1Справа № 335/2838/21 1-в/335/113/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в зал суду в м. Запоріжжі подання начальника Вознесенівського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області підполковника внутрішньої служби ОСОБА_3 про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покарання у вигляді громадських робіт, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який здобув повну середньо освіту, не одруженому, інваліду ІІ групи, офіційно не працевлаштованому, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.12.2021 за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 311, ч. 1 ст. 317 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України у вигляді позбавлення волі на 3 роки та штрафу в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у розмірі 680 грн. 00 коп. на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком та вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02.08.2021, остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці та штрафу у розмірі штрафу в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у розмірі 680 грн. 00 коп.,

ВСТАНОВИВ:

26.10.2022 начальник Вознесенівського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області звернувся до суду із вищезазначеним поданням, в обґрунтування якого зазначив наступне.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.12.2021, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 311, ч. 1 ст. 317 КК України, та призначено йому покарання: за ч. 1 ст. 309 КК України у виді арешту строком 3 (три) місяці; за ч. 1 ст. 311 КК України у виді штрафу в розмірі 40 (сорок) неоподаткованих мінімумів громадян в сумі 680 (шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок; за ч. 1 ст. 317 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та штрафу в розмірі 40 (сорок) неоподаткованих мінімумів громадян в сумі 680 (шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком та вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02.08.2021, призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 3 (три) місяці та 40 (сорок) неоподаткованих мінімумів громадян в сумі 680 (шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок. Покарання у виді штрафу виконувати самостійно. Вирок набрав законної сили 31.01.2022.

Станом на 21.10.2022 до Вознесенівського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області не отримав від засудженого документу про сплату штрафу.

Посилаючись на ч. 3 ст.26 КВК України орган пробації просив суд розглянути питання про розстрочку несплаченої суми сплати або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у вигляді громадських робіт, виправних робіт або позбавлення волі стосовно засудженого ОСОБА_4 .

Представник органу з питань пробації підтримав подання, надавши відповідну заяву.
Прокурор в судове засідання не з`явився.
У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, розгляд подання проведено без фіксації судового процесу.

Дослідивши додані до подання матеріали та матеріали кримінального провадження №335/2838/21, 1-кп/335/502/2022, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.12.2021, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 311, ч. 1 ст. 317 КК України, та призначено йому покарання: за ч. 1 ст. 309 КК України у виді арешту строком 3 (три) місяці; за ч. 1 ст. 311 КК України у виді штрафу в розмірі 40 (сорок) неоподаткованих мінімумів громадян в сумі 680 (шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок; за ч. 1 ст. 317 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та штрафу в розмірі 40 (сорок) неоподаткованих мінімумів громадян в сумі 680 (шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком та вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02.08.2021, призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 3 (три) місяці та 40 (сорок) неоподаткованих мінімумів громадян в сумі 680 (шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок. Покарання у виді штрафу виконувати самостійно. Вирок набрав законної сили 31.01.2022.

Призначений вироком суду штраф засуджений не сплатив.

Порядок та строки виконання покарання у виді штрафу визначено ст. 26 Кримінально-виконавчого кодексу України.

Відповідно до ч.ч 1, 3 ст. 26 КВК України, засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

У разі несплати засудженим штрафу у строк, передбачений частиною першою цієї статті, суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Відповідно до норм чинного законодавства, несплата штрафу та ухилення від сплати штрафу не тотожні поняття і тягнуть за собою різні наслідки.

Якщо засуджений ухиляється від сплати штрафу, як основного покарання, він притягується до кримінальної відповідальності відповідно до ст. 389 КК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 53 КК України, у разі несплати штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та відсутності підстав для розстрочки його виплати, суд замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських робіт із розрахунку одна година громадських робіт за один установлений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян або виправними роботами із розрахунку один місяць виправних робіт за двадцять установлених законодавством неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, але на строк не більше двох років.

Вимогами ч. 1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати такі питання: про відстрочку виконання вироку; про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким; про звільнення від покарання за хворобою; про заміну покарання відповідно до ч.3 ст.57, ч.1 ст.58, ч.1 ст.62 КК України.

Вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 539 КПК України передбачено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, до суду, який ухвалив вирок.

З матеріалів, долучених до подання вбачається, що при виконанні вироку, суду уповноваженою особою органу з питань пробації не вжито належних, необхідних, і достатніх заходів для встановлення та з`ясування причини невиконання засудженим вироку суду до направлення останнього до відбування покарання до ДУ «Софіївська виправна колонія №45».

Враховуючи положення ст.53 КК України, ст.26 КВК України, ст.ст.537,539 КПК України та принципи кримінального судочинства, подання органу пробації має бути обґрунтованим та підтвердженим належними доказами, а також містити чітке формулювання щодо дії, яку необхідно вчинити у зв`язку з несплатою засудженим штрафу.

Так, в поданні міститься перелік з чотирьох видів покарання, на який слід замінити несплачену суму штрафу на вибір суду, тобто зазначається перелік можливих варіантів для вирішення питання щодо подальшого виконання покарання засудженого без зазначення конкретного виду покарання, чи конкретних дії щодо розстрочки, тим самим перекладаючи на суд свої обов`язки.

Однак, суд відповідно до закону не вправі обирати на власний розсуд відповідний вид покарання. Навіть, дискреційні повноваження суду не можуть бути підставою для відхилення від приписів закону.

Стаття 8 КВК України регламентує, що засуджені мають право на отримання інформації про свої права і обов`язки, порядок та умови виконання та відбування призначеного судом покарання, а тому з цією метою адміністрація установи чи органу, який виконує покарання, зобов`язана надати засудженим зазначену інформацію, а також ознайомлювати їх із змінами порядку і умов відбування покарань.

Однак, до подання не долучено документів, які б підтверджували виконання вимог ст.8 КВК України, а саме відсутні дані щодо отримання ОСОБА_4 повідомлення щодо його прав і обов`язків та повідомлення про необхідність явки до відповідного органу пробації.

Крім того, до подання органу пробації не долучено доказів, які підтверджують факт ухилення засудженим від покарання у виді штрафу, оскільки з матеріалів особової справи вбачається, що органом з питань пробації не було належним чином повідомлено засудженого ОСОБА_4 про необхідність сплати штрафу, а матеріали особової справи містять лише розписку про роз`яснення наслідків несплати штрафу, яку було отримано ОСОБА_4 в суді після проголошення вироку суду.

Органом пробації не надано документів на підтвердження майнового стану засудженого, не з`ясовано причини несплати засудженим штрафу, що позбавляє суд можливості встановити причини несплати штрафу, оскільки згідно із ч.4 ст.53 КК України з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Згідно довідки ДУ «Софіївська виправна колонія №45» від 07.10.2022 №45/4-3150, засуджений ОСОБА_4 знаходиться на повному державному забезпеченні, засуджений не працює, заробітна плата йому не нараховується, пенсія не надходить.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААБ від 07.07.2021, ОСОБА_4 встановлено друга група інвалідності до 01.10.2023.

У зв`язку з вищевикладеним, підстав для розстрочки штрафу та заміни штрафу на виправні роботи, суд не вбачає.

Також суд не вбачає підстав для заміни штрафу на покарання у виді громадських робіт, оскільки засуджений є особою з інвалідністю ІІ групи.

Суд зазначає, що зміст подання представника органу пробації має відповідати загальним засадам оформлення звернення до суду, що передбачає наведення у ньому усіх відомостей, які необхідні для розгляду подання судом.

Обов`язок з`ясування вищевказаних фактів не може перекладатися на суд, адже подання представника органу пробації має бути обґрунтованим, а обставини, викладені у ньому, повинні бути підтверджені належними доказами, достатніми для вирішення питання по суті.

ЄСПЛ у справі "Ушаков та Ушакова проти України" 18.06.2015 року вказуєє на те, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності "поза розумним сумнівом". Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, слід нагадати, що під час провадження на підставі Конвенції неухильно застосовується принцип той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження. Тобто, вказуючи у зверненні про певного роду факти, заявник має довести, що вони дійсно мали місце.

Оскільки суд діє відповідно до засад кримінального провадження, до яких зокрема відноситься диспозитивність, закріплена у ст.26 КПК України, відповідно до якої суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що віднесені на їх розгляд та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні такого подання.

Керуючись ст. 26 КВК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні подання начальника Вознесенівського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області підполковника внутрішньої служби ОСОБА_3 про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покарання у вигляді громадських робіт, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 03.11.2022.

Суддя ОСОБА_1