Номер провадження: 11-кп/813/2254/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

27.12.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2022 року, якою відносно,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимої

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст.127, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 189 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 02 січня 2023 року.

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси на розгляді перебуває кримінальне провадження № 0000414 від 08.04.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_7 та інших у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень.

Оскаржуваною ухвалою суду задоволено клопотання прокурора, продовження строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 до 02 січня 2023 року.

Не погодившись із вищевказаним рішенням суду захисник подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до його підзахисної запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Зокрема, апелянт зазначає про те, що через порушення прокурором ст.184 КПК України, порушення судом вимог ст.194 КПК України, суд не надав доказам, якими прокурор зобов`язаний був мотивувати наявність обґрунтованого обвинувачення, яке є необхідною умовою для продовження строку тримання під вартою.

Крім того, апелянт зазначає про недоведеність ризиків, зазначених в клопотання прокурора, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, на переконання апелянта судом не взято до уваги те, що у обвинуваченої є неповнолітня дитина, вона є підприємцем, має численні подяки від благодійних фондів, має бабусю, якій виповнилося 82 роки.

Заслухавши доповідь судді доповідача, захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Учасники судового провадження належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду провадження. Згідно поданого клопотання прокурор просить розглянути апеляційну скаргу без його участі. У задоволенні апеляційної скарги просить відмовити.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

До закінчення строку дії попередньої ухвали, судовий розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_7 не завершений, а отже, суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою

обвинуваченої ОСОБА_7 , суд виходив із того, що ризики, які мали місце, до теперішнього часу не припинили існувати і не зменшились, та виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченого під час судового розгляду. Обґрунтованість пред`явленої обвинуваченій ОСОБА_7 підозри визначено на стадії досудового розслідування.

Безпідставними є посилання в апеляційній скарзі захисником на те, що суд не надав доказам, якими прокурор зобов`язаний був мотивувати наявність обґрунтованого обвинувачення, належної оцінки, оскільки докази, якими обґрунтовується обвинувачення, тобто доводиться вина особи, підлягають перевірці під час розгляду кримінального провадження по суті, а оцінка зазначеним доказам дається в судовому рішенні, яким і закінчується розгляд кримінального провадження по суті.

Перевіркою матеріалів встановлено, що ОСОБА_7 , хоча і є особою раніше не судимою, однак обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень різного ступеню тяжкості та спрямованості, в тому числі і особливо тяжких, вчинених проти життя та здоров`я особи, за вчинення яких передбачені безальтернативні покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, офіційно не працевлаштована та неодружена, оскільки в матеріалах провадження відсутні відомості про це, що вказує на відсутність у неї постійного, легального джерела прибутку та відсутність осіб, які б мали на неї визначальний вплив з метою забезпечення її належної процесуальної поведінки та запобіганню існуючим ризикам.

Наявність у обвинуваченої малолітньої дитини та бабусі не стало перешкодою для вчинення нею ряду кримінальних правопорушень, що вказує на відсутність на неї належного впливу з боку зазначених осіб і не стало перешкодою для їх вчинення.

З урахуванням зазначеного та інших обставин кримінального провадження, даних про особу обвинуваченої,, а також тяжкості покарання, що загрожуватиме ОСОБА_7 у разі визнання її винною у вчиненні кримінальних правопорушень, у яких вона обвинувачується, є підстави стверджувати про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України, які зазначені в клопотанні прокурора та оскаржуваній ухвалі суду, і вони не зменшилися та не перестали існувати, зважаючи на що є неспроможними доводи апеляційної скарги захисника про те, що слідчим не надано належних доказів, які б підтверджували існування ризиків.

Наведене свідчить про те, що строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 має бути продовжений з метою забезпечення виконання нею процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання існуючим ризикам у разі відмови у продовженні строку тримання під вартою обвинуваченої.

З огляду на викладене твердження захисника про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку тримання його під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 , та можливість застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.

Саме продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Дані про особу обвинуваченої ОСОБА_7 були відомі суду під розгляду клопотання прокурора та цілком враховані під час ухвалення оскаржуваної ухвали суду.

Істотних порушень вимог КПК України при розгляді клопотання, колегія судді не вбачає.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду, яка постановлена із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2022 року, якою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст.127, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 189 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 02 січня 2023 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_9 В ОСОБА_10 І ОСОБА_11