Справа №760/6039/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2023 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000175 від 22 лютого 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

17.03.2023 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшло зазначене клопотання, яке обґрунтовується тим, що СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000175, внесеного 22.03.2023 року до ЄРДР за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , маючи негативне ставлення до чинної влади держави Україна, будучи прихильником проросійських поглядів та ідей, підтримуючи злочинні плани вищого керівництва РФ щодо здійснення збройної агресії проти України та щодо встановлення і утвердження тимчасової окупації частини території України, в умовах воєнного стану, вступив у злочинну змову з представником іноземної держави - країни агресора російської федерації, а саме ОСОБА_9 , та здійснював протиправну діяльність на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності та державній безпеці України.

Зокрема, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 10.03.2023 року, та у невстановленому досудовим розслідуванням місці, ОСОБА_5 за допомогою мобільного додатку «Telegram», з використанням свого облікового запису « ОСОБА_5 », до якого прив`язаний мобільний номер телефону НОМЕР_1 , вступив у злочинну змову з вказаним представником іноземної держави - країни агресора російської федерації ОСОБА_9 , який використовував мобільний додаток «Telegram» з обліковим записом «ОСОБА_9» та номером мобільного телефону НОМЕР_2 , щодо вчинення дій на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності та державній безпеці України: надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Так, в ході подальшого спілкування ОСОБА_5 із ОСОБА_9 останні обговорили умови виконання завдань ОСОБА_5 , а також гарантії отримання ним грошової винагороди за виконання таких завдань, а саме те, що ОСОБА_5 повинен був за грошову винагороду здійснювати збір необхідної інформації, фото та відео фіксацію військових об`єктів та об`єктів критичної інфраструктури Запорізького регіону, а також вчиняти інші дії, спрямовані на надання представникам країни агресора допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, та в подальшому за допомогою мобільного додатку «Telegram» передавати зібрану інформацію невстановленому представнику іноземної держави.

При цьому, з метою виконання вказаних вище протиправних дій, ОСОБА_5 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин залучив до зазначеної протиправної діяльності ОСОБА_7 , яка не була обізнана про його злочинний умисел.

Крім того, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 попередньо домовилися між собою, що остання буде здійснювати фото та відео фіксацію військових об`єктів та об`єктів критичної інфраструктури на території Запорізького регіону та в подальшому за допомогою мобільного додатку «Telegram» передавати зібрану інформацію ОСОБА_5 .

Надалі, на виконання вказаних вище домовленостей, ОСОБА_7 10.03.2023 року о 12.44 год. за допомогою свого мобільного телефону «Meizu M 10» imeil: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 , перебуваючи у м. Запоріжжя в районі вул. Сталеварів, сфотографувала та здійснила відеофіксацію військового об`єкта, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , і за допомогою мобільного додатку «Telegram», з використанням свого облікового запису « ОСОБА_7 » та номеру телефону НОМЕР_5 , відправила файли вказаної фото-відеофіксації ОСОБА_5 на його обліковий запис « ОСОБА_5 », до якого прив`язаний мобільний номер телефону НОМЕР_1 мобільного додатку «Telegram».

Після цього ОСОБА_5 за допомогою мобільного додатку «Telegram», з використанням свого облікового запису « ОСОБА_5 », до якого прив`язаний мобільний номер телефону НОМЕР_1 , надіслав ОСОБА_9 на обліковий запис «ОСОБА_9» з номером мобільного телефону НОМЕР_2 мобільного додатку «Telegram» о 13 год. 34 хв. файл відеофіксації, а о 14 год. 35 хв. - фото військового об`єкта у м. Запоріжжя в районі вул. Сталеварів, отримані ним від ОСОБА_7 за вище викладених обставин.

15.03.2023 року, на виконання вказаних вище домовленостей, ОСОБА_7 за допомогою свого мобільного телефону «Meizu MIO» imeil: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 , перебуваючи у м. Запоріжжя в районі вул. Почтова, здійснила відеофіксацію будівлі державної установи, а саме Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Базарна, 2, і за допомогою мобільного додатку «Telegram», з використанням свого облікового запису « ОСОБА_7 », та номеру телефону НОМЕР_5 , відправила файли вказаної фото-відеофіксації ОСОБА_5 на його обліковий запис « ОСОБА_5 », до якого прив`язаний мобільний номер телефону НОМЕР_1 мобільного додатку «Telegram», які ОСОБА_5 направив представнику ОСОБА_9 на обліковий запис «ОСОБА_9» з номером мобільного телефону НОМЕР_2 мобільного додатку «Telegram».

Того ж дня, ОСОБА_5 затримано співробітниками СБ України на місці вчинення злочину.

Таким чином, зібравши та передавши вказану інформацію представнику іноземної держави - країни агресору російської федерації, ОСОБА_5 своїми умисними діями надав йому допомогу в проведенні підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану.

15.03.2023 року о 15 годин 00 хвилин ОСОБА_5 у порядку ст. 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

16.03.2023 року органом досудового розслідування за погодженням із прокурором, в порядку ст. 278 КПК України, ОСОБА_5 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_5 обґрунтовується наступними матеріалами кримінального провадження: рапортом від 21.02.2023 року; протоколом за результатами проведення НСРД від 13.03.2023 року; протоколом огляду від 10.03.2023 року; протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину; повідомленням про підозру; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

В обґрунтування застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави слідчий в клопотання зазначає, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 2, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які вказують на те, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового слідства та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечать запобігання зазначеним ризикам і не забезпечить дієвість кримінального провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити з зазначених у ньому підстав.

Захисник підозрюваного, з позицією якого останній погодився, заперечував проти клопотання прокурора, вважаючи його необґрунтованим, незаконним та просив відмовити у його задоволенні.

Пояснили, що ОСОБА_5 погодився на пропозицію виконувати протиправні вказівки лише через значну грошову винагороду, однак при цьому, жодної фото та відео фіксації об`єктів він не здійснював, а брав матеріали виключно в мережі Інтернет. І під час затримання, яке вважає сторона захисту незаконним, будь-яких злочинних дій не здійснював, так як побачив, на який об`єкт отримав так зване замовлення.

Згідно наданих заперечень, в тому числі в письмову вигляді, сторона захисту стверджує, що у клопотанні не зазначено, яким чином кожен з зазначених на обґрунтування підозри доказів вказує на причетність ОСОБА_5 до інкримінованої події.

Посилається також на недоведеність перелічених в клопотанні ризиків.

Так, немає жодного конкретного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_5 буде переховуватися від слідства або суду, тим паче, намагатися виїхати до російської федерації, так як він має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, постійне місце роботи в м. Запоріжжя, а також наразі чоловікам призовного віку виїзд за межі України заборонений. Враховуючи наявність активних бойових дій по всій лінії фронту, перетинати її межі в бік тимчасово окупованих територій не вбачається за можливе.

Щодо ризику сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, що мають істотне значення вказує, що під час затримання підозрюваного у нього вже були вилучені всі речі, які мають значення для слідства, отже, жодним чином він на них вплинути не може.

Немає також жодних підстав вважати, що ОСОБА_5 буде впливати якимось чином на свідків, а сторона обвинувачення не надає жодних конкретних доказів наміру підозрюваного вчиняти такі дії. Той факт, що свідки є знайомими підозрюваного, сам по собі не вказує на те, що він буде чинити на будь-кого з них тиск.

Слідчий у клопотанні не вказує і конкретних доказів, які б могли вказувати на наявність ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до матеріалів даного кримінального провадження, правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_5 , є завершеним, отже, продовжити вчиняти його він не може. Твердження слідчого про те, що ОСОБА_5 здійснював злочинну діяльність та може продовжити її здійснення, є лише припущенням і доказами не підтверджується. Натомість, фактичними обставинами є те, що ОСОБА_5 є не судимим, раніше не притягувався до жодної кримінальної відповідальності.

Крім того, зазначає, що під час затримання особи, які його проводили, застосовували до ОСОБА_5 насилля, а саме, наносили йому численні удари по голові та тулубу, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження. При цьому, до ОСОБА_5 було застосоване катування з метою отримання від нього показів.

В результаті побиття ОСОБА_5 має гострий біль в області серця та голови.

ОСОБА_5 переніс не одну хірургічну операцію на голові та нанесення ударів в область голови може мати для нього незворотні небезпечні для життя та здоров`я наслідки, а також він страждає на хронічний бронхіт та гайморит, які наразі перебувають в стані загострення внаслідок вірусної хвороби.

З огляду на стан здоров`я ОСОБА_5 , який потребує негайної та належної медичної допомоги, тримання його під вартою може спричинити незворотні наслідки для його життя та здоров`я.

Щодо можливості визначення розміру застави вказує, що не визначати заставу у таких випадках не є обов`язком слідчого судді. При прийнятті такого рішення слідчий суддя має, перш за все, проаналізувати обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 КПК України.

На думку сторони захисту, належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 можна забезпечити за допомогою запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, а саме у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, за викладених обставин, захисником підозрюваного було заяву в порядку ст. 206 КПК України щодо перевірки законності затримання, визнання затримання незаконним та звільнення ОСОБА_5 , в якому він посилається на те, що підозрюваний не вчиняв жодних протиправних дій, а тому його затримання мало відбутися на підставі ухвали слідчого судді.

Також подано заяву в порядку ст. 206 КПК України, відповідно до якої захист просить: зобов`язати ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» забезпечити невідкладне обстеження ОСОБА_5 , огляд та консультацію лікарів терапевта, кардіолога, нейрохірурга, невролога, невропатолога, оториноларинголога, пульманолога, інших лікарів-спеціалістів за необхідністю; зобов`язати уповноваженого слідчого невідкладно провести судово-медичне освідування; зобов`язати ДБР провести ефективне розслідування факту катування, викладеного в заяві від 16.03.2023 року.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, на які посилається сторона обвинувачення, обґрунтовуючи доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Поняття «обґрунтована підозра» з позиції Європейського суду з прав людини (рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України») означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді клопотання встановлено, що СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області за процесуального керівництва Київської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000175 від 22.03.2023 року за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

15.03.2023 року о 15 год. 00 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КК України та 16.03.2023 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, у якому він, як вбачається з матеріалів клопотання, обґрунтовано підозрюється.

З огляду на викладені в матеріалах клопотання обставини, а також пояснення підозрюваного та його захисника, слідчий суддя вважай, що затримання ОСОБА_5 здійснено з дотриманням чинного законодавства.

Так, підозрюваний у судовому засіданні фактично не заперечував відносно встановлених слідством обставин в частині вступу ним у злочинну змову з представником іноземної держави - країни агресора щодо вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, метою якого було отримання грошової винагороди. Також не спростував свого наміру виконання злочинної вказівки в день затримання.

Слід також зазначити, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані.

Враховуючи викладене, характер вчиненого кримінального правопорушення та відсутність доведення зворотного, а також визначені кримінальним процесуальним законом повноваження слідчого судді, за межі яких він не може виходити, наявна необхідність застосування запобіжного заходу.

Орган досудового розслідування просить застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Так, слідчий в клопотанні зазначає, з чим погодився і прокурор в судовому засіданні, що підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, є підстави вважати, що ОСОБА_5 може виїхати до Російської Федерації та переховуватися від органів досудового слідства та суду.

Крім того, враховуючи активне ведення бойових дій та збройної агресії Російської Федерації на території України, діяльність іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених і керованих та фінансованих Російською Федерацією, що зумовлює тимчасову не контрольованість окремих територій України, не виключається можливість переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування і суду на вказаних територіях та перехід на сторону ворога.

На даний час не встановлено всіх речей (речових доказів) та документів, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення, тому ОСОБА_5 , перебуваючи не під вартою, може знищити або сховати вказані матеріальні об`єкти та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Також, більшість осіб, що можуть бути свідками та підозрюваними у кримінальному провадженні, є особами, що особисто знайомі з ОСОБА_5 , їх неправомірні дії нерозривно пов`язані між собою. Встановлення об`єктивних обставин вчинення кримінального правопорушення, окрім дослідження й аналізу документів, можливе лише шляхом проведення допитів осіб, в тому числі й тих, що мали відношення до вчинення вказаного злочину.

Таким чином, у органу досудового розслідування є достатньо даних вважати, що, використовуючи свій вплив, ОСОБА_5 має можливість впливати на свідків та інших осіб у цьому кримінальному провадженні з метою розроблення загальної, узгодженої стратегії уникнення від кримінальної відповідальності.

До того ж, на даний час не встановлені усі спільники ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення, яким останній може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб. А враховуючи підтримку ОСОБА_5 протиправної діяльності російських окупаційних військ, в разі загострення воєнних дій на території України існує ймовірність його сприяння представникам Російської Федерації в проведенні підривної діяльності на шкоду державній безпеці України та перешкоджанню провадженню іншим чином.

Водночас, злочинна діяльність ОСОБА_5 в умовах воєнного стану та триваючої збройної агресії рф була спрямована на державну зраду, тобто діяння, умисно вчиненому громадянином України на шкоду обороноздатності, безпеці України шляхом надання представнику іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану, а тому перебуваючи на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому він підозрюється.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є, зокрема, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, а жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя зобов`язаний: здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду та враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Нормою ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 6, 7 ст.176 цього Кодексу.

Зокрема, нормою ч.6 ст.176 КПК України визначено, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 цієї статті, - тримання під вартою.

Також згідно з положеннями п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За вчинене найтяжче кримінальне правопорушення, у даному випадку, передбачене ч. 2 ст. 111 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`ятнадцять років або довічного позбавлення волі, з конфіскацію майна, тобто, за змістом ст. 12 КК України кримінальне правопорушення відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Обираючи вид заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя враховує обставини, визначені ст.178 КПК України, а саме: дані про особу підозрюваного, зокрема, його вік та характер вчинюваного правопорушення, ведення способу життя; те, що він працює, але не має стійкого та достатнього доходу, крім за рахунок здійснення незаконної діяльності; має сім`ю; а також враховує місце його проживання у м. Запоріжжя, яке знаходиться в близькості до тимчасово непідконтрольних територій України, де ведуть бойові дії; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення; спосіб та обстановку вчинення даного злочину.

Таким чином, прокурором було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та те, що застосування до підозрюваного більш м`якого, окрім виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зможе запобігти цим ризикам, зокрема, щодо переховування підозрюваним та вчинення ним іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, а стороною захисту не спростовано. При цьому, при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Так, у рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») 31315/96 від 25.04.2000 року Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland № 7/03 від 04.05.2006 року) Європейський суд з прав людини наголошує, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання.

Крім того, Європейський суд з прав людини вважає за необхідне, щоб підстави, наведені владою на обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді позбавлення свободи, були доповнені конкретними фактами стосовно підозрюваного, а мотиви за обставинами справи могли вбачатися переконливими та відповідними.

За ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті. При цьому, ч. 4 вказаної статті доповнено абзацом 8, яким визначено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Таким чином, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КПК України, слідчий суддя вирішив не визначати розмір застави підозрюваному.

Відносно повідомлення підозрюваним ОСОБА_5 щодо застосування до нього насильства під час його затримання працівниками поліції, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 28 Конституції України ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в абсолютних термінах забороняє катування та нелюдське чи таке, що принижує гідність, поводження. Щоб підпадати під дію ст. 3 Конвенції, неналежне поводження має досягати мінімального рівня жорстокості. Визначення цього мінімального рівня є відносним: воно залежить від всіх обставин справи, таких як тривалість такого поводження, його фізичні та психічні наслідки, а також у деяких випадках від статі, віку та стану здоров`я потерпілої особи. По відношенню до особи, позбавленої волі, застосування фізичної сили, без крайньої на те необхідності, що виникла у зв`язку з його поведінкою, принижує людську гідність та в принципі становить порушення права, передбаченого статтею 3 Конвенції (рішення у справі «Лабіта проти Італії» (980_009) (Labita v. Italy) [GC], N 26772/95, пп. 119-20, від 06.04.2000 року, ECHR 2000-IV).

Положеннями ч. 6 ст. 206 КПК України визначено, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Таким чином, оскільки прокурором не доведено, що такі дії вже здійснені або здійснюються, слідчий суддя вважає за необхідне доручити прокурору забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_5 , а також організувати проведення відповідним органом досудового розслідування дослідження фактів щодо насильства під час затримання, викладених підозрюваним ОСОБА_5 в заяві від 16.03.2023 року та під час судового засідання.

Керуючись ст.ст. 131, 177, 178, 180, 183, 184, 193, 194, 196, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого, запобіжній захід у виді тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рахувати з 15 год. 00 хв. 15 березня 2023 року.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначити до 15 год. 00 хв. 13 травня 2023 року.

Доручити прокурору забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також організувати проведення відповідним органом досудового розслідування дослідження фактів щодо насильства під час затримання, викладених підозрюваним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в заяві від 16 березня 2023 року та під час судового засідання.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Київську обласну прокуратуру.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення копії даної ухвали.

Слідчий суддя: