У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_3,

суддів ОСОБА_4, ОСОБА_5

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_6

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу слідчого судді Доманівського районного суду Миколаївської області від 17.10.2022 року, якою накладено арешт на майно вилучене 14.10.2022 р. у ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в межах кримінального провадження №0000131 від 12.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України

учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7

власник майна: ОСОБА_1

в с т а н о в и в:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Апелянт просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді. Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, яке було вилучене 14.10.2022 р. у ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в межах кримінального провадження №0000131 від 12.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду 1 інстанції.

Ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого про арешт майна та накладено арешт на майно вилучене 14.10.2022 р. у ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Узагальнені доводи апелянта.

На обґрунтування апеляційних вимог щодо скасування оскаржуваної ухвали апелянт зазначає, що рішення слідчого судді є незаконним.

Стверджує, що слідчим безпідставно було визнано речовими доказами мобільні телефони та грошові кошти, оскільки вони не є доказами злочину і належать третій особі, а не підозрюваному в даному кримінальному провадженні.

Вважає, що слідчий суддя помилково наклав арешт на грошові кошти, не з`ясувавши їх походження, чим порушив права їх власника.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

До суду надійшло клопотання в якому слідчий просив накласти арешт на майно, вилучене в ході обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , проведеного в межах кримінального провадження №0000131 від 12.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що вилучене в ході обшуку майно відповідає критерію речового доказу визначеного ст. 98 КПК України. Не застосування арешту майна може призвести до втрати доказів, що перешкоджатиме розслідуванню та встановленню істини у кримінальному провадженні.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що вилучене під час проведення обшуку майно, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є речовими доказами у кримінальному провадженні, з метою забезпечення їх збереження, вважав необхідним клопотання слідчого задовольнити та накласти арешт на тимчасово вилучене майно.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Перевіряючи рішення слідчого судді та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, зокрема, ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження та є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, які передбачені ст. 2 КПК України, своєчасне застосування якого може запобігти негативним наслідкам при розслідуванні злочинів.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження Слідчим відділенням ВП №2 Вознесенського РУП ГУНП України в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР №0000131 від 12.10.2022 року, за ознаками ч. 5 ст.185 КК України

За версією органу досудового розслідування, всередині вересня 2022 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_2 , вирішив вчинити крадіжку насіння соняшнику з поля площею 71,77 га, яке перебуває у користуванні філії ДП «Лідіївське» ТОВ СП «НІБУЛОН» Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, а саме насіння «Соняшнику» з поля площею 71,77 га, яке перебуває у користуванні філії ДП «Лідіївське» ТОВ СП «НІБУЛОН», розуміючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_2 , 07.10.2022 близько 10:00 год., прибув до ПСП «ОСОБА_8» в с. Козубівка, Вознесенського району, Миколаївської області, де отримавши в розпорядження комбайн «Лексион-580», вантажний автомобіль «МАН» та «КАМАЗ», здійснив супровід вказаної техніки на земельну ділянку площею 71,77 та, яка перебуває у користуванні філії ДП «Лідіївське» ТОВ СП «НІБУЛОН» розташованої на відстані близько трьох кілометрів на південь від с. Олександрівка, Вознесенського району, Миколаївської області, де контролюючи процес збору врожаю у період з 07 жовтня 2022 року та 08 жовтня 2022 року, здійснив крадіжку насіння «Соняшнику» у кількості 80 т. 260 кг. вартістю 1 043 380,00 грн.

11.10.2022р. до ЄРДР зареєстроване кримінальне провадження за № 0000131 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України.

14.10.2022 року ОСОБА_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України.

14.10.2022 р. у ході проведення санкціонованого обшуку за адресою проживання ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 , в ході санкціонованого обшуку було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Redmi 10» сірого кольору з сім-картою мобільного оператора «Водафон», мобільний телефон марки «Bravis» сірого кольору; мобільний телефон марки «SAMSUNG Galaxy Ml2» синього кольору з сім-картами мобільних операторів «Водафон» та «Київстар»; грошові кошти у сумі 200 доларів США номіналом 2 купюри по 100, серійні номера «КВ292924631», «КВ556362851»; грошові кошти у сумі 8000 грн., номіналом 6 купюр по 1000 грн, серійні номера: «ЕА4882894», «АД6832586», «ЕА6769555», «А37425335», «АД038997», «АН5107367» та 10 купюр номіналом 200 грн., серійні номера: «ГГ7779205», «Е37440726», «ГИ9376269», «ГГ2896466», «ВЕ3866240», «ЄЖ3693461», «ХЕ7947117», «СЖ4467394», «ГД5081317», «ЄА5012680».

Постановою слідчого від 14.10.2022 р. зазначене майно визнано речовим доказом та слідчим подано до суду клопотання про накладення арешту на майно, яке було виявлено та вилучено в ході проведення санкціонованого обшуку, в межах кримінального провадження №0000131 від 12.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

Апеляційний суд вважає, що слідчим суддею були дотримані вимоги ст. 173 КПК України та доцільно до обставин, задоволено клопотання слідчого.

Так, у цьому кримінальному провадженні є достатні підстави вважати, що речі, на які накладено арешт, мають суттєве значення для кримінального провадження, оскільки вони могли зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Посилання апелянта на те, що арешт зазначеного майна порушує права третіх осіб, оскільки, вони є його власниками, проте не мають статусу підозрюваного в цьому кримінальному провадженні є неприйнятним, так як майно, яке відповідає визначеним у ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України критеріям та має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Матеріали кримінального провадження підтверджують, що вилучене майно може бути використане як доказ у кримінальному провадженні, про що зазначає у своєму клопотанні слідчий.

За такого є неприйнятними доводи апелянта про помилковість накладення арешту на мобільні телефони та грошові кошти, без з`ясування їх походження.

Враховуючи, що відповідно до положень ч.2 ст. 170 КПК України, метою арешту майна є, зокрема, збереження речового доказу, твердження апелянта про безпідставність накладення арешту на зазначене майно є хибним.

Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту на вилучене в ході санкціонованого обшуку житла підозрюваного майно.

З урахуванням викладеного вище, відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали, про що просить апелянт.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Доманівського районного суду Миколаївської області від 17.10.2022, якою накладено арешт на майно вилучене 14.10.2022 р. у ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в межах кримінального провадження №0000131 від 12.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді