ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/4121/22 Справа № 209/2383/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 грудня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 грудня 2022 року клопотання прокурора задоволено та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 08 лютого 2023 року включно. В задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовлено.

Мотивуючи прийняте рішення, суд зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні інкримінованих тяжких злочинів, санкція яких передбачає довготривале позбавлення волі, що може спонукати останнього до здійснення спроб переховування. Крім того, обвинувачений раніше неодноразово судимий, вчинив новий корисливий злочин в період іспитового строку, у зв`язку з чим ризик переховування та продовження злочинної діяльності існує і є вагомим. Також судом взято до уваги, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може здійснювати незаконний вплив на свідків, оскільки йому відомі їх анкетні дані та місця проживання.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та недоведеність заявлених ризиків. Зазначає, що клопотання прокурора не містить посилання на докази та обмежується виключно перерахуванням ризиків. Вказує, що судом не враховано, що потерпілі та свідки в суді допитані, через що ризик незаконного впливу на них нівельований. Зазначає про те, що судом не надано належну оцінку тому, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання. Вважає, що судом всупереч вимогам закону безпідставно не визначено заставу.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні з викладених у ній підстав; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із вимогами ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити:

виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися

?нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до

?закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою цих вимог закону дотримався частково.

Так, судом при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою всупереч вказаним вимогам закону не застосовано альтернативний запобіжний захід у виді застави, та в частині його незастосування рішення суду не вмотивоване, а отже судом не застосовано закон, який підлягає застосуванню.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінально процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, беручи до уваги, що судом всупереч вимогам ч. 3 ст. 183 КПК України обвинуваченому не визначено заставу, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду не може залишатись в силі та підлягає скасуванню, із постановленням нової ухвали, що відповідає процесуальному закону.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з наданих матеріалів, у провадженні Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №000232 від 04.06.21, щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України.

13 грудня 2022 року прокурором подано клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, в обґрунтування якого зазначено, що встановлені ризики та суспільна небезпека особи ОСОБА_7 не відпали і продовжують існувати. Враховуючи, що судовий розгляд за обвинувальним актом не завершено, з метою забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків виникла необхідність у продовженні строків тримання його під вартою.

Перевіривши представлені матеріали, колегія суддів дійшла висновку про доведеність викладених в клопотанні обставин, які перешкоджають завершенню судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, які в своїй сукупності вказують на вірогідну причетність останнього до інкримінованих правопорушень, у зв`язку із чим колегія суддів погоджується з висновком суду про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла вчинити інкримінований злочин.

Також відносно ОСОБА_7 існують ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування від органів досудового розслідування та суду з огляду на те, що відносно останнього існує небезпідставне обвинувачення у скоєні кримінальних правопорушень, які за правилами ст. 12 КК України є тяжким злочинами, за які передбачена кримінальна відповідальність у виді довготривалого позбавлення волі, що може спонукати обвинуваченого до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості переховування обвинуваченого від суду, колегія суддів приходить до висновку, що існує істотна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів, може вдатися до відповідних дій.

При цьому враховується, що ОСОБА_7 є особою, раніше судимою за вчинення аналогічних злочинів, та в період іспитового строку вчинив новий злочин, що свідчить про вагомість заявлених ризиків, оскільки обвинувачений належних висновків для себе не зробив на шлях виправлення не став.

З огляду на викладене колегія суддів вбачає належні і достатні підстави для продовження застосованого до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом із тим, доводи захисту щодо безпідставності незастосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави колегія суддів вважає слушними.

Так, за загальним правилом, що випливає із положень ч. 3, ч. 4 ст. 183 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати заставу як альтернативний запобіжний захід, та може утриматись від її застосування виключно в окремих випадках, за наявності підстав для цього, прямо передбачених процесуальним законом, яких щодо ОСОБА_7 не вбачається.

Положеннями ч. 4 ст. 182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

ЕСПЛ у своєму Рішенні від 13 січня 2022 року у справі «Істоміна проти України» (Istomina V. Ukraine, заява № 23312/15) зазначив, що застава має на меті не забезпечення відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду.

Обговорюючи питання про розмір альтернативної застави щодо ОСОБА_7 , колегія суддів, вважає що встановлення його на рівні 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб забезпечить виконання покладених на останнього процесуальних обов`язків.

При визначенні розміру застави суд апеляційної інстанції враховує тяжкість скоєних злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, офіційно не працевлаштований, легального джерела доходи не має, та вважає, що з огляду на зазначене застава у такому розмірі буде цілком достатньою для виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а перспектива втрати такого грошового забезпечення у випадку порушення ним встановлених обов`язків послужить достатнім фактором, що виключає з його сторони будь-яке бажання переховуватися від органів досудового розслідування та суду або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

З огляду на викладене, апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 182, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 грудня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Продовжити застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08 лютого 2023 року включно.

Визначити ОСОБА_7 заставу в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 161 040 гривень 00 копійок (сто шістдесят одну тисячу сорок гривень ).

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 , процесуальні обов`язки передбачені п. п. 1,2,3,4,8 ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першим викликом;

- не відлучатися з м. Кам`янське Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання та/або місця служби/роботи;

-утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і ви`їзду в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що в разі неявки за викликом до слідчого чи прокурора або суду без поважних причин або неповідомлення про причини своєї неявки, застава звертається на користь держави.

В решті клопотання прокурора - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 О ОСОБА_8 Р ОСОБА_9