КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 березня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 08.07.2022, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України, та призначено йому покарання у виді 6 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в освітніх закладах для дітей дошкільного та шкільного віку, пов`язані з безпосереднім спілкуванням із дітьми строком на 3 роки,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_6 , 03.03.2021, приблизно о 14 год. 40 хв., перебуваючи біля будівлі школи І-ІІІ ступенів №120, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Райдужна, 12-Б, побачив, що малолітні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пішли зі школи без супроводу сторонніх осіб та попрямував за останніми. Потім шляхи малолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , біля під`їзду будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , розійшлися. У цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на вчинення розпусних дій відносно малолітньої ОСОБА_8 , 2010 року народження.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення розпусних дій щодо малолітньої ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , достовірно усвідомлюючи, що вона є малолітньою, без тривалого розриву в часі, близько 14 години 45 хвилин, проходячи повз будинок АДРЕСА_4 та слідуючи за малолітньою ОСОБА_8 , яка йшла попереду нього, зайшов до під`їзду № 3, одразу після останньої.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на вчинення розпусних дій щодо малолітньої ОСОБА_8 , перебуваючи у загальному приміщенні під`їзду, ОСОБА_6 підійшов до малолітньої потерпілої, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, вчинив щодо малолітньої фізичне розбещення, що виразилося у мацанні статевих органів потерпілої, засунувши свою руку у штани останньої під спідню білизну. Після цього малолітня потерпіла присіла на підлогу у кутку та почала благати не чіпати її. Із метою подолання опору та переконання, що за його діями ніхто не спостерігає, силоміць, проти волі малолітньої ОСОБА_8 заштовхав її у ліфтову кабіну та натиснув кнопку верхнього поверху, після чого двері зачинились, ліфт почав рухатись у гору.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на вчинення розпусних дій щодо малолітньої ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , користуючись відсутністю сторонніх осіб, силоміць притиснув малолітню ОСОБА_8 у куток ліфтової кабіни та, діючи умисно, проти волі останньої, закриваючи своєю рукою рот потерпілої, вчиняючи щодо потерпілої фізичне розбещення, що виразилося у мацанні статевих органів малолітньої, рукою заліз до штанів потерпілої під спідню білизну та почав мацати її статеві органи, з метою задоволення своєї статевої пристрасті.

У подальшому, ліфт припинив рух на одному з поверхів і двері ліфтової кабіни відчинилися, ОСОБА_6 вийшов із ліфтової кабіни на загальний поверх, щоб переконатися у відсутності сторонніх осіб. Потерпіла ОСОБА_8 , у свою чергу, скориставшись цим, натиснула кнопку четвертого поверху, на якому вона проживає, та у подальшому забігла у квартиру за місцем проживання. Після цього, ОСОБА_6 спустився сходами до низу, вийшов із під`їзду та місце вчинення кримінального правопорушення покинув, попрямувавши у невідомому напрямку.

Захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким кримінальне провадження закрити у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування, відсутністю складу кримінального правопорушення, невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, захисник посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Зокрема захисник зазначає, що немає жодних доказів обґрунтованості обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 156 КК України, оскільки у даного злочину спеціальний суб`єкт - члени сім`ї, близькі родичі, або особа, на яку покладено обов`язки щодо виховання потерпілого або піклування про нього, а ОСОБА_6 не є спеціальним суб`єктом. Зміст обвинувального акту та вироку не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Звертає увагу, що відсутні будь-які документальні докази щодо факту вчинення інкримінованого злочину, а все обвинувачення ґрунтується тільки на вихідних даних, взятих зі слів малолітньої особи. Відеозапис з камери зовнішнього відеоспостереження за третім під`їздом будинку АДРЕСА_4 не дає можливості ідентифікувати особу обвинуваченого. Встановлені судом фактичні обставини не підтверджуються доказами, і, зокрема, протоколом допиту малолітньої потерпілої від 04.03.2021 та показанням потерпілої у суді. Показання малолітньої потерпілої ОСОБА_8 є суперечливими та не узгоджуються з іншими доказами, а також встановленими в судовому засіданні реальними даними щодо обстановки на місці події та хронології подій. В ході відеозапису пред`явлення осіб для впізнання від 04.03.2021 потерпіла ОСОБА_8 на запитання слідчого відповіла, що не впевнена в тому, що може впізнати особу, яку бачила 03.03.2021, а тому результати цієї слідчої дії не мають доказового значення.

Висновок судово-психіатричної експертизи № 379 від 15.07.2021 є недопустимим доказом, оскільки відповідно до ст.7 Закону України «Про судову експертизу» Київський міський центр судово-психіатричної експертизи не мав права проводити таку експертизу через те, що є комунальною організацією, а не державною установою. При цьому судом безпідставно відмовлено у допиті експерта з метою роз`яснення та уточнення висновку.

За наявності ДНК-профілю ОСОБА_6 стороною обвинувачення не проведено експертиз одягу потерпілої.

Вказує на неналежність та недопустимість як доказів мобільного телефону Xiаomi і автомобільного відеореєстратора, які було вилучено без ухвали слідчого судді та проведення будь-яких негласних (розшукових) дій, а клопотання про накладення арешту на нього було подане до слідчого судді лише через 5 днів після його вилучення. Ухвалу про арешт слідчим суддею винесено з порушенням вимог п.3 ч.1 ст.169 КК України. Зміст проколу огляду в частині опису мобільного телефону (чорний колір та наявність пошкоджень) суперечить результатам огляду мобільного телефону в судовому засіданні, де було оглянуто фіолетовий телефон без пошкоджень.

Подані до суду клопотання про визнання мобільного телефону недопустимим доказом взагалі не розглянуті судом та їм не надано жодної оцінки. Постанова слідчого про визнання речовим доказом від 06.08.2021 (т.2 а.с.149) винесена після закінчення досудового розслідування та ознайомлення сторони захисту з матеріалами кримінального провадження.

Інформація щодо вхідних та вихідних дзвінків на номер телефону НОМЕР_1 отримана у незаконний спосіб без ухвали слідчого судді.

Зазначає, що зі змісту реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що за весь час досудового розслідування постанови про створення слідчої групи не існувало, а надані до суду прокурором постанови про зміни раніше створеної групи прокурорів є сфальсифікованими.

Звертає увагу, що обвинувальний акт було складено, вручено обвинуваченому та направлено до суду поза межами строку досудового розслідування, а судом першої інстанції було безпідставно відмовлено у закритті провадження.

Кримінальне провадження було розглянуте незаконним складом суду, оскільки відповідно до протоколів автоматизованого розподілу судової справи від 03.09.2021 та 12.11.2021 було визначено суддів ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , а справу розглянуто лише суддею ОСОБА_10 одноособово.

Кримінальне провадження розглянуте з порушенням правил підсудності, оскільки Дніпровське УП ГУНП м. Києва не є юридичною особою, а лише структурним підрозділом в складі юридичної особи - ГУНП м. Києва, а тому кримінальне провадження повинно було розглядатись за місцем розташування ГУНП м. Києва - Печерським районним судом м. Києва.

Обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу з аналогічним змістом та вимогами.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом, в межах висунутого обвинувачення безпосередньо дослідив надані докази та перевірив обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у висунутому йому обвинуваченні не визнав та показав, що кримінальне правопорушення не вчиняв, а 03.03.2021 домовився про декілька зустрічей, які відбулися біля парку «Партизанської слави» та вул. Кибальчича. Йдучи на зустріч, він залишив автомобіль біля продуктового магазину та пішов у напрямку будинку. Двері в будинок йому відчинила дівчинка, вигляд якої він не запам`ятав, яка в під`їзді пішла до поштових скриньок, а він підійшов до ліфту та випадково натиснув кнопку виклику диспетчера, однак, почувши гудки, натиснув на іншу кнопку - виклик ліфту. Ліфт одразу відчинився, він зайшов всередину, піднявся на 6 поверх, вийшов з ліфту та виявив, що зник чат з особою, з якою він мав зустрітися, тому він знову зайшов в ліфт, спустився на перший поверх, вийшов з під`їзду та поїхав на іншу зустріч.

Суд першої інстанції визнав неправдивими твердження обвинуваченого про непричетність до вчинення злочину та дійшов висновку про доведеність його винуватості у вчиненні розпусних дій щодо малолітньої ОСОБА_8 .

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину ґрунтуються на досліджених в ході судового розгляду доказах - показаннях потерпілої ОСОБА_8 ; показаннях законного представника потерпілої ОСОБА_12 ; показаннях свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ; показаннях спеціаліста ОСОБА_18 ; витягу з ЄРДР від 03.03.2021; постанові в.о. керівника Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_19 про призначення групи прокурорів від 03.03.2021; постанові керівника Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_20 про зміну групи прокурорів від 15.03.2021; постанові начальника СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_21 про зміну слідчої групи від 04.03.2021; протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 03.03.2021; протоколі огляду місця події від 03.03.2021; протоколі огляду мобільного телефону «Xiaomi» від 10.03.2021; протоколі огляду спеціального пакету №ЕХРО121977, в середині якого знаходиться мобільний телефон «Xiaomi» від 15.03.2021; протоколі пред`явлення особи для впізнання від 04.03.2021; постанові про застосування заходів безпеки від 05.03.2021; наказі № 01-03-32-к від 29.10.2019 про призначення ОСОБА_6 на посаду заступника директора з господарської роботи; копії посвідчення проходження навчання та перевірки знань з питань пожежної безпеки, виданої ОСОБА_6 , реєстраційний № 2020220 від 29.12.2020, термін дії до 29.12.2023; копії особової справи ОСОБА_6 ; протоколі обшуку від 04.03.2021; протоколі перегляду цифрового відеозапису від 04.03.2021; протоколі обшуку від 04.03.2021; постановах про визнання та приєднання речових доказів від 04.03.2021; протоколах огляду речового доказу від 02.04.2021; протоколі огляду речового доказу від 01.04.2021; протоколі огляду речового доказу від 25.03.2021; протоколі огляду предметів від 24.03.2021; протоколі проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 11.06.2021; висновку судово-психіатричного експерта № 379 від 15.07.2021; висновку судово-психіатричного експерта № 374 від 13.07.2021; протоколі огляду речового доказу від 06.07.2021; постановах про визнання та приєднання речових доказів від 04.03.2021; протоколі тимчасового доступу до речей і документів від 14.05.2021; протоколі тимчасового доступу до речей і документів від 13.05.2021; протоколі тимчасового доступу до речей і документів від 17.05.2021; довідці про опрацювання номерної інформації в ході досудового розслідування від 03.03.2021; протоколі перегляду цифрового відеозапису від 02.08.2021; рапорті начальника сектору ВКП Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_22 від 04.03.2021; постановах про визнання та приєднання речових доказів від 04.03.2021; висновку експерта № СЕ-19/111-21/14608-БД від 09.06.2021; наказі директора школи І-ІІІ ступенів № 236 м. Києва № 01-03-32-к від 29.10.2019 про призначення ОСОБА_6 на посаду заступника директора з господарської роботи; наказі директора школи І-ІІІ ступенів № 236 м. Києва № 01-03-08-к від 04.03.2021 про звільнення з роботи ОСОБА_6 .

Потерпіла ОСОБА_8 суду показала, що близько 14 год. 00 хв. вона йшла з школи разом з подружкою, провела її до будинку, а залишившись сама, озирнулась і побачила чоловіка в червоній куртці та джинсах, який йшов за нею. Вона зайшла в під`їзд разом з обвинуваченим, впустивши його, після чого обвинувачений схопив її та заніс у ліфт. У ліфті обвинувачений робив непристойні речі, а саме засунув руку до штанів, в які вона була одягнена, під спідню білизну. Коли двері ліфту відчинились, обвинувачений вийшов, а вона поїхала на свій поверх, забігла до квартири та розповіла матері про те, що сталося.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 379 від 15.07.2021 малолітня ОСОБА_8 може надавати свідчення щодо фактичної сторони події, яка досліджується у кримінальному провадженні.

На стадії досудового розслідування 04.03.2021 під час пред`явлення особи для впізнання потерпіла ОСОБА_8 заявила, що впізнає ОСОБА_6 за рисами обличчя, довжиною та кольором волосся, зростом і тілобудовою як особу, яка 03.03.2021 близько 14 год. 45 хв. вчинила відносно неї розпусні дії.

На стадії досудового розслідування 04.03.2021 в ході перегляду наданого головою ОСББ «Хімік» цифрового відеозапису камери спостереження за третім під`їздом будинку АДРЕСА_4 , за участю потерпілої ОСОБА_8 , її законного представника ОСОБА_12 та педагога ОСОБА_23 встановлено, що о 1:46:56 дівчинка заходить до 3 під`їзду будинку АДРЕСА_4 , а слідом за нею о 1:47:07 заходить чоловік, одягнений у червону куртку та сині джинси, який озирається на всі боки. Далі о 1:50:09 вказаний чоловік поспіхом виходить з під`їзду та швидко йде вздовж вищевказаного будинку у тому напрямку, звідки він прийшов. Під час перегляду відеозапису потерпіла ОСОБА_8 вказала, що на вказаному відеозаписі зображено події 03.03.2021, коли близько 14:45 вона поверталась додому за місцем проживання, а невідомий чоловік у червоній куртці силою затягнув її в ліфт, повалив на підлогу та руками намагався залізти у її штани спереду і ззаду.

Законний представник потерпілої ОСОБА_12 суду показала, що коли її донька повернулась додому, у неї була задерта кофта, розстібнута куртка, витягнута футболка. Донька повідомила, що невідомий чоловік, який був одягнений у червону куртку, зайшов за нею у під`їзд та затягнув її у ліфт, де чіплявся до неї.

Свідок ОСОБА_14 суду показав, що йому зателефонувала дружина та повідомила, що на доньку напав чоловік і намагався її зґвалтувати, тому він викликав поліцію та поїхав додому. Вдома донька розповіла все, що з нею сталося та повідомила, що чоловік був у червоній куртці.

Спеціаліст ОСОБА_18 суду показала, що вона працює психологом в школі, де навчається неповнолітня ОСОБА_8 і яка відвідує в неї адаптаційний клас. На її переконання потерпіла, даючи показання в суді, казала правду, оскільки вона спокійна, розважлива, завжди контактує з батьками та має свою думку. У сім'ї потерпілої нормальна атмосфера, є підтримка дитини з боку батьків.

Вказані докази є належними і допустимими, мають безпосереднє відношення до висунутого ОСОБА_6 обвинувачення та предмету доказування у цьому кримінальному провадженні.

На думку колегії суддів, показання інших допитаних в судовому засіданні свідків не мають доказового значення, оскільки жодним чином не доводять та не спростовують висунуте ОСОБА_6 обвинувачення або стосуються фактів, які не оспорюються учасниками кримінального провадження.

Так, свідок ОСОБА_24 суду показала, що вона працює диспетчером та 04.03.2021 перебувала на робочому місці. О 14:45 на пульт прийшла інформація про виклик з ліфту, вона декілька разів повторила «диспетчер слухає», однак відповіді не почула.

Показання свідків ОСОБА_16 і ОСОБА_17 підтверджують факт користування ОСОБА_6 автомобілем Мерседес д.н. НОМЕР_2 , у якому було проведено обшук 04.03.2021.

Свідки ОСОБА_25 і ОСОБА_26 дали показання щодо обставин затримання ОСОБА_6 в його робочому кабінеті у приміщенні школи № 236, де на момент затримання він працював на посаді заступника директора з господарської роботи, а також повідомили, що за місцем роботи обвинувачений характеризувався виключно позитивно.

При цьому сторона захисту не оспорювала ні факт перебування обвинуваченого на місці події, ні факт користування ОСОБА_6 автомобілем Мерседес д.н. НОМЕР_2 , ні обставини затримання. Заперечували законність затримання та вилучення речових доказів - носіїв цифрової інформації.

Не містить відомостей доказового значення протокол перегляду під час досудового розслідування 04.03.2021 цифрового відеозапису, наданого головою ОСББ «Хімік», за участю свідка ОСОБА_17 , під час якого свідок зазначив, що чоловік, одягнений у червону куртку та сині джинси, схожий на чоловіка, який мешкає у квартирі АДРЕСА_5 , яка знаходиться на другому поверсі.

Також суд послався у вироку як на доказ винуватості на цифрову інформацію, яка містилась на карті пам`яті мобільного телефону «Xiaomi».

Вказаний мобільний телефон «Xiaomi» було вилучено у ОСОБА_6 04.03.2021 в ході особистого обшуку під час затримання за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.156 КК України.

Під час допиту в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 встановлено, що, будучи оперуповноваженим Дніпровського УП ГУНП м. Києва, він був свідком того, як ОСОБА_6 , перебуваючи у кабінеті № 327 Дніпровського УП ГУНП м. Києва як затриманий за підозрою у вчиненні злочину в порядку ст. 208 КПК України, пошкодив свій мобільний телефон марки «Xiomi», намагаючись переламати його навпіл.

Відповідно до протоколів оглядів від 10.03.2021 (т.1 а.с. 227-236) вилучений у ОСОБА_6 під час затримання мобільний телефон «Xiomi» чорного кольору був оглянутий слідчим з участю спеціаліста в галузі комп`ютерно-технічної експертизи, залученого на підставі постанови слідчого від 10.03.2021. Під час огляду встановлено наявність пошкоджень корпусу та проведено заміну на корпус без пошкоджень з метою подальшого зчитування наявної у ньому інформації. Після увімкнення телефону було встановлено належні йому два імеі номера: НОМЕР_3 і НОМЕР_4 . Після закінчення цих дій телефон було поміщено в пакет № ЕХР 0121978.

Під час огляду слідчим 24.03.2021 з сейф-пакету № ЕХР 0121978 було вилучено мобільний телефон марки «Xiomi» синьо-фіолетового кольору, в якому було виявлено фотознімки оголених осіб жіночої і чоловічої статі.

На думку колегії суддів вказані фотознімки не мають жодного доказового значення, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що вони мають відношення до обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні.

Також стороною обвинувачення не надано суду ухвал слідчих суддів, які б підтверджували законність проведення обшуків за місцем проживання ОСОБА_6 у квартирі АДРЕСА_6 та автомобіля Мерседес д.н. НОМЕР_2 , в ході яких було вилучено відеореєстратор, ноутбук, планшет.

Отже стороною обвинувачення не доведено законність обшуків та допустимість отриманих під час їх проведення речових доказів та наявної в них цифрової інформації.

Також стороною обвинувачення не надано суду ухвал слідчих суддів, які б підтверджували законність тимчасового доступу до інформації ПрАТ «Київстар» та вилучення її на CDR-дисках на підставі протоколів від 14.05.202, 13.05.2021 і 17.05.2021 (т.2 а.с. 121-127), що виключає використання вказаних у довідці про опрацювання номерної інформації (т.2 а.с.130-131) відомостей через невідповідність вимогам допустимості доказів.

Разом з тим, на переконання колегії суддів, помилкове врахування судом першої інстанції вказаних вище неналежних та недопустимих доказів не призвело до прийняття неправильного або незаконного рішення, адже винуватість ОСОБА_6 у висунутому обвинуваченні в повній мірі доводиться іншими належними і допустимими доказами, а саме - показаннями потерпілої ОСОБА_8 , висновком судово-психіатричного експерта № 379 від 15.07.2021, протоколом пред`явлення потерпілій ОСОБА_8 осіб для впізнання від 04.03.2021, протоколом перегляду 04.03.2021 за участю потерпілої ОСОБА_8 наданого головою ОСББ «Хімік» цифрового відеозапису, показаннями законного представника потерпілої ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_14 , спеціаліста ОСОБА_18 .

Вказані докази у своїй сукупності є взаємопов`язаними, узгоджуються між собою, відповідають вимогам належності та допустимості, не містять розбіжностей або суперечностей, які б могли вплинути на правильність висновку суду щодо винуватості ОСОБА_6 у висунутому обвинуваченні.

Оцінюючи достовірність показань потерпілої ОСОБА_8 щодо обставин вчинення щодо неї розпусних дій та показань її матері ОСОБА_12 , якій про обставини злочину стало відомо зі слів доньки, колегія суддів враховує зміст наданих стороною обвинувачення протоколів допитів малолітньої потерпілої ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_12 під час досудового розслідування (т.3 а.с. 27-35), який в повній мірі відповідає змісту показань вказаних осіб в судовому засіданні суду першої інстанції.

Жодних підстав сумніватись у достовірності показань потерпілої ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_12 колегія суддів не вбачає.

В межах підготовки до апеляційного розгляду колегією суддів було переглянуто відеозапис до протоколу пред`явлення потерпілій осіб для впізнання від 04.03.2021 та встановлено, що потерпіла ОСОБА_8 дійсно зазначила до початку впізнання, що не впевнена, що може впізнати особу, яка вчинила відносно неї розпусні дії, а в ході впізнання вказала на ОСОБА_27 як на особу, яка з пред`явлених для впізнання осіб найбільш схожа на ту, яка вчинила відносно неї розпусні дії.

Однак сам обвинувачений в судовому засіданні дав показання, в яких підтвердив, що 03.03.2021, близько 14 години 45 хвилин, заходив у під`їзд № 3 будинку АДРЕСА_4 , одразу за малолітньою ОСОБА_8 , однак заперечив, що вчиняв відносно неї розпусні дії, зайшов у ліфт один, після чого поїхав на потрібний йому поверх, а ОСОБА_8 залишилась внизу.

Зміст наданого головою ОСББ «Хімік» цифрового відеозапису камери спостереження за третім під`їздом будинку АДРЕСА_4 узгоджується як з показаннями потерпілої, так і з показаннями обвинуваченого, а вилучений у обвинуваченого під час затримання за підозрою у вчиненні злочину одяг (червона куртка і сині джинси) відповідають одягу, в який був одягнутий чоловік, який на відеозаписі заходив у під`їзд одразу ж за потерпілою.

Доводи сторони захисту про те, що потерпіла не могла впізнати обвинуваченого в ході перегляду цього відеозапису через неможливість розглядіти риси обличчя чоловіка є безпідставними, оскільки потерпіла під час цієї слідчої не дії не впізнавала обвинуваченого, а підтвердила, що саме вона зображена на вказаному відеозаписі у ситуації, яка перебувала вчиненню щодо неї розпусних дій.

Твердження сторони захисту про недопустимість висновку судово-психіатричної експертизи № 379 від 15.07.2021 були розглянуті та спростовані судом першої інстанції з наведенням відповідного обґрунтування у вироку, з яким погоджується суд апеляційної інстанції.

З приводу доводів апеляційних скарг про неповноту досудового розслідування, яка полягає у тому, що за наявності ДНК-профілю ОСОБА_6 стороною обвинувачення не проведено експертиз одягу потерпілої, колегія суддів зауважує, що сторона обвинувачення на власний розсуд здійснює збирання доказів та подає їх до суду, який відповідно до принципу диспозитивності не вправі ініціювати питання щодо надання додаткових доказів обвинувачення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає що доводи апеляційних скарг про недоведеність висунутого ОСОБА_6 обвинувачення не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального правопорушення, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156, КК України, а саме - у вчиненні розпусних дій щодо малолітньої особи.

Доводи апеляційних скарг про те, що ОСОБА_6 не може нести відповідальність за цією статтею, оскільки не є спеціальним суб`єктом, про розгляд кримінального провадження незаконним складом суду та з порушенням територіальної підсудності - є цілком надуманими та не потребують спростування.

Доводи сторони захисту про те, що у кримінальному провадженні не було створено слідчу групу та групу прокурорів суперечать даним, які містяться у витягу з ЄРДР, обвинувальному акті та постанові про визначення слідчої групи від 03.03.2021, постановах про зміну раніше створеної групи слідчих від 25.03.2021, 27.03.2021, 06.05.2021, 15.07.2021 (т.2 а.с. 212-217), постанові про призначення групи прокурорів від 03.03.2021, постановах про зміну раніше створеної групи прокурорів від 04.03.2021 і 15.03.2021 (т.1 а.с. 216-222).

Жодних ознак фальсифікації цих постанов колегія суддів не вбачає.

Також колегія суддів вважає, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні здійснено у строки, визначені кримінальним процесуальним законом.

Як вбачається із матеріалів кримінальної справи, ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28.05.2021 строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні продовжено до 6 місяців, тобто до 03.09.2021. Прокурор звернувся до суду з обвинувальним актом 03.09.2021 (т.2 а.с.139). При цьому відповідно до ч.5 ст.219 КПК України у строк досудового розслідування не включається строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження, який відповідно до наявних в матеріалах справи документів (т.3 а.с. 96-106) та ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 25.08.2021 про встановлення строку ознайомлення з матеріалами кримінального провадження тривав з 06.08.2021 по 30.08.2021.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційних скарг захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_28 не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Ухвалюючи вирок, суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначив покарання, що відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчинених ним злочинів, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

Рішення про застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади в освітніх закладах для дітей дошкільного та шкільного віку, пов`язані з безпосереднім спілкуванням із дітьми, ґрунтується на фактичних даних, які підтверджують, що на час вчинення злочину ОСОБА_6 обіймав посаду заступника директора з господарської роботи школи № 236 міста Києва.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для задоволення апеляційних скарг відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 08.07.2022 щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3