Справа №589/2884/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/720/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши, без участі сторін, належним чином повідомлених про розгляд справи, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми, в порядку ч.4 ст. 422-1 КПК України, кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 09 грудня 2022 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави,-

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Шосткинського міськрайонного суду Сумської області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України.

В підготовчому судовому засіданні, прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обраного обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з посиланням на те, що його строк закінчується 11 грудня 2022 року, а ризики, які стали підставою для його обрання, не зменшились та існують.

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 09 грудня 2022 року вказане клопотання прокурора було задоволено. Продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, до 06 лютого 2023 року включно.

При цьому, розмір застави, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, судом визначено не було, з врахуванням того, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

Не погодившись з таким судовим рішенням, вважаючи його безпідставним та незаконним, обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вимоги апеляційної скарги обвинувачений обґрунтовує тим, що його обвинувачення у вчиненні інкримінованих злочинів базується на недопустимих доказах, а зазначені у клопотанні ризики нічим не підтверджені і є припущенням прокурора.

При цьому, апелянт вказує на те, що у нього є власне житло і всі умови для перебування саме під домашнім арештом.

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник ОСОБА_7 та прокурор повідомлені належним чином, на підтвердження чого від обвинуваченого надійшла розписка про отримання ним повідомлення, а від захисника та прокурора надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що, в порядку ч.4 ст.422-1 КПК України, ніхто із учасників не заявив клопотання про розгляд провадження за їх участі, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, перевіривши матеріали даного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Задовольняючи клопотання прокурора, подане в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України, про продовження останньому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом було встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, які були враховані під час обрання такого запобіжного заходу і залишаються актуальними і на теперішній час.

Так, судом було враховано, що ОСОБА_6 не має міцних соціальних зв`язків, є особою, раніше неодноразово судимою за вчинення злочинів щодо власності та у сфері обігу наркотичних засобів, має не зняті та не погашені судимості, на даний час відносно нього перебувають на розгляді у суді інші кримінальні провадження, по яким він обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів.

Як вірно зазначив суд, такі обставини вказують на те, що обвинувачений ОСОБА_6 на шлях виправлення не став, повторно вчиняє злочини, за які йому, у даному випадку, загрожує покарання до 10 років позбавлення волі та свідчать про існування ризиків можливого його переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення. При цьому, судом було враховано і те, що перебуваючи на волі, маючи статус підозрюваного, ОСОБА_6 ухилявся від органу досудового розслідування, встановити його місцезнаходження не вдавалось за можливе, оскільки він був відсутній за місцем мешкання тривалий час і про його зміну не повідомив, що і стало підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, з врахуванням того, що кримінальне провадження на даний час не завершено, існує ризик і незаконного впливу на потерпілих та свідків, який може вчинити обвинувачений, перебуваючи на волі, з метою зміни їх показань на свою користь.

За таких обставин, на спростування доводів апелянта з приводу того, що ризики, на які посилався прокурор, нічим не підтверджені і є припущенням, колегія суддів зазначає, що підставою для продовження ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стали саме вищезазначені обставини, які свідчать про те, що ризики існують і не зменшились, і висновок суду про те, що їм неможливо запобігти шляхом застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, є належним чином вмотивованим, і з таким висновком колегія суддів погоджується в повному обсязі.

Що стосується доводів апелянта про те, що його обвинувачення у вчиненні інкримінованих злочинів базується на недопустимих доказах, то вказані обставини колегія суддів при розгляді питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу не перевіряє, оскільки вони мають бути перевірені судом, який розглядає дане кримінальне провадження по суті і буде приймати у ньому остаточне рішення.

Посилання апелянта на те, що у нього є власне житло і всі умови для перебування саме під домашнім арештом, з врахуванням вищезазначеного, не є тими беззаперечними обставинами, за яких клопотання прокурора не підлягало б до задоволення, а до обвинуваченого можливо було б застосувати саме такий запобіжний захід, про який він зазначає в апеляційній скарзі, а тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку усім обставинам провадження та дійшов вірного висновку про доцільність саме продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, колегія суддів звертає увагу і на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином, з врахуванням практики ЄСПЛ, а також тих обставин, що злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 становлять небезпеку для суспільства, при тому, що вчинені вони останнім в умовах війни, із застосуванням насильства, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав, обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 09 грудня 2022 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_10