Справа № 204/4406/22
Провадження №1-кп/204/499/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні залу судових засідань кримінальне провадження № 0000458 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 жовтня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявила клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком на два місяці, з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. В обґрунтування клопотання вказала, що 07 листопада 2022 року строк дії раніше обраного запобіжного заходу сплив, тому виникла необхідність в його обранні. Необхідність застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. ОСОБА_3 може переховуватись від суду, про що вказує те, що останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до п`яти років з конфіскацією майна, без можливості застосування ст. 75 КК України, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду. Таким чином, існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення може вдатись до відповідних дій. На користь існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні свідчить, що обвинувачений та свідки у кримінальному провадженні особисто знайомі, тривалий час були колегами по службі; анкетні дані особи, яка передала грошові кошти та свідка ОСОБА_6 відомі обвинуваченим в силу виконання їх службових обов`язків та виконання вимог ст. 290 КПК України.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 заперечував щодо заявленого клопотання прокурора, оскільки його підзахисний кожного разу прибуває в судові засідання. Всі покладені на ОСОБА_3 процесуальні обов`язки, як на обвинуваченого виконував. Порушень під час дії запобіжного заходу не було. Жодних підтверджень наявності таких порушень прокурором надано не було. Таким чином, підстави для обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту відсутні.
Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку свого захисника.
Суд, вислухавши думки учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді домашнього арешту підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
При вирішенні питання щодо обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.
При цьому, суд не вдається до оцінки доведення або не доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 КК України на цій стадії процесу.
Оцінюючи ризик того, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, суд зазначає, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення може вдатись до відповідних дій.
На користь реального існування вказаного ризику слід віднести ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років з конфіскацією майна, без можливості застосування ст. 75 КК України, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду.
24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан що дає підстави вважати, що, в умовах, які існують в Україні, викликаних військовою агресією Російської Федерації проти України, у ОСОБА_7 та ОСОБА_3 збільшуються можливості для ухилення від суду, адже у держави наразі з об`єктивних причин відсутні можливості належним чином виконувати органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, що в свою чергу погіршує можливість здійснення контролю за поведінкою обвинувачених.
При цьому, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відведення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки незалежності України, її територіальної цілосності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення свідчать про підвищену суспільну небезпеку.
Крім того, перевіряючи наявність ризику впливу ОСОБА_3 на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманими у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто якщо свідки допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею.
Ризик впливу на свідків існує не лише під час зібрання доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання показань від свідків та дослідження їх судом.
Оскільки свідки ще не допитані судом, існує ймовірний ризик того, що внаслідок впливу обвинуваченого ОСОБА_3 на свідків, вони можуть надавати неправдиві свідчення або ж відмовитись від їх наданя, а тому існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Таким чином, суд вважає доведеним наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Слід окремо зазначити, що у зв`язку з збройною агресією Російської Федерації проти України в м. Дніпро на підставі Розпорядження начальника обласної військової адміністрації від 24 червня 2022 року в м. Дніпро було встановлено дію комендантської години з 00 годин 00 хвилин по 05 годину 00 хвилин, у відповідності до якої заборонено покидати місце проживання у визначений час.
Тому, обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби не буде відповідати дієвості такого запобіжного заходу, оскільки у вказаний період доби останній і так не матиме змоги покидати місце свого проживання, за виключенням здійснення своїх посадових обов`язків.
Окрім цього, слід зазначити, що прокурором не надано суду жодного доказу на підтвердження того, що обвинувачений ОСОБА_3 під час дії попереднього запобіжного заходу допускав порушення правил обраного запобіжного заходу, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, місце роботи, посаду, суд дійшов до висновку про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
При цьому, суд погоджується з пропозицією прокурора щодо покладення на обвинуваченого декількох обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 177, 194, 200, 331 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора задовольнити частково.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, строком на два місяці, тобто до 14 січня 2023 року включно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою на визначений час до суду; повідомляти суд про зміну свого місця мешкання; заборонити у будь-якій формі спілкуватися із свідками обвинувачення, визначеними в обсязі дослідження доказів; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок суду.

Суддя ОСОБА_1