Справа № 133/436/22
Провадження №11-кп/801/323/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у закритому (відкритому) судовому засіданні кримінальне провадження № 0000363 від 09.10.2021 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 та прокурора на вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 16.01.2023, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку міста Бердичів Житомирської області, українку, громадянку України, із повною базовою загальною середньою освітою, незаміжню, непрацевлаштовану, раніше не судиму, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , на момент затримання фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено їй покарання у вигляді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 вирішено обчислювати з 09 жовтня 2021 року, тобто з моменту затримання згідно протоколу про її затримання.

Вирішено питання з процесуальними витратами, накладеним арештом та речовими доказами.

За участю прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_6 , в режимі відеоконференції обвинуваченої ОСОБА_7 , законного представника неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку суду, неповнолітня ОСОБА_7 08 жовтня 2021 року близько 01год.00хв. перебуваючи за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , знаходячись в кухні разом із своєю матір`ю ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час розмови з останньою та виниклої між ними сварки, у неї раптово виник умисел на заподіяння смерті матері. Реалізуючи умисел на заподіяння смерті матері ОСОБА_10 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та можливість настання смерті іншої людини та бажаючи їх настання, ОСОБА_7 вихопила з рук матері кухонний ніж. Тримаючи ножа за руків`я, ОСОБА_7 гострою металевою частиною ножа нанесла множинні удари в різні частини тіла ОСОБА_10 , яка спочатку стояла поруч з нею, а потім упала та лежала на підлозі, а саме удари в шию, грудну клітку, живіт, спину та інші частини тіла. Внаслідок отриманих травм, ОСОБА_10 померла. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 116 від 15.11.2021 року, при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 виявлено множинні проникаючі колото-різані рани шиї (в кількості семи) з ушкодженням правого великого рога під`язикової кістки та лівої пластинки щитовидного хряща та чотири різані ненаскрізні пошкодження шиї; проникаючі колото-різані рани спини (в кількості двох) з ушкодженням по ходу раньового каналу верхньої долі лівої легені та нижньої долі правої легені та проникаючі колото-різані рани живота та заочеревинного простору зліва з ушкодженням брижі тонкої кишки три рани; різані рани передньої грудної клітки (у кількості п`ятнадцять), різані рани задньої поверхні шиї (в кількості семи), різані рани спини (в кількості чотирнадцяти), різана рана правої кисті (одна), різані рани лівої руки (в кількості семи), різані рани в проекції гребня лівого кульшового суглобу (в кількості двох), різані рани правої гомілки (в кількості шести), садна та синець обличчя, садна тулуба, синець та садна правої руки, садна та синець лівої руки, садна ніг. Смерть ОСОБА_10 настала від проникаючих ножових поранень шиї, грудей, живота та заочеревинного простору зліва з ушкодженням верхньої долі лівої легені та нижньої долі правої легені, брижі тонкої кишки, які ускладнились гострою масивною кровотечею (зовнішньою та внутрішньою) та спричинили розвиток геморагічного шоку. Колото-різані проникаючі поранення шиї, спини, живота, заочеревинного простору ОСОБА_10 мали ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 просить змінити вирок в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 7 років позбавлення волі.

Свої вимоги захисник мотивує тим, що ОСОБА_7 повністю визнала свою вину, є неповнолітньою, раніше не судимою, позитивно характеризується, є відмінницею у навчанні, має хронічне психічне захворювання у виді шизотипового розладу, не могла повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час події 08.10.2022, відповідно висновку пробації виправлення ОСОБА_7 було б можливе без ізоляції її від суспільства, якби санкція ч. 1 ст. 115 КК передбачала менш суворе покарання до 5 років позбавлення волі.

Також у ОСОБА_7 були зафіксовані легкі тілесні ушкодження, які за її словами спричинила матір, а тому обвинувачена могла вчинити необхідну оборону. Крім того, матір постійно конфліктувала з ОСОБА_7 та ображала її, що негативно впливало на поведінку обвинуваченої, що підтвердили її сестри. Також наявна хвороба у ОСОБА_7 свідчить, що вона є обмежено осудною і не могла у повній мірі усвідомлювати значення своїх дій.

Разом з тим, суд безпідставно відхилив встановлені досудовим розслідуванням пом`якшуючі обставини щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а тому міг призначити менший строк покарання.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок щодо ОСОБА_7 , через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винною за ч. 1 ст. 115 КК України і призначити їй покарання у виді 11 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 09.10.2021 по дату набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з дати набрання вироком законної сили.

В решті вирок залишити без змін.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що судом не було враховано характер вчиненого злочину позбавлення життя своєї матері, чим також залишила своїх молодших сестер сиротами, якими опікується бабуся обвинуваченої по лінії вітчима. Згідно показів сестер відносини потерпілої та обвинуваченої були нормальні, допоки мати не знайшла щоденник у ОСОБА_7 , після чого почалися сварки.

Також ОСОБА_7 усвідомлювала характер своїх дій і передбачала наслідки, намагалась приховати сліди вчиненого злочину, під час проведення розшукових заходів не з`явилась зі зізнанням та не повідомила про обставини скоєного, надавала слідству недостовірну інформацію і лише згодом була вимушена зізнатись у скоєному.

Крім того, судом не було зараховано у строк покарання ОСОБА_7 строк її попереднього ув`язнення, в порядку ч. 5 ст. 72 КК України, та не вірно визначено початок строку відбування покарання.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу з мотивів, зазначених в ній та просить про пом`якшення покарання обвинуваченій до мінімального, зважаючи не тільки на особу обвинуваченої, яка була неповнолітньою, але й ті обставини в яких вона проживала, зважаючи на відсутність не тільки любові зі сторони матері, але й неодноразові побиття та образи обвинуваченого та її психічний стан, що встановили експерти, які призвели до вчинення злочину, покарання на менший термін дасть можливість обвинуваченій скоріше розпочати своє законослухняне життя, здобувши освіту чи спеціальність, оскільки вона також немає підтримки за обставин, що склалися, обвинувачена ОСОБА_7 також підтримала апеляційну скаргу захисника та просить зменшити покарання, а те, про яке просить прокурор, 11 років є занадто тяжким для неї, підтвердила, що злочин вчинила через накопичені образи і тілесні ушкодження, які системно їй наносила мати, через такі дії вона навіть тікала з дому, але після того як її доставляли додому, ситуація не змінювалася зі сторони матері, а навпаки, її знову била за те, що вона такими діями опозорила сім`ю матері, законний представник обвинуваченої ОСОБА_9 також підтримала апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 та пояснила, що обвинувачена ОСОБА_7 є її внучкою і ще з дитинства мати обвинуваченої забороняла спілкуватися обвинуваченій з нею та батьком, наказувала обвинувачену, якщо дізнавалася, що таке спілкування відбулося в дитячому садку, а пізніше в школі, зі слів обвинуваченої їй відомо, що мати обвинуваченої дуже жорстоко з нею поводилася, ображала її і обіцяла напередодні відправити до психіатричної лікарні, обвинувачена була незахищеною, вона відчуває і свою вину в тому, що не змогла запобігти цій трагедії, через неможливість спілкування з внучкою, проте після відбуття покарання обвинуваченою її будуть чекати вдома і допомагати щоб вона якскоріше влилась в соціальний соціум, пройшла лікування через свої психологічні травми, прокурор також підтримав апеляційну скаргу та пояснив, що мало б бути більш суворе покарання, оскільки мати її виростила, виховувала, віддавала їй все найкраще, а ОСОБА_7 цього не оцінила і від її дій дві сестри обвинуваченої залишились без материнської опіки, також суд безпідставно не зарахував до покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення та не зазначив про початок строку відбування покарання, ознайомившись з доводами апеляційних скарг, матеріалами кримінального провадження апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційних скарг.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та кваліфікація дій обвинуваченої в апеляційних скаргах не оспорюється, а тому вирок переглядається лише в частині призначеного покарання.

Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора щодо м`ягкості призначеного покарання, суд апеляційної інстанції бере до уваги, що в апеляційній скарзі прокурор просить врахувати, що мати обвинуваченої виростила, виховала обвинувачену і вкладала в неї все найкраще, залишила молодших сестер сиротами, а також на пояснення ОСОБА_7 в умовах психіатричної лікарні де проводилася щодо неї експертиза.

Проте, апеляційний суд бере до уваги, що суд у вироку обмежився лише доведенням вини ОСОБА_7 у вчиненні умисного вбивства і жодним чином не зазначив про мотиви, які спонукали неповнолітню ОСОБА_7 до вчинення злочину.

Зокрема, сторона обвинувачення відмовилася від допиту свідків, які би могли більш повно повідомити про стосунки обвинуваченої і її матері.

Жодним чином у вироку не зазначені пояснення законного представника обвинуваченої, представника ОСОБА_9 та представників служби у справах дітей.

Зокрема, законний представник ОСОБА_9 в ході апеляційного розгляду повідомила про складні стосунки між неповнолітньою і її матір`ю на протязі довгих років, оскільки остання забороняла бачитись з бабусею, застосовувала насильство в разі невиконання вимог неповнолітньою.

Також експертами проведено досить об`єктивне дослідження психологічного стану неповнолітньої обвинуваченої, з якого вбачається, що стосунки ще з дитинства між неповнолітньою і матір`ю були складними, через намагання матері добитися виконання вимог і обов`язкового покарання в разі не виконання.

Прокурором в апеляційній скарзі наведено лише окреме висловлювання неповнолітньої ОСОБА_7 , яке мало б погіршити її становище в плані посилення відповідальності, але не взято до уваги всі її пояснення, які свідчать про те, що мати намагалася з позиції сили змусити доньку до дотримання всіх її вимог, а також і висловлювання обвинуваченою жалю з приводу того, що сталося.

Коли ОСОБА_7 підросла і досягла віку, який є проблемним, то мати вже не змогла подавляти обвинувачену, оскільки та висловлювала протест і намагалася жити своїм життям, що стало підставою для звернення до психологів, проте всі конфліктні ситуації мати обвинуваченої продовжувала вирішувати, добившись покори від дочки, а не шляхом зміни підходів у вирішенні конфліктів, зважаючи на її вік та особливості характеру.

Тобто, судом першої інстанції не взято до уваги також і поведінку матері неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_7 , яка страждала від недоотримання любові і поваги до неї, що призвело до ненависті до матері, яка не в повній мірі дотримувалися правил виховання старшої дочки та належним чином не реагувала на ті складні ситуації, які виникнули, зважаючи на вік неповнолітньої.

Пояснення її малолітніх сестер з цих підстав є недостатніми, оскільки їм не було відомо про суб`єктивні стосунки між матір`ю і обвинуваченою та про психологічні переживання обвинуваченої, яка відчувала, що її не так люблять як інших сестер.

Зважаючи на ці обставини, апеляційний суд вважає, що є підстави для пом`якшення покарання обвинуваченій, зважаючи на те, що вона лише досягла повноліття, через ув`язнення позбавлена можливості здобути професію, вирішувати проблеми з облаштуванням свого майбутнього, оскільки з рідних людей, які цікавляться нею, залишилися лише її бабуся, законний представник у даному провадженні, вперше притягується до кримінальної відповідальності, в школі та громадському житті не виявляла негативні характеристики.

Визначений апеляційною інстанцією строк буде достатнім для її виправлення і недопущення вчинення нових злочинів.

Разом з тим прокурором обґрунтовано зазначено в апеляційній скарзі, що суд першої інстанції у вироку не зазначив про початок строку відбування покарання і необхідність зарахування строку попереднього ув`язнення, тому в цій частині апеляційна скарга підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 407, 409, 419 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 та апеляційну скаргу прокурора задовільнити частково.

Вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 16.01.2023 щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 8 років позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк перебування під вартою з 09.10.2021 до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду на протязі трьох місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4