Справа № 299/3175/17
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

12.07.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження № 11-кп/4806/213/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 02.11.2018, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,визнано винним та призначено покарання за ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років.

Згідно оскарженого вироку у даній справі від 02.11.2018 ОСОБА_6 також обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком на 60 діб, з 02.11.2018 по 31.12.2018 включно або до набрання цим вироком законної сили.

Покладено на ОСОБА_6 обов`язки не відлучатися за межі Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Вирішено долю речових доказів:

- змиви слідів бурого кольору, поміщені в пакет ГСУ НПУ №№ 4317359, 4317360, ганчірку зі слідами бурого кольору, поміщену в експертний пакет НДЕКЦ № 33104221 та зріз скатертини зі слідами бурого кольору, поміщений в пакет ГСУ НПУ № 4317361, передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області (а.п.28-29) ухвалено знищити.

Як встановлено Виноградівським районним судом,01.03.2017, біля 17 год., в коридорі будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, під час словесної суперечки та штовханини зі своєю дружиною ОСОБА_8 , наніс ліктьовим суглобом та стиснутою в кулак правою рукою не менше семи ударів в область голови своєї тещі ОСОБА_9 , яка намагалася втрутитися в сварку ОСОБА_6 з ОСОБА_8 , зокрема в область чола, носу та щелепи, внаслідок чого потерпілій ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження у вигляді:
- синців шкірних покровів чола справа, надбрівної ділянки зліва, орбітальних ділянок обох очей, підщелепної ділянки справа, на ділянці нижньої щелепи та губи, підключичної ділянки зліва; саден шкірних покровів чола зліва, крововиливу на внутрішній поверхні м?яких покровів голови лобно-скронево-тім`яної ділянки зліва, які не спричинили розладу здоров?я і кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров?я;

- забійної рани м?яких тканин чола і перенісся та закритого перелому кісток носа, що спричинили розлад здоров?я понад 6 але не більше 21 дня і кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров?я;

- закритого перелому суглобового відростку нижньої щелепи, що спричинило розлад здоров?я понад 21 день, не є небезпечними для життя і кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Описані вище тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупого предмету по ударному механізму спричинення, а саме від нанесення щонайменше семи ударів (травмуючих дій тупих предметів).

Внаслідок отриманих ударів потерпіла ОСОБА_9 , не втримавши рівновагу, впала, в результаті чого вдарилася у виступаючі частини металевої опалювальної печі, яка знаходилася на підлозі в коридорі будинку, втратила свідомість.

ІНФОРМАЦІЯ_2 від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 померла у Виноградівській районній лікарні.

Внаслідок зазначених вище протиправних дій ОСОБА_6 , згідно з висновком додаткової судово-медичної експертизи № 53 від 18.08.2017 потерпілій ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритої внутрішньочерепної травми з субдуральною гематомою, лобної та потиличної ділянок з ліва, субарахноїдального крововиливу обох півкуль, стисненням та забоєм головного мозку, які є небезпечними для життя в момент їх спричинення, і по цій ознаці згідно п.2.1.2 Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, у живих осіб кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, які знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв?язку з настанням смерті потерпілої ОСОБА_9 і могли виникнути від удару у виступаючі частини тумби, плити після надання тілу додаткового прискорення шляхом поштовху тіла зі значною силою.

ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілої.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 просять апеляційний суд вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 02.11.2018 щодо ОСОБА_6 скасувати та «ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати невинуватим у пред?явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, у зв?язку з недоведеністю наявності складу злочину в діях обвинуваченого».

Апеляційну скаргу сторона захисту обґрунтовує тим, що місцевий суд у даній справі надав невірну оцінку доказам.

Свідок ОСОБА_10 показала, що обвинувачений ОСОБА_6 мав гарні стосунки з «померлою, завжди їй допомагав по господарству це говорить про відсутність мотиву».

Свідок ОСОБА_11 , яка є рідною сестрою потерпілої ОСОБА_9 , показала, що обвинувачений ОСОБА_6 мав гарні стосунки з ОСОБА_9 , яка зловживала алкогольними напоями, а тому могла впасти і сама це, на думку сторони захисту, спростовує доводи сторони обвинувачення щодо падіння внаслідок дій обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_8 показала, що обвинувачений не бив потерпілу ОСОБА_9 , був повернутий спиною до останньої протягом всього конфлікту, можливо ОСОБА_9 впала сама через стан сильного відповідного сп?яніння, падіння відбулося після завершення сварки, коли вона та обвинувачений виходили з приміщення дана обставина спростовує відповідну вину, однак місцевий суд не вказав про це у оскаржуваному стороною захисту вироку у даній справі.

Експерт ОСОБА_12 не виключила можливості отримання травми ( ОСОБА_9 ), яка викликала смерть, внаслідок падіння з висоти власного зросту, вказала про тривалий проміжок часу між нанесенням тілесних ушкоджень.

Судом не враховано, що свідок ОСОБА_8 як під час досудового слідства, що підтверджується відеозаписом слідчого експерименту, який було досліджено судом, так і на судовому розгляді вказала, що потерпіла впала в той момент, коли вони виходили з приміщення.

Зміст обвинувачення, як зазначено в тексті обвинувального акту, полягає в тому, що обвинувачений наніс потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження невеликої та середньої тяжкості, в результаті чого потерпіла втратила рівновагу, впала та при падінні отримала тяжке тілесне ушкодження, яке призвело до смерті.

Сам характер та механізм отримання тілесного ушкодження говорить про відсутність відповідних умислу та вини.

З точки зору сторони обвинувачення, на думку сторони захисту у даній справі, не має значення для кваліфікації чи особа нанесла тілесне ушкодження навмисно чи потерпілий випадково впав після через втрату рівноваги, що суперечить нормам закону.

Твердження сторони обвинувачення про спричинення потерпілій обвинуваченим тяжких тілесних ушкоджень є припущенням, яке відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України не може прийматися судом до уваги і покладатися в основу ухвалення обвинувального вироку суду.

Будь-яких об?єктивних доказів, які б з безперечністю підтверджували факт умисного спричинення обвинуваченим потерпілій тяжких тілесних ушкоджень стороною обвинувачення не надано. Аналіз показань обвинуваченого та свідків не дає підстав для того щоб можна було дійти до висновку про наявність ознак злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України в діях обвинуваченого.

Обвинувачений та його захисник вважають, що вина ОСОБА_6 за ч.2 ст.121 КК України не знайшла свого підтвердження в суді, а суд першої інстанції в оскарженому ними вироку щодо ОСОБА_6 від 02.11.2018 не відповідає вимогам закону, зокрема, статтям 94,349,370,374 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які повністю підтримали наведену вище їхню апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора ОСОБА_5 , який просив відмовити у задоволенні зазначеної вище апеляційної скарги сторони захисту у зв?язку з тим, що наведені у ній доводи є безпідставними, а оскаржений у даній справі вирок щодо ОСОБА_6 є законний та обґрунтований, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали даного кримінального провадження та обговоривши доводи сторін, апеляційний суд визнає, що наведена вище апеляційна скарга сторони захисту є необґрунтованою та безпідставною для її задоволення з таких підстав.

З приводу наявності у даній справі істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, допущеного судом першої інстанції, такі доводи сторони захисту не знайшли свого підтвердження та спростовуються фактичними обставинами даної справи.

Доводи захисника та його підзахисного в апеляційній скарзі щодо істотного порушення судом першої інстанції права на захист обвинуваченого за ч.2 ст.121 КК України ОСОБА_6 апеляційний суд також визнає необґрунтованими.

Місцевий суд під час судового розгляду даної справи допитав усіх потрібних для цього свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , судово-медичного експерта ОСОБА_12 , досліджено усі наявні у даній кримінальній справі інші письмові докази, які беззаперечно доводять вину ОСОБА_6 у вчиненні за вказаних вище та у оскаржуваному у даній справі вироку від 02.11.2018 щодо ОСОБА_6 обставин.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_12 по справі пояснила, що нанесені тілесні ушкодження повинні були бути отримані від ударів із застосуванням значної сили і не могли бути отримані внаслідок відмашки. Від самостійного падіння їх виникнення малоймовірне, оскільки необхідне було значне прискорення (поштовх). Інші пошкодження виникли незадовго до основного удару (1-4 години).

Згідно висновку експерта тілесні ушкодження у вигляді забійної рани м`яких тканин перенісся та закритого перелому кісток носа виникли внаслідок ізольованих ударів тупим предметом, яким могла бути стиснута в кулак рука чи інші подібні предмети, в той час як тілесні ушкодження у вигляді забійної рани м`яких тканин чола найвірогідніше виникли одночасно із закритою внутрішньою черепною травмою від удару об тверде покриття, предмети обстановки при падінні з висоти власного зросту, після надання тілу прискорення шляхом поштовху чи удару зі значною силою, достатньою для ударяння в травмуючі поверхні чи предмети, з силою достатньою для виникнення тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми з субдуральною гематомою лобної ділянки та субдуральним крововиливом та стисненням і забоєм головного мозку.

Тілесні ушкодження у виді закритого перелому суглобового відростку нижньої щелепи виникли внаслідок дії тупого предмету з обмеженою травмуючою поверхнею, яким могла бути стиснута в кулак рука чи інші подібні предмети.

Дані тілесні ушкодження виникли від нанесення щонайменше семи ударів (травмуючи дій тупих предметів) і не могли бути спричиненні померлою власноруч, або від падіння з висоти власного зросту.

В момент спричинення згаданих вище тілесних пошкоджень ОСОБА_9 могла знаходитися в будь-якому, положенні повернутою переважно передньою поверхнею тіла до травмуючих предметів та поверхонь.

З моменту спричинення тілесних ушкоджень до моменту настання смерті потерпілої ОСОБА_9 минуло біля 24 доби.

По давності виникнення всі виявлені тілесні пошкодження вкладаються в строк пригоди, яка сталася 01.03.2017.

Причиною смерті ОСОБА_9 виявилась закрита внутрішньо-черепна травма у вигляді субдуральної (під тверду мозкову оболонку) гематоми лівої лобної та потиличної часток мозку; субарахноїдального (під м`яку мозкову оболонку) крововиливу з затіканням між звивини мозку та забою головного мозку, яка ускладнилась набряком та набуханням головного мозку.

З урахуванням кількості та способу нанесення ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_9 ударів, що спричинили виникнення у неї наведених вище легких та середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які в своїй сукупності стали причиною падіння останньої з отриманням нею тяжких тілесних ушкоджень, в результаті яких настала її смерть, свідчать про вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 передбаченого ч.2 ст.121 КК України злочину з прямим умислом, що не спростовується наявними у даній справі доказами та наведеними в апеляційній скарзі сторони захисту обставинами.

Під час досудового розслідування та судового розгляду даної кримінальної справи як органом досудового розслідування, так і місцевим судом правильно встановлені фактичні обставини даної справи, судом дано правильну оцінку доказам, зокрема й показанням свідків, наведеним в апеляційній скарзі сторони захисту, висновкам судових експертиз, якими повністю стверджується вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні умисного злочину, передбаченого саме ч.2 ст.121 КК України.

Оцінка доказів у даній справі детально описана місцевим судом в оскаржуваному вироку щодо ОСОБА_6 від 02.11.2018, який є законним, обрунтованим та мотивованим.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404,407, 408 ч.1 п.4, ст.409 ч.1 п.3, 412 ч.2 п.5, 415 ч.1 п.1, 418,419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 02.11.2018 щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а учасниками, які не були при цьому присутніми/обвинуваченим, який перебуває під вартою в той самий строк з моменту вручення їм копії даної ухвали.

Судді: