Справа № 369/6612/22
Провадження № 1-кп/369/1238/23
В И Р О К

іменем України

24.02.23 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

законного представника малолітнього

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 00001449 від 02.05.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гюмрі, Вірменія, вірменина, громадянина Республіки Вірменія, який не зареєстрований на території України та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, -

встановив:

01.05.2022 року о 19.20 водій ОСОБА_6 , не маючи права керування транспортними засобами, керуючи технічно справним автомобілем марки «BMW-316», д/н НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Шевченка в с. Софіївська Борщагівка Бучанського району Київської області, зі сторони вулиці Шевченка, поблизу будинку № 96 по вул. Шевченка проявив неуважність, не врахувавши дорожню обстановку та стан транспортного засобу, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, таким чином під час руху не впорався з керуванням та втратив контроль над рухом вищевказаного транспортного засобу, як наслідок, допустив його виїзд на частину дороги, призначену для зустрічного руху транспортних засобів, а також на прилеглий до неї тротуар, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалась назустріч по тротуару та вела у руках дитячу коляску з малолітнім сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в результаті чого дитина отримала тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи - внаслідок наїзду ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому дистальної третини лівого стегна, що відноситься до категорії ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_6 грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, а саме п. 1.3 (учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливим), п. 1.5 (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків), пп. «а» п. 2.1 (водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія відповідної категорії), пп. «б» п. 2.3 (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом на дорозі, не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху), п. 12.1 (під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним).

Порушення водієм ОСОБА_6 п. 1.3, п. 1.5, пп. «а» п. 2.1, пп. «б» п. 2.3, п. 12.1 Правил дорожнього руху України перебуває в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді отримання малолітнім потерпілим середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

За вказаних обставин ОСОБА_6 висунуто обвинувачення і в порушенні пп. «а» п. 2.9 ПДР України - у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 суду пояснив, що він тривалий час проживає в Україні, в Україні закінчив школу, володіє українською мовою, в Україні він мешкав у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_10 , разом вони народили та виховували доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проте ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_13 померла, як він вважає через недбалість лікарів, оскільки в лікарні їй вчасно не надали медичну допомогу з приводу запалення легень. Після смерті дружини, її матір встановила опіку над дітьми, оскільки ОСОБА_14 не був з ОСОБА_13 в офіційному шлюбі.

01.05.2022 року це був поминальний день, він не збирався нікуди їхати, тому вони випили з братом 0,5 горілки, пом`янули дружину та родичів, які загинули. Брат просив не сідати за кермо, проте ОСОБА_15 не почував себе п`яним, тому вирішив поїхати на озеро, хотів посидіти подумати, оскільки був у пригніченому моральному стані. Манукян ніколи не отримував посвідчення водія, проте навчився водити автомобіль, самоучка, після 24.02.2023 року він їздив на автомобілі «BMW-316», д/н НОМЕР_1 , свого знайомого, йому зробили посвідку про участь в теробороні, щоб не зупиняли на блокпостах. На цьому автомобілі він возив продукти в Ірпінь та Бачу, в інші села Бучанського району.

01.05.2022 року на озеро він їхав зі швидкістю до 70 км/год, дорогою втрапив в яму, а тому виїхав на тротуар зустрічної смуги. Він весь час цікавився здоров`ям постраждалої дитини. Вкрай негативно ставиться до свого вчинку, що від його дій був травмований маленький хлопець. Автомобіль «BMW-316», д/н НОМЕР_1 , має намір продати та гроші також віддати на реабілітацію потерпілого.

Законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_5 суду повідомив, що 01.05.2022 року після вечері вони з дружиною ОСОБА_16 та дитиною пішли прогулятися перед сном. Пішли по вул. Шевченка та котили коляску, він йшов попереду, а дружина з коляскою позаду, йшли по тротуару. Проте, не доходячи до перехрестя, він побачив автомобіль, який хаотично рухався по дорозі, за пару сантиметрів автомобіль проїхав повз нього, зачепило коляску, яку відкинуло між забором та стовпом, також травмувало дружині ноги, після чого автомобіль відкинуло на дорогу. ОСОБА_17 відразу підбіг до дитячого візочка, в якому кричав син, розірвав коляску та дістав ОСОБА_18 . Потім почав надавати допомогу дружині, у якої була гематома на лобі та пошкоджена п`ятка ноги. Після ДТП ОСОБА_14 та його брат відразу намагались надати допомогу, проте ОСОБА_17 через шок після аварії наказав відійти від нього. Майданов викликав швидку, разом з сином він поїхав до дитячої травматології, а дружині надали допомогу у лікарні для дорослих. Син почуває себе добре, оскільки вони з ним багато займаються, дуже допомагають заняття в басейні. Син в ДТП потрапив у віці 9 місяців, зараз хлопчику 1 рік і 4 місяці, на реабілітацію витрачають кошти, які очікує отримати від обвинуваченого. Дружина лікується, проте питання про тяжкість отриманих нею тілесних ушкоджень не піднімається. Після ДТП з обвинуваченим була домовленість про відшкодування 200 тис. грн., з яких ОСОБА_14 у добровільному порядку сплатив 45 тис. грн., тому решту відшкодування законний представник просив стягнути, у зв`язку з чим подав позов.

Враховуючи те, що обвинувачений визнає свою вину у порушенні ПДР України, які призвели до наїзду на пішоходів, суд в розгляді вказаного кримінального провадження, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним досліджувати ті докази, які ніким не оспорюються, та обмежився допитом обвинуваченого, дослідження документів, які характеризують його особу, а також доказів на підтвердження факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Тому за результатами розгляду справи суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, тому кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Суд вважає доведеною саме таку кваліфікацію, виходячи з наступного.

Так, до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286-1 КК України притягуються особи, які керують транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції, за порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

На підтвердження перебування водієм ОСОБА_6 на момент ДТП в стані алкогольного сп`яніння прокурором надано роздруківку чеку мобільного принтеру приладу «Alcotest 7510», відповідно до якої станом на 20.48 01.05.2022 року в повітрі, видихнутому ОСОБА_6 зафіксовано 1,14 проміле етилового спирту, датою останнього градуювання приладу «Alcotest 7510» є 11.05.2021 року.

Проте, відповідно до п. 8 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я, метою якого є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи (п. 4 розділу ІІ вказаної Інструкції). За результатами такого огляду складається акт та висновок відповідно до вимог розідму ІІ цієї Інструкції.

Крім того, інструкцією з експлуатації газоаналізатора «Alcotest 7510», яка є в загальному доступі в мережі Інтернет, визначено інтервали технічного обслуговування приладу - градуювання, яке має проводитися кожні шість місяців.

Тому, роздруківка чеку мобільного принтеру приладу «Alcotest 7510» не є доказом керування ОСОБА_6 01.05.2022 року автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, оскільки огляд водія ОСОБА_6 було проведено не в закладі охорони здоров`я, а на місця ДТП з використанням приладу, який не пройшов технічне обслуговування, тому така роздруківка на підставі ч. 1 ст. 86 КПК України визнається неналежним доказом неналежним кваліфікуючої ознаки кримінального правопорушенням за ч. 1 ст. 286-1 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує вищенаведене, а також те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, за місцем реєстрації характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, розпочав відшкодування завданої шкоди. Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене, також добровільне часткове відшкодування завданої шкоди. Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання, судом не встановлено. Також при призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.

На підставі викладеного суд, враховуючи обставини вчиненого ОСОБА_6 діяння, приходить до висновку про доцільність призначення йому покарання у виді обмеження волі в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки внаслідок порушення ОСОБА_6 ПДР була травмована дитина. Разом з тим, зважаючи на щире каяття обвинуваченого, явне усвідомлення ним протиправної поведінки та докладання зусиль для відшкодування шкоди, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, тому звільняє його від відбування основного покарання з випробуванням.

Крім того суд вважає, що заявлений позов в інтересах малолітнього потерпілого підлягає задоволенню, оскільки позовні вимоги доведені під час судового розгляду.

Долю речових доказів суд вирішує згідно ч. 9 ст. 100 КПК України. Судові витрати, відповідно до ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 369, 373, 374, 376 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі, якщо він протягом 2 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов в інтересах неповнолітнього ОСОБА_19 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гюмрі Вірменія, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 (сто п`ятдесят п`ять тисяч сто) грн. майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні № 0001449 від 02.05.2022 року у розмірі 4290 (чотири тисячі двісті дев`яносто) грн. 48 коп.

Речовий доказ у справі - автомобіль марки «BMW-316», д/н НОМЕР_1 , який перебуває на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: провулок Боженка, 23, с. Борисів, Обухівський район, Київська область, повернути ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України протягом 30 (тридцяти) діб з часу його проголошення, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1