідування.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , взяти під варту в залі суду.

Тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснювати у Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».

Розмір застави визначити у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень нуль копійок у національній грошовій одиниці, яку необхідно внести на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області в національній грошовій одиниці (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКСУ України, м. Київ, МФО: 820172, р/р: UA158 201 720 355 259 002 000 002 265).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:

1) прибувати до визначеної службової особи: слідчого, прокурора або суду із визначеною періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4) утримуватись від спілкування з іншими учасниками кримінального провадження;

5) не відвідувати бари, кафе, ресторани та інші місця, в яких продаються спиртні напої;

6) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, що підтверджує внесення на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Про прийняте рішення повідомити зацікавлених осіб.

Строк дії ухвали до 27 квітня 2023 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 24 березня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1