Справа № 489/921/23
Провадження № 1-кс/489/485/23
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

28 квітня 2023 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві клопотання слідчого СВ ВП № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000177 від 14.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про тимчасовий доступ до речей, що містять охоронювану законом таємницю,

встановив:

Згідно з клопотанням, СВ ВП № 2 МРУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні за фактом крадіжки ОСОБА_5 майна 11.02.2023 в період з 18:00 год. 10.02.2023 по 10:00 год. з домоволодіння по АДРЕСА_1 та 17.03.2023 в період часу з 17:00 год. по 19:40 год. з домоволодіння по АДРЕСА_2 .

На думку слідчого, в ході досудового розслідування виникла необхідність в тимчасовому доступі до інформації, яка міститься на вилучених в ході особистого обшуку ОСОБА_5 телефонах «Huawei Y5 2018» моделі «DRA-L21» та «Redmi Note5» із сім-картками операторів телекомунікацій, яка має значення для розслідування вказаного кримінального правопорушення.

В судове засідання учасники кримінального провадження не з`явилися. Слідчий направив до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Керуючись ч. 6 ст. 9 КПК України щодо застосування загальних засад кримінального провадження та закріпленим у ст. 7 КПК України принципом диспозитивності, слідчий суддя дійшов висновку про можливість розгляду клопотання без участі слідчого, а також за відсутності особи, у володінні якої знаходяться речі, згідно з ч. 2 ст. 163 КПК України.

Розгляд клопотання проводиться без фіксування ходу засідання за допомогою технічних засобів відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). За положеннями п. 6 ч. 1 ст. 162 КПК України, до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належать: особисте листування особи та інші записи особистого характеру.

Згідно з ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Відповідно до ч. 6 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Однак, в клопотанні слідчого не вказано, доказом яких саме фактів та обставин у вказаному кримінальному провадженні може бути інформація, яка міститься на вилучених в ході особистого обшуку ОСОБА_5 телефонах з урахуванням того факту, що досудове розслідування здійснюється за фактом таємного викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.

Відповідно до статей 8, 19, 31 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожному гарантується таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції. Винятки можуть бути встановлені лише судом у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинові чи з`ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншими способами одержати інформацію неможливо.

У ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У п. 56 рішення у справі «Пантелеєнко проти України» від 29.06.2006 року ЄСПЛ зазначив, що « як зберігання державними органами інформації про особисте життя людини, так і її використання є порушенням права на повагу до особистого життя, гарантованого п. 1 ст. 8 Конвенції».

З аналізу ст. 8 Конвенції, здійсненого в рішеннях Європейського суду по справах «Класс та інші проти Німеччини» від 06.09.1978 року та «Кемпбелл Крісті проти Сполученого Королівства» від 27.06.1994 року, випливає, що «поняття кореспонденції включає телефонні та телеканальні зв`язки», телефонні розмови входять в поняття «приватне життя» і кореспонденція», таємниця кореспонденції особи має такий самий ступінь правового захисту, як і особисте та сімейне життя та недоторканість житла.

Також Конституційний Суд України в рішенні від 20.01.2012 року № 2-рп/2012 відзначив, що інформацією про особисте та сімейне життя особи є будь-які відомості та/або дані про відносини немайнового та майнового характеру, обставини, події, стосунки тощо, пов`язані з особою та членами її сім`ї. Така інформація про особу є конфіденційною; збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Натомість клопотання слідчого взагалі не містить зазначення того, доказом яких саме фактів та подій у вказаному кримінальному провадженні може бути наявна у вилучених в ході особистого обшуку телефонах підозрюваного ОСОБА_5 інформація, у зв`язку з чим існують виключні обставини для втручання у гарантоване ст. 8 Конвенції право на повагу до свого приватного і сімейного життя та кореспонденції.

Натомість слідчий суддя звертає увагу, що ні клопотання, на додані до нього матеріали не містять викладу обставин щодо того, що в ході вчинення крадіжок чужого майна ОСОБА_5 використовував вилучені у нього під час особистого обшуку телефони та яким саме чином, а також яка саме інформація може міститися на вказаних телефонах та яке доказове значення вона має для розслідування вказаних кримінальних правопорушень.

Більш того, з наявного в матеріалах клопотання протоколу допиту свідка ОСОБА_6 вбачається, що остання надала показання з приводу обставин викрадення ОСОБА_5 майна, зазначивши його перелік та місце перебування, що, у свою чергу, вказує на те, в органу досудового розслідування наявні інші способи та можливості для встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень, що не пов`язане із втручанням в особисте та сімейне життя особи.

Таким чином, оскільки слідчим не доведена можливість використання як доказів відомостей, що містяться у вилучених в ході особистого обшуку ОСОБА_5 телефонах, а також неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, що свідчить про необґрунтованість клопотання слідчого та необхідність відмови в його задоволенні.

Керуючись статтями 132, 163, 164, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

В задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000177 від 14.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про тимчасовий доступ до речей, що містять охоронювану законом таємницю відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1