Справа № 494/1319/20
Провадження № 1-кп/508/12/23
УХВАЛА

Іменем України

"22" березня 2023 р. смт. Миколаївка

Миколаївський районний суду Одеської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання- ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Миколаївка Одеської області клопотання прокурора Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000239 від 06.10.2020 року, за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

встановив:

22.03.2023 року прокурор Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні № 0000239 від 06.10.2020 року, за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Зазначене клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а тому ризики, які враховувались раніше при застосуванні до останнього запобіжного заходу продовжують існувати та не зменшились, менш суворіші запобіжні заходи не забезпечать ненастання існуючих ризиків та належної процесуальної поведінки обвинуваченого, у зв`язку із чим підстав для застосування менш суворішого запобіжного заходу обвинуваченому, не вбачав.

Захисник ОСОБА_4 щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу заперечував, посилаючись на недоведеність ризиків на які послався прокурор. Просив застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, посилаючись на те, що ОСОБА_5 не має наміру ухилятися від суду, залучений до праці в слідчому ізоляторі, а також має позитивну характеристику з цієї установи. Додатково зазначав, що в Україні запроваджено воєнний стан, а слідчий ізолятор не забезпечує умов тримання під час воєнного стану, а саме відсутнє бомбосховище, посилаючись на відповідь Міністерства юстиції України № 10397/852-1-23/27 від 27.01.2023 року.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав свого захисника та просив суд застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, оглянувши наявні у розпорядженні суду матеріали кримінального провадження, дійшов висновків про наступне.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. (частина 3)

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього розслідуванням та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного та обвинуваченого, експерта, спеціаліста, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За наслідками розгляду питання доцільності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, суд у відповідності до ст. 331 КПК України своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує строк їх дії на строк, що не перевищує двох місяців.

В межах даного кримінального провадження до ОСОБА_5 неодноразово обирався і продовжувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Суд не піддає сумніву повідомлену під час досудового розслідування підозру ОСОБА_5 , оскільки на даний час останній набув статусу обвинуваченого.

Також, враховуючи стадію кримінального провадження, суд позбавлений можливості дати оцінку та здійснити аналіз наявних доказів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, який відноситься до тяжкого злочину (ст. 12 КК України). Санкція інкримінованого обвинуваченому злочину, зокрема ч. 2 ст. 121 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

При обрані обвинуваченому запобіжного заходу на час судового розгляду судом, а у подальшому при вирішенні питань щодо продовження дії запобіжного заходу за клопотаннями прокурора, судом досліджувалося питання як обґрунтованості підозри повідомленої обвинуваченому, набуття ним статусу обвинуваченого, враховувалося тяжкість кримінального правопорушення та існування ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків, експертів, інше.

При обранні відносно обвинуваченого запобіжного заходу судом було враховано як особу обвинуваченого, так і ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, які йому відомі, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній ніде не працює і ці ризики на даний час не змінилися та не відпали.

Вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу, суд, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, має забезпечити не тільки права підозрюваних, а й високі стандарти загально-суспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, у своїй сукупності всі вищезазначені обставини свідчать про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і інші - більш м`які запобіжні заходи не будуть сприяти належній процесуальній поведінці обвинуваченого.

Суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість його пред`явлення, суспільну небезпеку злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_5 .

Судом встановлено, що ОСОБА_5 фактично не проживає за місцем реєстрації, не працює, з родиною не проживає, не має постійного джерела доходу, тобто не має тісних родинних та соціальних зав`язків, може безперешкодно залишити своє місце проживання, ускладнивши тим самим нормальну діяльність суду, здійснення правосуддя, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування, суду.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 не маючи постійного заробітку та постійних джерел доходу, раніше судимий за злочини майнової спрямованості може вчинити інше кримінальне правопорушення, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Дані обставини з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим свідчать про те, що ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та/або суду та вчинення іншого кримінального правопорушення не зменшилися та залишились незмінними.

Вказані вище обставини та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України виключають об`єктивну можливість щодо застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

Згідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

На переконання суду, досліджені під час судового засідання та описані в ухвалі ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією обвинуваченого, може негативно відобразитися на здійсненні швидкого та ефективного судового розгляду, якого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження. За встановлених судом обставин, необхідним є саме тримання під вартою, оскільки з урахуванням індивідуальних обставин обвинуваченого, зазначених в ухвалі, застосування застави як основного запобіжного заходу буде недостатнім стримуючим фактором від реалізації встановлених ризиків і створить можливості для вчинення ним позапроцесуальних дій з метою перешкоджання кримінальному провадженню. Домашній арешт, в тому числі цілодобовий, також може завадити виконанню завдань кримінального провадження на даному його етапі.

Застосування запобіжного заходу у виді особистою поруки є неможливим, оскільки відсутні особи, які виявили бажання поручитися за дотримання обвинуваченим, покладених на нього обов`язків та за необхідності доставляти його до суду на першу вимогу. Також застосування особистого зобов`язання для запобігання встановленим ризикам, буде недостатнім, оскільки виконання покладених на обвинуваченого обов`язків буде залежати виключно від волі самого ОСОБА_5 та їх порушення не матиме для нього очевидних і достатньо суттєвих негативних наслідків.

Таким чином, зважаючи на високу інтенсивність встановлених при розгляді клопотання ризиків, з урахуванням його особистих характеристик, суд приходить висновку, що до обвинуваченого слід застосувати винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Крім того, судом не встановлено законодавчих обмежень щодо застосування до ОСОБА_5 вказаного запобіжного заходу, оскільки п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Як вказувалось вище, за інкримінований обвинуваченому злочин максимально можливе передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

При цьому, вирішуючи питання про строк дії такого запобіжного заходу, суд враховує інтенсивність встановлених ризиків, обсяг обставин, що підлягають доказуванню, з огляду на правову кваліфікацію, а також введений на всій території України воєнний стан, який поза залежністю від волі суду може ускладнити проведення процесуальних дій, а тому вважає за доцільне визначити максимальний строк тримання під вартою.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при винесенні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та ст. 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Заслухавши думку прокурора, який клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав та просив його задовольнити, пояснення ОСОБА_5 , його захисника, враховуючи те, що в судовому засіданні прокурором, доведено наявність, на даний час, ризиків, визначених ст. 177 КПК України, беручи до уваги дані про обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає, що клопотання підлягає до задоволення, без застосування альтернативних запобіжних заходів.

Щодо стверджень захисника, що слідчий ізолятор не забезпечує умов тримання під час воєнного стану, а саме відсутнє бомбосховище, суд зазначає наступне.

Механізм проведення у разі введення правового режиму воєнного стану обов`язкової евакуації затриманих осіб, підозрюваних, обвинувачених осіб, щодо яких застосовано запобіжний захід - тримання під вартою, засуджених осіб (військовослужбовців), які відбувають такі покарання, як арешт, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі (далі - засуджені та особи, взяті під варту), що перебувають в ізоляторах тимчасового тримання, слідчих ізоляторах, установах виконання покарань, гауптвахтах та дисциплінарному батальйоні, а також осіб, які перебувають у спеціальних палатах закладів охорони здоров`я та кімнатах для тимчасово затриманих військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - установи для попереднього ув`язнення та виконання покарань), розташованих у місцевостях, наближених до районів, де ведуться бойові дії, до відповідних установ для попереднього ув`язнення та виконання покарань, які розташовані в безпечній місцевості, врегульовано Порядком проведення обов`язкової евакуації окремих категорій населення у разі введення правового режиму воєнного стану, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2018 року за № 934 (далі за текстом Порядок).

Рішення про проведення евакуації засуджених та осіб, взятих під варту, з місцевостей, наближених до районів, де ведуться бойові дії, до відповідних установ для попереднього ув`язнення та виконання покарань, які розташовані в безпечній місцевості, приймається відповідним військовим командуванням разом з військовими адміністраціями (у разі їх утворення). (п.3 Порядку)

Організація проведення евакуації засуджених та осіб, взятих під варту, покладається на Військову службу правопорядку у Збройних Силах - стосовно військовослужбовців, які утримуються на гауптвахтах та відбувають покарання у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні, а також осіб, які перебувають у спеціальних палатах закладів охорони здоров`я та кімнатах для тимчасово затриманих військовослужбовців Збройних Сил.

Для підготовки та проведення евакуації засуджених та осіб, взятих під варту, у Мін`юсті, Національній поліції, Службі правопорядку, їх територіальних (міжрегіональних, регіональних) органах, ізоляторах тимчасового тримання СБУ утворюються тимчасові органи з евакуації - комісії з питань евакуації.

В установах для попереднього ув`язнення та виконання покарань заходи з підготовки та проведення евакуації організовуються та здійснюються їх адміністраціями.

Таким чином, суд не наділений повноваженнями щодо переведення ОСОБА_5 до іншого безпечного місця тримання під вартою, але вважає необхідним доручити начальнику Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» забезпечити додержання прав обвинуваченого ОСОБА_5 , на безпечні умови тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 183, 193-194, 196-197, 200, 314, 372, 376 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000239 від 06.10.2020 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» - строком до 20 травня 2023 року.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику, обвинуваченому.

Копію ухвали надіслати ДУ «Одеський слідчий ізолятор» - для виконання.

Доручити начальнику Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» забезпечити додержання прав ОСОБА_5 на безпечні умови тримання під вартою.

На ухвалу може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду протягом 7 діб з дня наступного після її проголошення, через Миколаївський районний суд Одеської області, а особою, що утримується під вартою протягом цього ж строку з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 22.03.2023 року.

Суддя Дмитро БАНТАШ