Номер провадження:1-в/521/228/23
У Х В А Л А

30 березня 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

засудженого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

представника колонії - ОСОБА_6 ,

у відкритому судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції з установою виконання покарань ДУ «Одеська виправна колонія (№ 14)», розглянувши клопотання засудженого про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у м. Донецьку, має середню освіту, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 судимий:

1) 22.22.2005 Вугледарським міським судом Донецької області за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1020 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки;

2) 11.05.2010 Вугледарським міським судом Донецької області за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

3) 23.12.2015 Вугледарським міським судом Донецької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

4) 05.05.2016 Вугледарським міським судом Донецької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців; на підставі ухвали Дзержинського міського суду Донецької області від 29.03.2019 звільнено 08.04.2019 умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 9 місяців 1 день позбавлення волі;

5) засуджений вироком Мар`їнського районного суду Донецької області від 04.03.2020, зміненим ухвалою Донецького апеляційного суду від 02.12.2020, за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, відбуває покарання в ДУ «Одеська виправна колонія (№ 14)»,

У С Т А Н О В И В :

Засуджений ОСОБА_4 , що відбуває покарання у виді позбавлення волі в ДУ «Одеська виправна колонія (№ 14)», звернувся до суду з клопотанням про застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 і захисник ОСОБА_5 підтримали клопотання, просили задовольнити. При цьому стороною захисту зазначено, що засуджений виправився, має задовільну поведінку, отримав кілька заохочень.

Представник установи виконання покарань повідомив, що засуджений відбуває покарання в ДУ «Одеська виправна колонія (№ 14)» з квітня 2022 року, залучався до суспільно корисної праці відповідно до положень ст. 118 КВК України, має кілька заохочень. Разом з тим, має 2 стягнення, одне з яких є діючим. Вважає недоцільним застосування до ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Прокурор вважала клопотання таким, що не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_4 , на її думку, не довів своє виправлення, має кілька стягнень, одне з яких хоча і визнається погашеним, але характеризує засудженого.

Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

ОСОБА_4 відбуває основне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки за вироком Мар`їнського районного суду Донецької області від 04.03.2020, зміненим ухвалою Донецького апеляційного суду від 02.12.2020, яким засуджений за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України. Початок строку покарання 14.11.2019 року, кінець строку - 14.11.2023 року.

Засуджений відбув 2/3 строку призначеного судом покарання, що дає підставу звертатися до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Частинами 1 та 2 ст. 81 КК України визначено: до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 130 КВК України засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Становлення особи на шлях виправлення розцінюється як прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставлення до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення. При цьому висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен ґрунтуватись не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню зверненню з відповідним клопотанням, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Разом з цим під сумлінною поведінкою необхідно розуміти дотримання режиму відбування покарання, виконання покладених на засудженого законних обов`язків, виконання законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання, поведінкою в побуті, стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього трудового розпорядку. Під сумлінним ставленням до праці необхідно розуміти постійну, свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи, відсутність відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин, порушень трудової дисципліни, відсутність трудових порушень.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, ОСОБА_4 під час тримання в ДУ «Селідівська ВК № 82» з 28.01.2021 по 15.04.2022 до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Був працевлаштований на основному виробництві установи на дільниці з миття і сортування скляної пляшки. Отримав 4 заохочення.

За період відбування покарання в ДУ «Одеська виправна колонія (№ 14)» з 16.04.2022 залучався до благоустрою установи на підставі ст. 118 КВК країни, за що мав 1 заохочення. Адекватно реагує на критику у свою адресу, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, намагається утримувати у чистоті спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд, дотримується порядку носіння форменого одягу, дбайливо ставиться до майна установи. Разом з тим, порушує передбачені законом вимоги персоналу установи. Перебуває на профілактичному обліку як схильний до вживання та розповсюдження наркотичних та одурманюючих речовин.

Відповідно з наданою довідкою ОСОБА_4 під час відбування покарання мав 5 заохочень за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці - 12.07.2021, 11.10.2021, 11.01.2022, 01.04.2022, 12.10.2022 року. Однак, він мав 2 стягнення: 06.12.2022 за зберігання забороненого предмету загостреної алюмінієвої ложки, яке є погашеним; 04.01.2023 року за зберігання забороненої речовини 5 л. бражної закваски.

Тобто, стягнення від 04.01.2023 року було отримано засудженим вже після того, як він звернувся з клопотанням до суду про умовно-дострокове звільнення від покарання, і вказана обставин свідчить про те, що пояснення ОСОБА_4 виправлення поведінки, ставання на шлях виправлення не є щирими.

Раніше ОСОБА_4 08.04.2019 року вже звільнявся з місць позбавлення волі умовно-достроково, однак через нетривалий час після звільнення, в період умовно-дострокового звільнення від покарання, починаючи з червня 2019 року (відповідно до вироку суду), вчинив декілька нових умисних кримінальних правопорушень, після чого був засуджений і наразі відбуває покарання.

З огляду на викладені факти, суд вважає твердження засудженого про те, що він став на шлях виправлення, такими, що не відповідають дійсним обставинам.

Зазначені у характеристиці позитивні якості засудженого дотримується ввічливого ставлення до персоналу, дбайливо ставиться до майна, виконує роботи із самообслуговування, підтримує родинні стосунки з рідними характеризують його ставлення до оточуючих, але не свідчать про наявність обставин, визначених положеннями ст.ст. 50, 81 КК України.

За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду, і повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України, - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів.

Той факт, що за весь час відбування покарання (початок строку покарання з 14.11.2019 року), тобто майже за 3 з половиною роки, ОСОБА_4 має всього 5 заохочень, але в той же час мав 2 стягнення за зберігання заборонених речовин і предметів, на думку суду не може бути безумовною підставою для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

За даних обставин, а також враховуючи суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, вчинених через нетривалий час після звільнення з місць позбавлення волі, попередні непогашені судимості за вчинення злочинів і кримінальних проступків, суд вважає, що строк відбутого засудженим покарання є недостатнім для його виправлення та досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України.

Таким чином, судом встановлено, що відсутні підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання умовно-достроково.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Мар`їнського районного суду Донецької області від 04.03.2020 року, зміненим ухвалою Донецького апеляційного суду від 02.12.2020 року, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1