Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/187/17-к
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000170 від 26.03.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Жубровичі, Олевського району, Житомирської області, громадянки України, українки, освіта базова вища, вдови, на утриманні має неповнолітню дитину, не інваліда, працює бібліотекарем Жубровицької ЗОШ, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Олевського районного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України.

ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 14.30 год. 24.03.2017 року вона перебувала на території подвір`я власного будинку в АДРЕСА_2 . В той момент на території подвір`я також перебувала гр. ОСОБА_4 . В ході розмови між ними винник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_6 , маючи умисел на умисне спричинення тілесних ушкоджень, нанесла один удар правою рукою на відмаш в область обличчя гр. ОСОБА_4 , яка знаходилася праворуч від ОСОБА_6 .

В результаті чого ОСОБА_6 заподіяла ОСОБА_4 згідно висновку судово - медичної експертизи №81 від 22.05.2017 року тілесні ушкодження у вигляді рани на слизовій верхньої губи, яка супроводжувалася ЗЧМТ, струсом головного мозку, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України (у редакції 2017 року), як умисні дії, які виразились у спричиненні легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

У підготовчому судовому засіданні обвинуваченою ОСОБА_6 , посилаючись на ст. 5, 125, 12, 49 КК України (у чинній редакції) заявила клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності, так як ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, вчиненого 24.03.2017 року за ч.2 ст.125 КК України, однак фактично на час розгляду кримінального провадження скоїла кримінальний проступок.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 підтримав клопотання обвинуваченої.

Прокурор Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченої.

Потерпіла ОСОБА_4 не заперечувала проти задоволення клопотання обвинуваченої.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, приходить до висновку про задоволення клопотання обвинуваченої з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:

1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;

2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу;

3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу;

4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження;

5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру;

6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Згідно ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності, а саме 24.03.2017 року.

Згідно з положеннями ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, яке інкримінується обвинуваченій ОСОБА_6 , вчинено 24.03.2017 року.

Тому, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 125 КК України (у редакції станом на момент вчинення), у якому обвинувачується ОСОБА_6 , згідно ст.12 КК України (у редакції станом на момент вчинення) є злочином невеликої тяжкості, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправних робіт на строк до одного року, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, згідно ст.12 (у чинній редакції), на момент розгляду справи у суді є кримінальним проступком, за який передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправних робіт на строк до одного року, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Оскільки порівняльний аналіз положень ст.ст. 12, 49, ч.2 ст.125 КК України свідчить про те, що чинна редакція Закону на момент розгляду справи у судовому засіданні покращує становище обвинуваченого, суд вважає за можливе застосувати правові норми Кримінального Закону в чинній редакції на момент розгляду справи у суді, застосувавши ст.5 КК України та ч.2 ст.12 КК України, згідно якої кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу у розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Згідно п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинене, тобто, згідно обвинувального акту 24.03.2017 року.

З дня вчинення інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень станом на день розгляду справи у суді 07.02.2023 року пройшло більше 5 років, що є підставою для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності за п. 2 ч.1 ст.49 КК України (у чинній редакції).

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження у суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 надала свою згоду на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за нереабілітуючих підстав і закриття кримінального провадження відносно неї з цих підстав.

Суд вважає обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст.125 КК України в чинній редакції фактичним обвинуваченням у скоєнні кримінального проступку на момент розгляду справи судом.

Слід зазначити, що Велика палата Верховного Суду у постанові від 17 червня 2020 року (справа №598/1781/17, провадження №13-47кс20) наголосила, що звільнення від кримінальної відповідальності за статтею 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Окрім цього, у постанові від 26 березня 2020 року (справа №730/67/16-к, провадження №51-6463км19) колегією суддів ККС зроблено висновок про те, що передбачений законом (ст.49 КК) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого з огляду на те, що кримінальне правопорушення, за яким обвинувачується ОСОБА_6 , є кримінальним проступком, та з моменту його скоєння минуло більше трьох років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, у розумінні ст.49 КК України, не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 про звільнення її від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак слід задовольнити клопотання обвинуваченої та звільнити її від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, закривши відносно неї кримінальне провадження за ч.2 ст.125 КК України (у чинній редакції).

Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченої, що є недопустимим.

Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

Судові витрати на залучення експерта відсутні.

Таким чином, у зв?язку зі звільненням обвинуваченої ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням до ОСОБА_6 слід залишити без розгляду, що за змістом ч.7 ст.128 КПК України не перешкоджає потерпілій пред`явити позови у порядку цивільного судочинства

У відповідності до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

На підставі ст.ст. 5, 12 , п.2 ч.1 ст. 49, ч.2 ст.125 КК України, керуючись ст.ст. 284, 288, 314, 369-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження і звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 125 КК України (у чинній редакції) у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України (у чинній редакції) на підставі п. 2 ч. 1 ст.49 КК України (у чинній редакції), у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000170 від 26.03.2017 року, - закрити.

Цивільний позов ОСОБА_7 , предстаник позивача ОСОБА_4 , до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду, роз`яснивши про можливість вирішення спірних питань у порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її оголошення, а особами, які не були присутніми під час оголошення ухвали у той же строк після отримання її копії.

Суддя: ОСОБА_1