Справа № 761/6167/17
Провадження №1-кп/761/228/2023
В И Р О К

іменем України

31 січня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Шевченківського районного суду м. Києва у порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) кримінальне провадження кримінальне провадження № 420 160 000 000 027 61 від 07.10.2016, у якому

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Самарканд Республіки Узбекистан, громадянин України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 767 -VII від 02.03.2014),

у с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_8 , будучи громадянином України, вчинив умисне діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності Україні, а саме надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України за нижченаведених обставин.

Заявою Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», текст якої схвалено Постановою Верховної Ради України від 21.04.2015 № 337-VIII, збройна агресія Російської Федерації проти України розпочалася 20.02.2014, коли здійснено фіксацію перших випадків порушення Збройними Силами Російської Федерації всупереч міжнародно-правовим зобов`язанням Російської Федерації порядку перетину державного кордону України в районі Керченської протоки та використання нею своїх військових формувань, дислокованих у Криму.

Збройні підрозділи спеціального призначення Головного розвідувального управління Генерального штабу Збройних Сил Російської Федерації 27.02.2014 захопили будівлі Ради міністрів та Верховної Ради АР Крим. Президент Російської Федерації, порушуючи міжнародне право, чинну українсько-російську договірно-правову базу, звернувся до Ради Федерації Федеральних зборів Російської Федерації, яка своєю постановою від 01.03.2014, протиправно легалізуючи ці порушення, надала згоду на використання на території України Збройних Сил Російської Федерації. Як наслідок, це призвело до збройного захоплення і воєнної окупації невід`ємної частини України - АР Крим та м. Севастополя.

Нелегітимно сформована в умовах російської воєнної окупації виконавча влада АР Крим 16.03.2014 провела псевдореферендум про входження АР Крим та міста Севастополя до складу Російської Федерації. Результати «референдуму» не визнані жодною країною світу, крім Російської Федерації. Це підтверджується Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН 68/262 від 27.03.2014 «Територіальна цілісність України».

Верховна Рада АР Крим, розпущена постановою Верховної Ради України, всупереч цьому 17.03.2014 проголосила Крим незалежною державою.

Самозвані представники АР Крим та м. Севастополя 18.03.2014 підписали з Президентом Російської Федерації ОСОБА_9 «Договір про прийняття до Російської Федерації Республіки Крим і створення у складі Російської Федерації нових суб`єктів». У такий протиправний спосіб відбулася незаконна і поспішна оборудка для того, щоб створити видимість правомірності збройного вторгнення Російської Федерації та незаконної анексії частини території України.

Наведені факти свідчать про активну підривну діяльність Російської Федерації та її федеральних органів, яка виражається в окупації території України, що триває до теперішнього часу.

Продовжуючи підривну діяльність проти України, військовослужбовці, співробітники спецслужб, правоохоронних органів та інших органів державної влади Російської Федерації утворили на окупованій території України федеральні органи державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронні органи та судову систему з метою становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю української влади на півострові.

Так, статтею 9 Федерального конституційного закону Російської Федерації № 6-ФКЗ від 21.03.2014 «Про прийняття до Російської Федерації Республіки Крим і утворення у складі Російської Федерації нових суб`єктів - Республіки Крим і міста федерального значення Севастополя» створено суди Російської Федерації на території Криму та Севастополя.

Під час зазначених подій ОСОБА_8 , будучи громадянином України, мешканцем Автономної Республіки Крим, з власної ініціативи вирішив надати допомогу в проведенні підривної діяльності Російської Федерації проти України.

Зокрема, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення державної зради, ОСОБА_8 , обіймаючи посаду судді Господарського суду АР Крим (відповідно до постанови Верховної Ради України № 4365-VI від 09.02.2012), маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для розуміння факту окупації Російською Федерацією території АР Крим та м. Севастополя, усвідомлення проведення активної підривної діяльності проти України представниками спецслужб, правоохоронних та інших органів державної влади Російської Федерації, бажаючи допомогти у проведенні цієї підривної діяльності та зробити свій особистий внесок в утворення та функціонування в АР Крим та м. Севастополі системи органів державної влади Російської Федерації, у тому числі судової, з метою становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю української влади на півострові, на порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, порушуючи присягу судді, діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України, упродовж березня - грудня 2014 року, перебуваючи за місцем розташування Господарського суду АР Крим по вул. Невського/Річна, 29/11, м. Сімферополь, АР Крим, діючи в інтересах Російської Федерації, використовуючи теоретичні знання і практичні навики, отримані в Україні, продовжив здійснювати правосуддя на підставі ч. 5 ст. 9 Федерального Конституційного Закону Російської Федерації № 6-ФКЗ «Про прийняття до Російської Федерації Республіки Крим та утворення у складі Російської Федерації нових суб`єктів Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя» до створення та початку діяльності на зазначених окупованих територіях України судів Російської Федерації з винесенням рішень за російським матеріальним та процесуальним правом як суддя незаконно створених на тимчасово окупованій території України судових органів Російської Федерації, чим забезпечив посилення тимчасової окупації півострова Крим та функціонування незаконно створеної судової системи країни-агресора.

Після цього, упродовж березня - листопада 2014 року суддя Господарського суду АР Крим, громадянин України ОСОБА_8 , перебуваючи на території АР Крим, з метою мати можливість продовжити надавати допомогу іноземній державі, а саме Російській Федерації у проведенні підривної діяльності проти України та забезпечити подальшу окупацію території АР Крим, свідомо та умисно підготував та подав до Вищої кваліфікаційної колегії суддів Російської Федерації особисту заяву про рекомендацію на вакантну посаду судді Арбітражного суду Республіки Крим Російській Федерації та необхідний для цього пакет документів, передбачений ч. 6 ст. 5 Закону Російської Федерації «Про статус суддів в Російській Федерації». Після цього ОСОБА_8 за власноруч складеною заявою взяв участь у проведенні конкурсу на заміщення вказаної посади судді Російської Федерації на окупованій території АР Крим і подав такі документи: копію документу, що посвідчує особу претендента як громадянина Російської Федерації; копію документу, що підтверджує отримання вищої юридичної освіти; копії трудової книжки, інших документів, що підтверджують трудову діяльність; власноруч заповнену та підписану анкету, яка містить біографічні відомості та відомості про доходи, про майно, яке належить йому на праві власності, та обов`язки майнового характеру, а також відомості про доходи подружжя та неповнолітніх дітей претендента, про майно, яке належить їм на праві власності та обов`язків майнового характеру подружжя та неповнолітніх дітей претендента, чим підтвердив особисту згоду сприяти виконанню функцій представника судової влади Російської Федерації.

Внаслідок зазначених дій ОСОБА_8 , спрямованих на спричинення шкоди суверенітетові та територіальній цілісності України, які виразились у наданні допомоги державним органам Російської Федерації у проведенні підривної діяльності проти України та продовженні окупації частини її території, тобто державної зради, за результатами проведеного державними органами Російської Федерації конкурсу Указом Президента Російської Федерації від 19.12.2014 № 786 діючий суддя судової влади України, громадянин України ОСОБА_8 призначений на посаду судді Арбітражного суду Республіки Крим Російської Федерації на окупованій території АР Крим та продовжив здійснення правосуддя вже як суддя Арбітражного суду Республіки Крим Російської Федерації.

Своїми діями, які виразилися у забезпеченні діяльності на окупованій території України органу судової влади як невід`ємної частини федеральних органів влади Російської Федерації, що призводить до зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю української влади на Кримському півострові, ОСОБА_8 вчинив державну зраду.

Судовий розгляд у межах цього кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia) ОСОБА_8 , який показань суду не надавав, будь-яких клопотань від останнього на адресу суду також не надходило.

У той же час, це кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у місті Києві.

Відповідно до ухвали суду від 20.10.2017 вказане кримінальне провадження призначено до судового розгляду та постановлено здійснювати спеціальне судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 767 -VII від 02 березня 2014 року).

Повістки про виклик обвинуваченого ОСОБА_8 , а також інформація про процесуальні документи надсилались та публікувались відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_8 , який повинен був знати про розпочате щодо нього кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України, та захищати себе безпосередньо у суді, а також свідчать про його намір ухилення від кримінальної відповідальності.

У той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_8 від правосуддя суд оцінює як реалізацію останнього його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (пп. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з гарантій презумпції невинуватості.

Захисник у судовому засіданні зазначив, що зібрані стороною обвинувачення докази слід вважати недопустимими, оскільки вони є результатами дослідження виключно ресурсів мережі Інтернет, просив виправдати підзахисного.

Так, судом визнано загальновідомим і таким, що не потребує доказуванню у межах цього провадження, що тимчасова окупація з боку РФ частини території України - АР Крим, яка розпочалася із збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, починаючи з 20 лютого 2014 року, а також анексія з боку РФ цієї частини території України є загальновідомими фактами, які за хронологією подій: а) констатовані нормативними, хоча і засудженими з точки зору міжнародного права, актами РФ, а також «нормативними актами» самопроголошених суб`єктів на території України в АР Крим, законність яких не визнається державою Україна, проте прийнятих судом у цьому випадку до уваги, оскільки вирішується питання про відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, скоєного внаслідок прийняття таких актів; б) встановлені національними нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для застосування на території України; в) засуджені міжнародними актами колективного реагування, - а відтак ці факти не потребують окремого судового доказування.

Постановою Ради Федерації Федеральних Зборів РФ «Про використання Збройних Сил Російської Федерації на території України» від 01 березня 2014 року № 48-СФ за результатами звернення Президента РФ, виходячи з інтересів безпеки життя громадян РФ, особового складу військового контингенту ЗС РФ, що дислокується на території України (АР Крим), надано згоду Президенту РФ на використання ЗС РФ на території України.

Верховною Радою АР Крим 06.03.2014 прийнята Постанова «Про проведення загальнокримського референдуму». Указом Президента України від № 261/2014 від 07.03.2014 дія цієї Постанови Верховної Ради АР Крим зупинена, а сама вона рішенням Конституційного Суду України № 2-рп/2014 від 14.03.2014 визнана неконституційною.

Постановою Верховної Ради АР Крим 11.03.2014 прийнята «Декларація», якою проголошено АР Крим «суверенною державою» - «Республікою Крим». Указом Президента України від 14.03.2014 № 296/2014 дія цієї Постанови Верховної Ради АР Крим зупинена, а сама вона рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/2014 від 20.03.2014 визнана неконституційною.

Постановою Верховної Ради України від 15.03.2014 № 891-VII Верховна Рада АР Крим розпущена.

Представники розпущеної «Верховної Ради АР Крим» 17.03.2014 прийняли Постанову № 1745-6/14 «Про незалежність Криму», за якою створено нелегітимне державне утворення «Республіка Крим», а також Постанову 1748-6/14 «Про правонаступництво Республіки Крим», за якою вищим органом влади «Республіки Крим» є «Державна рада Республіки Крим».

«Державна рада Республіки Крим» 18.03.2014 підписала «Договір» між РФ та «Республікою Крим» про прийняття до РФ «Республіки Крим», та утворення у складі РФ нових суб`єктів, який вже 19.03.2014 рішенням Конституційного Суду РФ визнаний таким, що відповідає Конституції РФ, 20.03.2014 його ратифікувала більшістю голосів Держдума РФ, а 21.03.2014 - Рада Федерації Федеральних Зборів РФ, відтак цей «Договір» набрав чинності 21.03.2014.

«Державна рада Республіки Крим» 11.04.2014 прийняла «Конституцію Республіки Крим» як суб`єкта Російської Федерації.

Верховною Радою України 15.04.2014 прийнято Закон України № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон № 1207-VII), за яким перебування підрозділів ЗС РФ на території України з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, а також всупереч міжнародно-правовим актам, визнано окупацією частини території суверенної держави Україна, а територію АР Крим, відповідні води, територіальне море України, територію виключної (морської) економічної зони України, а також повітряний простір над цими територіями визнано тимчасово окупованими територіями України внаслідок збройної агресії з боку Російської Федерації.

Крім того, Верховною Радою України 21.04.2015 прийнято Постанову № 337-VIІI «Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», згідно з якою констатовано початок такої агресії з боку РФ на території АР Крим 20.02.2014, яка завершилася воєнною окупацією та подальшою незаконною анексією цієї частини території України.

Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН «Територіальна цілісність України» від 27.03.2014 № 68/262, «референдум», проведений в АР Крим 16.03.2014, визнано таким, що не має законної сили і не може бути основою для зміни статусу АР Крим.

Резолюціями Генеральної Асамблеї ООН «Стан у сфері прав людини в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (Україна)» від 19.12.2016 № 71/205 та від 19.12.2017 № 72/190, «Проблема мілітаризації Автономної Республіки Крим та міста Севастополь (Україна), районів Чорного та Азовського морів» від 17.12.2018, «Ситуація з правами людини в Автономній Республіці Крим та місті Севастополь (Україна)» від 22.12.2018 послідовно засуджено тимчасову окупацію з боку Російської Федерації внаслідок військової агресії частини території України - АР Крим - підтверджено невизнання її анексії.

Вказані та інші аналогічні за оцінками вказаних подій резолюції Генеральної Асамблеї ООН, Закон України №1207-VII, постанови Верховної Ради України є нормативно-правовими актами, що становлять частину законодавства України, на підставі якого суд приймає рішення у справі.

На підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК (в редакції Закону № 767 -VII від 02 березня 2014 року), стороною обвинувачення надано і досліджені судом такі докази:

- заява народного депутата України ОСОБА_10 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 109, ст. 110, ст. 110-2 КК, відповідно до якої останній повідомляє Генерального прокурора України про обставини ймовірного вчинення, у тому числі ОСОБА_8 , кримінального правопорушення;

- лист Голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ОСОБА_11 щодо внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення суддями АР Крим, у тому числі ОСОБА_8 , злочину, передбаченого ст. 111 КК;

- лист Адміністрації Президента України від 28.09.2016 № 03-01/3021, відповідно до якого ОСОБА_8 не звертався із клопотанням про вихід із громадянства України та клопотань від ОСОБА_8 на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства не надходило;

- лист Департаменту контррозвідки СБ України від 14.06.2016 № 2/2/8-22047, відповідно до якого ОСОБА_8 перебуває на території АР Крим;

Відповідно до ст. 4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство.

Нормами Закону України «Про громадянство України» визначено підстави і порядок набуття та припинення громадянства України. Зокрема, ст. 2 зазначеного Закону встановлено, що законодавство України про громадянство ґрунтується на таких принципах: в Україні існує єдине громадянство та якщо громадянин України набув громадянство іншої держави, то у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України; неможливості позбавлення громадянина України громадянства України; визнання права громадянина України на зміну громадянства; збереження громадянства України незалежно від місця проживання.

Статтями 17-20 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що громадянство України припиняється внаслідок виходу з громадянства України за клопотанням громадянина України та втрати громадянства України внаслідок добровільного набуття повнолітнім громадянином України громадянства іншої держави.

При цьому, вихід з громадянства України допускається, якщо особа набула громадянство іншої держави або отримала документ, виданий уповноваженими органами іншої держави, про те, що громадянин України набуде його громадянство, якщо вийде з громадянства України та не допускається, якщо особі в Україні повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Добровільним набуттям громадянства іншої держави вважаються всі випадки, коли громадянин України для набуття громадянства іншої держави повинен був звертатися із заявою чи клопотанням про таке набуття відповідно до порядку, встановленого національним законодавством держави, громадянство якої набуто. Датою припинення громадянства України у всіх випадках є дата видання відповідного Указу Президента України.

Громадянин України, який подав заяву про вихід з громадянства України або щодо якого оформляється втрата громадянства, до видання указу Президента України про припинення громадянства України, користується всіма правами і несе всі обов`язки громадянина України.

Згідно з ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» примусове автоматичне набуття громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, громадянства РФ не визнається Україною і не є підставою для втрати громадянства України.

Таким чином, ОСОБА_8 є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 111 КК та залишається громадянином України по теперішній час, незалежно від місця його проживання, а фактичне набуття ОСОБА_8 громадянства РФ не впливає на зміст його правових відносин з Україною, за якими він визнається лише громадянином України.

- Указ Президента України № 1367/2004 від 04.11.2004, відповідно до якого ОСОБА_8 призначено на посаду судді Білогірського районного суду АР Крим;

- рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України № 2720/50-11, відповідно до якого ОСОБА_8 рекомендовано для обрання на посаду судді господарського суду Автономної Республіки Крим безстроково;

- постанова Верховної Ради України № 4365-VI від 09.02.2012, відповідно до якої ОСОБА_8 обрано на посаду судді господарського суду Автономної Республіки Крим безстроково;

Так, з досліджених доказів судом встановлено, що ОСОБА_8 , будучи суддею господарського суду Автономної Республіки Крим, маючи при цьому достатній рівень освіти, спеціальних знань, починаючи з березня 2014 року не склав своїх повноважень судді та не вчинив жодних дій для звільнення його з посади судді.

При цьому ОСОБА_8 взяв участь у конкурсі на зайняття посади судді незаконно створеного окупаційною владою Арбітражного суду Республіки Крим Російської Федерації, процедура якого передбачає у тому числі набуття громадянства Російської Федерації та в подальшому здійснював конкретні дії на цій посаді.

У той же час, вибір ОСОБА_8 залишитися та проживати на тимчасово окупованій території України, не розглядається, ані судом, ані органом досудового розслідування, як підстава для кримінального переслідування.

- протокол огляду інтернет-видань від 08.04.2015 з додатками, відповідно до якого слідчим відділом Генеральної прокуратури України проведено огляд офіційного вебсайту Президента Російської Федерації та Верховного Суду Російської Федерації щодо діяльності суддів на території АР Крим та м. Севастополя. Вказаним оглядом виявлено Федеральний Конституційний Закон Російської Федерації № 6-ФКЗ від 21.03.2014 «О принятии в Российскую Федерацию Республики Крым и образования в составе Российской Федерации новых субъектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя», Федеральний Закон Російської Федерації № 154-ФЗ від 23.06.2014 «О создании судов Российской Федерации та территориях Республики Крым и города федерального значения Севастополя и о внесении изменений в отдельные законодательные акты Российской Федерации», Федеральний Конституційний Закон Російської Федерації № 10-ФКЗ від 23.06.2014 «О создании Двадцать первого арбитражного апелляционного суда и о внесении изменений в Федеральний Конституционный Закон «Об арбитражных судах Российской Федерации», постанову Пленуму Верховного суду Російської Федерації № 21 від 23.12.2014 «Про день початку діяльності федеральних судів на територіях Республіки Крим та міста федерального значенням Севастополя», оглядом якої встановлено дату початку діяльності суддів, якого вважається 26.12.2014;

З досліджених доказів судом встановлено, що ОСОБА_8 , будучи на окупованій території України, підготував та подав до Вищої кваліфікаційної колегії суддів Російської Федерації необхідні документи для призначення його на вакантну посаду судді незаконно створеного Арбітражного суду Республіки Крим Російській Федерації, чим підтвердив особисту згоду сприяти виконанню функцій представника судової влади країни, яка окупувала АР Крим.

- лист заступника голови ВККС України ОСОБА_12 від 16.02.2015 № 18-2153/15, з якого вбачається, що ОСОБА_8 не звертався до ВККС України із заявою про переведення до суду, розташованого на іншій території України чи його звільнення з посади судді господарського суду Автономної Республіки Крим;

- рішення ВККС України від 10.11.2015 № 3009/дп-15, відповідно до якого рекомендовано Вищій раді юстиції розглянути питання про звільнення судді господарського суду Автономної Республіки Крим ОСОБА_8 у зв`язку із порушенням присяги судді;

- рішення Вищої ради юстиції від 24.12.2015 № 1206/о/15-15, відповідно до якого вирішено внести подання до Верховної Ради України про звільнення за порушення присяги судді господарського суду Автономної Республіки Крим ОСОБА_8 ;

- постанова Верховної Ради України № 1178-VIII від 19.04.2016, відповідно до якої ОСОБА_8 звільнено з посади судді господарського суду Автономної Республіки Крим, у зв`язку з порушенням присяги судді;

Зазначені докази свідчать про те, що припинення повноважень ОСОБА_8 , як судді спеціалізованого судового органу в системі судів загальної юрисдикції, відбулось саме внаслідок порушення ним законодавства України, що у сукупності з дослідженими доказами доводить, що останній вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 111 КК.

- протокол огляду інтернет-видань від 07.04.2015 з додатками, відповідно до якого слідчим відділу Генеральної прокуратури України проведено огляд офіційного сайту Президента Російської Федерації щодо призначення суддів судів АР Крим та міста Севастополя. Зазначеним оглядом встановлено, що ОСОБА_8 призначено на посаду судді незаконно створеного суду «Арбітражний суд Республіки Крим Російської Федерації»;

- протокол огляду інтернет-видань від 02.02.2015, відповідно до якого слідчим відділу Генеральної прокуратури України проведено огляд інформації, яка міститься на інтернет-сайтах, посилання на які є у заяві ОСОБА_13 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 109, ст. 110, ст. 110-2 КК;

- протокол огляду документів від 14.01.2016 з додатками, відповідно до якого слідчий відділу Генеральної прокуратури України провів огляд документів наданих державними органами України. Вказаним оглядом встановлено копії рішень так званого судового органу тимчасово окупованої території півострова Крим - «Арбітражний суд Республіки Крим Російської Федерації», постановлених ОСОБА_8 у господарських справах на підставі законодавства Російської Федерації;

- протокол огляду документів від 09-10.06.2015 з додатками, відповідно до якого слідчий відділу Генеральної прокуратури України провів огляд офіційного сайту Арбітражного суду Республіки Крим Російської Федерації. Вказаним оглядом встановлено, що за пошуком документів за прізвищем судді « ОСОБА_14 » виявлено ухвалу по справі № 83-1457/2014 від 16.09.2014, рішення по справі № 83-1512/2014 від 30.10.2014 та рішення по справі № 83-1532/2014 від 27.11.2014;

- лист заступника голови правління ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» ОСОБА_15 № 204-00/256 від 24.01.2017, відповідно до якого надано шістнадцять судових рішень, постановлених суддею «Арбітражного суду Республіки Крим Російської Федерації» ОСОБА_8 ;

- протокол огляду інтернет-видань від 12.01.2017 з додатками, відповідно до якого слідчим відділу Генеральної прокуратури України проведено огляд офіційного сайту Арбітражного суду Республіки Крим Російської Федерації, де на вкладці «Пошук» встановлено, що у період з 01.04.2003 по 11.01.2017 суддею ОСОБА_8 розглянуто 901 справу з винесенням у них рішень;

З наданих доказів убачається, що ОСОБА_8 , обіймаючи посаду судді «Арбітражного суду Республіки Крим Російської Федерації» на окупованій території АР Крим, здійснював правосуддя на підставі законодавства Російської Федерації та ухвалював рішення у справах, де сторонами провадження були незаконно утворені органи, внаслідок анексії Російською Федерацією півострова Крим, що у сукупністю з дослідженими вище доказами свідчить про те, що обвинувачений надав допомогу державним органам РФ у проведенні підривної діяльності проти України, таким чином спричинив шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України.

Здійснення ОСОБА_8 конкретних дій від імені Російської Федерації свідчить, що обвинувачений забезпечував становлення та зміцнення окупаційної влади РФ з метою недопущення контролю української влади на території АР Крим.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч. 1 ст. 337 КПК, у межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає зазначені докази належними, допустимими, достовірними та у сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК (в редакції Закону № 767 -VII від 02.03.2014), поза розумним сумнівом.

Виходячи з зазначеного, судом встановлено, що ОСОБА_8 своїми умисними протиправними діями, які виразились у державній зраді, тобто діянні, вчиненому умисно громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості України: надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 111 КК (в редакції Закону № 767 -VII від 02.03.2014).

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нового кримінального правопорушення.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_8 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке віднесене до категорії особливо тяжких злочинів, обставини його вчинення, характер діяння, форму і ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Зокрема, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_8 здійснював умисні дії від імені держави, яка окупувала та анексувала частину території України.

Обставин, які б відповідно до вимог ст. 66, 67 КК пом`якшували чи обтяжували покарання ОСОБА_8 судом не встановлено.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а саме те, що ОСОБА_8 , маючи правовий зв`язок з Україною, що знаходить свій вияв у взаємних правах та обов`язках, будучи особою, яка склала присягу судді, відповідно до якої зобов`язана здійснювати правосуддя від імені України, не вчиняти дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя, в порушення зазначених зобов`язань, здійснив державну зраду.

Також враховано особу обвинуваченого, який не судимий, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 1 ст. 111 КК (в редакції Закону № 767 -VII від 02.03.2014).

Таке покарання стосовно ОСОБА_8 , на переконання суду, є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним кримінальних правопорушень.

Даних щодо наявності процесуальних витрат у кримінальному провадженні прокурором не надано.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до положень ст. 100 КПК.

На підставі викладеного, керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 767 -VII від 02 березня 2014 року) та призначити йому покарання у виді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 обраховувати з дня звернення вироку до виконання, тобто з дня фактичного взяття його під варту.

Речові докази, які знаходяться в матеріалах цього кримінального провадження, після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3