У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 лютого 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 лютого 2023 року застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення строку дії такого запобіжного заходу та розміру застави.

Після затримання підозрюваного ОСОБА_7 , і не пізніш як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, ухвалено розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник, не погоджуючись з рішенням слідчого судді, зазначив, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин, і що серйозність обвинувачення або суворість санкцій інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Просить врахувати відсутність підтвердження будь-яких ризиків, на які послався прокурор.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України.

Слідчим суддею встановлено, що 31.01.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, про що у загальнодержавному засобі масової інформації- газеті «Урядовий кур`єр» розміщено відповідне повідомлення в порядку ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України та на веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР 13.08.2022 року за № 0002855 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, триває.

У судовому засіданні встановлено, що письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7 особисто вручено не було, оскільки він перебуває на даний час на непідконтрольній території України. На виклики слідчого підозрюваний не з`являється, не повідомляючи про причини неявки, що свідчить про його ухилення від кримінальної відповідальності.

Постановою слідчого від 06.02.2023 ОСОБА_7 оголошено у міжнародний розшук, проведення якого доручено співробітникам управління карного розшуку ГУНП в Херсонській області.

У судовому засіданні прокурором доведено, що ОСОБА_7 набув статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні, оскільки органом досудового розслідування вжито всіх можливих заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень.

Задовольняючи клопотання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя зазначив, що досліджені у судовому засіданні дані є достатньо вагомими у своїй сукупності для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України.

З урахуванням тяжкості покарання, що може бути призначене підозрюваному в разі притягнення до кримінальної відповідальності, особу підозрюваного, який хоча і є не судимим, проте переховується від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території Херсонської області, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливості підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, які на даний час судом не допитані, щодо місця проживання яких підозрюваний обізнаний; вчинення іншого кримінального правопорушення під час перебування на тимчасово окупованій території Херсонської області.

При прийнятті рішення слідчий суддя врахував вимоги ст.ст. 183,193,194 КПК України, та дійшов висновку про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення строку дії такого запобіжного заходу, та без визначення застави.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу.

Підозрюваний ОСОБА_7 повідомлений про апеляційний розгляд через оголошення у загальнодержавному засобі масової інформації- газеті «Урядовий кур`єр», в якій 17.03.2023 за №54 розміщено відповідне повідомлення в порядку ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає.

При прийнятті рішення слідчим суддею дотримані вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, якою передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Пунктом «с» частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Зокрема, у п. 126 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кавала проти Туреччини" (заява №28749/18), суд зазначив, що особа може бути затримана відповідно до п. 1 (с) ст. 5 Конвенції лише в рамках кримінального провадження з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення. Для того, щоб арешт за обґрунтованою підозрою був виправданий не потрібно, щоб поліція отримала достатньо доказів для пред`явлення обвинувачення або для арешту, або під час перебування заявника під вартою. Також не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання.

Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог закону, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а висновки слідчого судді щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному є правильними.

Слідчим суддею встановлено, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 111-1 КК України, є обгрунтованою.

Колегією суддів, всупереч доводам апелянта в поданій апеляційній скарзі, встановлено, що під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено існування ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України, та які виправдовують обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Є доведеними ризики того, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, які на даний час судом не допитані, щодо місця проживання яких підозрюваний обізнаний; вчинити інше кримінального правопорушення.

Наявність цих ризиків слідчим суддею обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 переховується від органів досудового розслідування та суду, на тимчасово окупованій території Херсонської області, неодноразово не з`явився за викликами до слідчого.

Так, підозрюваний ОСОБА_7 , будучи викликаним до органу досудового розслідування шляхом публікацій повісток в засобах масової інформації - газеті «Урядовий кур`єр» та на веб-сайті Офісу Генерального прокурора, на 03.02.2023, 04.02.2023, 05.02.2023 до СУ ГУНП в Херсонській області для вручення письмового повідомлення про підозру, допиту, а також проведення інших слідчих дій, не з`явився, про причини неявки не повідомив.

У зв`язку з неприбуттям підозрюваного ОСОБА_7 на неодноразові виклики до органу досудового розслідування, його переховуванням з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а також у зв`язку з невстановленням його точного місця перебування, постановою слідчого від 06.02.2023 ОСОБА_7 оголошено у міжнародний розшук.

Зазначені обставини вказують на існування ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого злочину, а також і незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, які на даний час судом не допитані, щодо місця проживання яких підозрюваний обізнаний.

З урахуванням наведеного, обгрунтованості підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, тобто у колабораційній діяльності, враховуючи, що підозрюваний хоча і не судимий, проте переховується від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території Херсонської області, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і саме такий запобіжний захід, як тримання під вартою, є обґрунтованим.

Застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Окрім того, при прийнятті рішення слідчим суддею враховані положення ч. 6 ст. 193 та ч. 6 ст. 176 КПК України, та обрано запобіжний захід у вигляд тримання під вартою, без визначення строку дії такого запобіжного заходу, та без визначення застави.

Обставин, передбачених п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

За такого, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, про що просить апелянт.

Керуючись ст. 404, 405, 407 ч. 3, 422, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 13 лютого 2023 року у відношенні ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_8