КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 27 лютого 2023 року про продовження до 27 квітня 2023 року включно застосований до ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст. 263 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27 лютого 2023 року продовжено до 27 квітня 2023 року включно застосований до ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст. 263 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Рішення суду мотивовано наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, тим, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та експертів, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, на даний час, не забезпечить дотримання обвинуваченими процесуальних обов`язків під час судового розгляду.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить ухвалу Печерського районного суду від 27 лютого 2023 року змінити, застосувавши до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, строком на два місяці.

Апелянт вважає ухвалу суду від 27 лютого 2023 року необґрунтованою та такою, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства України.

Постановляючи ухвалу, суд, на думку апелянта, формально підійшов до вирішення питання щодо наявності ризиків впливу на свідків, експертів. При цьому, не надано достатньої оцінки зменшення таких ризиків.

З моменту застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стороною обвинувачення не надаються докази, які підтверджуються те, що продовжують існувати реальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Так, ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та/або суду обумовлений можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого санкцією ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 294 КПК України, покарання та санкцією ч. 2 ст. 263 КК України.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Крім того, хоч на думку суду і сторони обвинувачення відповідний ризик продовжує існувати, однак є мінімальним з огляду на час, що сплив після повідомлення підозри ОСОБА_6 , та з урахуванням того, що за цей час обвинувачений демонстрував належну процесуальну поведінку, а також враховуючи те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання та реєстрації у м. Київ, має родину та на утриманні у нього перебуває малолітня дитина, яка потребує батьківського догляду та піклування, непрацездатні батьки. Окрім того, він є пенсіонером та учасником бойових дій.

Стороною обвинувачення не надано жодних належних та допустимих доказів, що у випадку зміни запобіжного заходу підозрюваний дійсно буде переховуватися.

Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність більш м`якого запобіжного заходу.

Наразі досудове розслідування завершене, що свідчить про вичерпання ризику знищення, приховування або спотворення обвинуваченим речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, який у сукупності з іншими ризиками враховувався при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

Окрім відсутності на даний час ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, завершення досудового розслідування вказує на відсутність і іншого ризику - незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні.

Поміж іншого, судом прийняті доводи прокурора та зроблені висновки про можливість ОСОБА_6 переховуватись від суду у зв`язку з тим, що останній є обвинуваченим у іншому кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 111 та ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Також апелянт зазначає, що ч. 3 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави.

При цьому, судом, не прийнято до уваги, те, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні злочину, який не пов`язано із застосуванням насильства або погрозою його застосування; інкримінований злочин не спричинив загибель людини; інкримінований злочин не передбачений статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; інкримінований злочин не є особливо тяжким у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. Обвинуваченого не оголошено у міжнародний розшук, ОСОБА_6 не виїжджав, та/або не перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

Таким чином, продовжуючи запобіжний захід ОСОБА_6 у виді тримання під вартою не визначивши розмір застави, судом фактично порушено, як норми КПК України так і право обвинуваченого на справедливий суд.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України, яка набрала чинності 14.01.2021, у зв`язку з відсутністю клопотання захисника про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Висновок, викладений в ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 27 лютого 2023 року щодо підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону.

Так суд, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , врахував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу згідно з вимогами ст. 178 КПК України.

Наведені в ухвалі ризики, передбачені ст. 177 КПК України, щодо можливості обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та експертів, ґрунтуються на досліджених у суді матеріалах кримінального провадження, оскільки, як зазначив суд, застосування більш м`яких запобіжних заходів, на даному етапі судового розгляду, не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а з огляду на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачуються, продовжений відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, а ризики, які враховувались під час обрання виключного запобіжного заходу не зменшились.

Доводи захисника про те, що суд формально підійшов до вирішення питання щодо наявності ризику впливу на свідків, експертів, а також те, що досудове розслідування завершено всі свідки вже допитані, проведено цілу низку необхідних, що, як наслідок, вказує на відсутність ризику незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні є безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України при розгляді питання про продовження строку запобіжного заходу суд повинен встановити наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Вказані обставини щодо обвинуваченого ОСОБА_6 були перевірені судом першої інстанції та свої висновки стосовно цього суд зазначив в ухвалі.

Так, розглядаючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд врахував конкретний характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , їх вчинення у співучасті із іншими особами, свідки та експерти досі в судовому засіданні не допитані, показання свідків для суду сприйняті безпосередньо, або ж у певних випадках, ті, що були отримані в порядку ст. 225 КПК України, мають доказове значення, а тому вважав доведеним наявність ризику впливати на свідків, експертів.

Доводи захисника про те, що ризик переховування від слідства та суду є мінімальним з огляду на час, що сплив після повідомлення підозри ОСОБА_6 , та з урахуванням того, що за цей час обвинувачений демонстрував належну процесуальну поведінку є безпідставними, оскільки суд врахував, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого та нетяжкого злочинів, на даний час одночасно є обвинуваченим ще і в іншому кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 111 та ч. 1 ст. 258-3 КК України, відтак ризик переховування від суду не можна вважати повністю нівельованим з огляду на дані про особу обвинуваченого та його соціальні зв`язки.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання та реєстрації у м. Київ, має родину та на утриманні у нього перебуває малолітня дитина, яка потребує батьківського догляду та піклування, непрацездатні батьки, є пенсіонером та учасником бойових дій, є неспроможними, позаяк наявність постійного місця проживання, малолітньої доньки та непрацездатних батьків, є пенсіонером та учасником бойових дій, не можуть самі по собі свідчити про наявність таких соціальних зв`язків, які зможуть усунути ризики, на які посилається суд в ухвалі, зокрема, ризик переховування від суду.

Також безпідставними, на думку колегії суддів, є доводи захисника про те, що ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду обумовлений можливістю притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, зокрема, суворістю призначення покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 294 та ч. 2 ст. 263 КК України, оскільки суд у своєму рішенні не посилався на обставину, передбачену п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України.

Посилання захисника на ч. 3 ст. 68 КК України, є недоречними, оскільки тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 294 КК України, є лише однією з обставин, яка згідно з вимогами ст. 178 КПК України враховується при продовженні строку тримання під вартою, але не нівелює наявних у провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Доводи захисника про те, що стороною обвинувачення не надано жодних належних та допустимих доказів, що у випадку зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 дійсно буде переховуватися є безпідставними, оскільки звертаючись з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 без визначення розміру застави, прокурор зазначав, що раніше встановлені судом ризики не зменшилися та продовжують існувати. Окрім того, прокурор просив врахувати, що відносно ОСОБА_6 на розгляді у Печерському районному суді м. Києва перебуває інший обвинувальний акт, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Доводи захисника про те, що судом безпідставно прийняті доводи прокурора та зроблені висновки про можливість ОСОБА_6 переховуватись від суду у зв`язку з тим, що останній є обвинуваченим у іншому кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 111 та ч. 1 ст. 258-3 КК України, є необґрунтованими, оскільки при обранні або продовженні строку тримання під вартою суд, поміж інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, зобов`язаний також врахувати і наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Доводи захисника про те, що в порушення ч. 3 ст. 183 КПК України, суд продовжуючи ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою не визначив розмір застави, є безпідставними, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень,зокрема, передбаченому ч. 1 ст. 294 КК України, який є тяжким, із наміром застосування насильства, а тому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції постановив правильне рішення, не визначивши ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід в порядку ч. 4 ст. 183 КПК України.

Суд дійшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу, оскільки менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Доводи захисника про те, що обвинуваченого не оголошено у міжнародний розшук, ОСОБА_6 не виїжджав, та/або не перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором є неспроможними, оскільки вказані обставини не можуть свідчити про відсутність ризику переховування обвинуваченого від суду, а навпаки, у провадженні є відомості про існування такого ризику.

Отже, вважаючи ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 27 лютого 2023 року щодо підстав продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою законною і обґрунтованою, колегія суддів не убачає підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст. 422-1 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 27 лютого 2023 року про продовження до 27 квітня 2023 року включно застосований до ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст. 263 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №757/28533/22-к

Провадження №11-кп/824/2963/2023

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7

Доповідач ОСОБА_1