Справа № 211/3971/22
Провадження № 1-кп/211/236/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000097 від 01.02.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, яка має середню освіту, офіційно не працює, перебуває в декретній відпустці, не заміжня, яка має чотирьох малолітніх дітей, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.166 КК України,

встановив:

Угода про визнання винуватості досягнута під час досудового провадження.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що відповідно до Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, Конвенції про права дитини, яка ратифікована Україною 21.02.1990 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.150 Сімейного Кодексу України (2002), дитині повинно належати право на здоровий ріст і розвиток, належне харчування, житло, розваги; дитина повинна рости під відповідальністю своїх батьків у всякому випадку в атмосфері любові, морального і матеріального забезпечення; дитина повинна бути захищеною від усіх форм недбалого ставлення, жорстокості та експлуатації; найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту та навчання, і ця відповідальність лежить перш за все на її батьках; дитина повинна зростати в умовах турботи, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Батьки повинні виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток, створювати належні умови для її лікування, догляду, навчання, готувати дитину до суспільно корисної діяльності. ОСОБА_5 , будучи матір`ю малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період часу з 02.01.2020 року по 01.02.2021 року злісно не виконувала батьківські обов`язки по догляду за дитиною без поважних причин, що спричинило тяжкі наслідки смерть ОСОБА_7 при наступних обставинах. Проживаючи разом з дитиною за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 , маючи можливість належно виконати обов`язки, встановлені ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України, відповідно до яких батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, в період часу з 02.01.2020 по 01.02.2021 злісно не виконувала свої батьківські обов`язки, а саме: неналежним чином утримувала свою дитину, не забезпечувала нормальних побутових умов проживання, догляду та годування дитини, не піклувалась про здоров`я дитини, її фізичний розвиток, що виразилося у не вжитті заходів щодо надання дитині необхідної медичної допомоги шляхом звернення до медичного закладу. У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_5 батьківських обов`язків, у її малолітньої дитини ОСОБА_7 розвинулась поліорганна недостатність, тяжка білковоенергетична недостатність, не уточнена, від яких остання померла ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_3 . Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №185 від 20.12.2021, при судово-медичному дослідженні трупа малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що причиною смерті дитини стала аліментарна дистрофія, яка призвела до розвитку дистрофічноатрофічних процесів в органах дитини та ускладнилась двосторонньою пневмонією, набряком мозку, стрес реакцією в наднирниках. Згідно антропометричних даних можливо вказати, що дитина мала значну затримку фізичного розвитку, тобто протягом тривалого часу вона не отримувала поживні речовини в кількості, недостатньому для забезпечення нормального зросту та розвитку дитини, що підтверджується об`єктивними даними: вага трупа дитини 9030 г., довжина тіла 46 см., обвід голови 44 см., обвід плеча 13 см., обвід грудної клітини 33 см., індекс маси тіла 15,6 кг/м2. У виникненні тяжких ускладнень у ОСОБА_7 , що призвели до настання смерті, вирішальним було залишення дитини у небезпечному для життя стані, несвоєчасне звернення за медичною допомогою (несвоєчасно викликала швидку медичну допомогу), а вторинним було хронічне обмеження в повноцінному харчуванні. При своєчасному наданні медичної допомоги, шанси дитини на виживання складали 25-75% (навіть при зупинці кровообігу та проведенні серцеволегеневої реанімації, летальність у новонароджених і дітей залишається на рівні 80-97%. При ізольованій зупинці дихання летальність становить 25%). Враховуючи вищевикладене, смерть малолітньої ОСОБА_7 є наслідком неналежного догляду за дитиною з боку матері ОСОБА_5 та несвоєчасним зверненням ОСОБА_5 за медичною допомогою.

Дії обвинуваченої ОСОБА_5 органом досудового слідства кваліфіковані за ст.166 КК України за ознаками злісного невиконання батьками встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки.

24.10.2022р. між прокурором Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 за участю захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_6 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України. Відповідно до укладеної угоди підозрювана ОСОБА_5 під час досудового провадження беззастережно визнала свою винуватість в зазначеному діянні, щиро розкаялася і зобов`язалася беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторони угоди узгодили покарання ОСОБА_5 за ст.166 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком, встановивши обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив угоду затвердити. Обвинувачена ОСОБА_5 та її захисник адвокат ОСОБА_6 також просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Враховуючи вищенаведене та розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст.166 КК України, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.

Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України, зокрема ст.ст.470-473, та Кримінального Кодексу України. Її умови відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачена в підготовчому судовому засіданні беззастережно визнала свою винуватість у вчинені інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ст.166 КК України: злісне невиконання батьками встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки; обвинуваченій роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені ст.473 КПК України, наслідки невиконання угоди, що передбачені ст.476 КПК України.

Так, під час підготовчого судового засідання обвинувачена ОСОБА_5 стверджувала, що повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ст.166 КК України, щодо якого вона визнає себе повністю винуватою, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, які їй роз`яснені судом.

Крім того, ОСОБА_5 підтвердила, що вищезазначена угода про визнання її винуватості укладена нею з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз, не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 і призначення останній узгодженої сторонами міри покарання за ст.166 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком, встановивши обов`язки, передбачені ст.76 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст.65 КК України та санкції зазначеної статті.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновків, що наявні всі підстави для затвердження угоди про визнання винуватості.

Запобіжний захід до обвинуваченої не обирався.

Судових витрат по справі немає.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 374-376, 394, 395, 474, 475 КПК України, суд,

ухвалив:

Затвердити Угоду про визнання винуватості від 24.10.2022 року, укладену між прокурором Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000097 від 01.02.2021 року.

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.166 КК України та призначити їй узгоджене сторонами покарання за ст.166 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, а на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази по справі: медична документація, а саме форма 063 на 1 арк. Та виписка з історії розвитку дитини ОСОБА_7 залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1