ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1594/23 Справа № 229/2448/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 року м.Кривий Ріг

18 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 16 березня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 16 березня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 14 травня 2023 року.

Із вказаним судовим рішенням не погодився захисник та оскаржив в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту. На обґрунтування своїх вимог вказує, що стороною обвинувачення не доведені заявлені ризики. Ризик переховування не доведений, оскільки з жовтня 2022 року обвинувачений не здійснив жодної спроби переховування, не вчиняв спроб втечі та дій, спрямованих на унеможливлення його виявлення органами досудового розслідування. Звернення за правовою допомогою до адвоката також вказує, що обвинувачений не має наміру переховуватись. Крім того, ОСОБА_7 з моменту початку досудового розслідування, не вчинено жодних дій впливу на свідків, а тому вказаний ризик є необґрунтований та примушенням прокурора. Більш того, обвинувачення ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого йому злочину є необґрунтованим, а тому необхідності впливати на будь-яких учасників кримінального провадження у нього немає.

Також зазначає, що ризик перешкоджати кримінальному провадженню є лише припущенням, оскільки ОСОБА_7 не вчинив жодних дій, які б вказували на такий намір. Крім того, прокурором не надано жодного доказу та обґрунтувань існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення. Також прокурором у клопотанні не наведено жодного нового ризику з моменту жовтня 2022 року. А тому. Суд першої інстанції безпідставно погодився із позицією сторони обвинувачення, навіть не зважаючи на відсутність доказів щодо існування ризиків, що суперечить вимогам безсторонності та об`єктивності суддів, як представників судової гілки влади України.

Звертає увагу, що ОСОБА_7 самостійно вступив до лав ЗСУ, на момент вступу йому було 58 років, він мав важкі хронічні захворювання

Наголошує, що особа ОСОБА_7 висвітлена лише з негативної сторони, а судом першої інстанції не прийняті до уваги дані, які позитивно характеризують ОСОБА_7 , який має середню спеціальну освіту, міцні соціальні зв`язки, дружину та двох дітей, є зразковим сім`янином та має хорошу репутацію, має хронічні захворювання, потребує сторонньої допомоги у догляді та утриманні. Має постійне місце проживання та реєстрації, яке не змінював протягом тривалого часу та має можливість своєчасно прибувати на виклики прокурора та суду.

Звертає увагу, що можливість або неможливість застосування електронних засобів контролю не може бути перешкодою застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Вказує, що судом не прийнято до уваги стан здоров`я ОСОБА_7 та умови утримання на гауптвахті. Так, ОСОБА_7 має серйозні захворювання судин, головного мозку та серця, які потребують кваліфікованого, надійного та оперативного лікування, що неможливо забезпечити в умовах гауптвахти.

Вказує, що на гауптвахті взагалі відсутнє опалення, та перебування в таких умовах ОСОБА_7 може привести до загострення його захворювань.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Учасники судового розгляду про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, клопотань про бажання приймати участь у судовому засіданні, на адресу апеляційного суду не надходило, тому колегія суддів вважає за можливе проводити судове засідання за відсутністю сторін.

Заслухавши суддю доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, а саме: відкрита відмова виконувати наказ начальника, в умовах воєнного стану.

11.10.2022 року до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції, відповідно до ст. 177 КПК України, повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу обвинуваченого, які, в сукупності, давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 цього Кодексу, зокрема переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

У клопотанні прокурора про продовження дії запобіжного заходу, належним чином обґрунтована наявність ризиків передбачених п.п 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Суд правильно врахував те, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не зменшилися та продовжують існувати, а тому з урахуванням даних обставин провадження та особи обвинуваченого ОСОБА_7 правильно прийшов до висновку про продовження строку тримання під вартою, а також про те, що зміна запобіжного заходу під час розгляду провадження в суді першої інстанції на більш м`який, не забезпечить можливість запобігання ризикам, зазначеним ст.177 КПК України та належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Крім того, судом першої інстанції враховано той факт, що, відповідно до ч.8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Колегією суддів, при перевірці законності та доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховано характер скоєного кримінального правопорушення згідно пред`явленого обвинувачення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 .

При цьому наявність у ОСОБА_7 хронічних захворювань не є безумовною підставою, для звільнення останнього з-під варти, оскільки в матеріалах провадження відсутні докази та медичні відомості, які б виключали можливість перебування обвинуваченого під вартою в умовах гауптвахти.

Також, колегією суддів, враховано наявність ризиків, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи, що за інкримінований йому злочин передбачено покарання до 10 років, вчинити інше кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, впливати на свідків кримінального провадження задля надання ними показань на його користь, враховуючи той факт, що свідки ще не допитані, також перебуваючи на волі, обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Доводи сторони захисту про необґрунтованість заявлених ризиків, не заслуговують на увагу, оскільки заявлені ризики є вкрай вірогідними та на даний час дають беззаперечні підстави для продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливості обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Разом з тим, чинний КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачені обов`язково, тобто, поза всяким сумнівом, здійснюватимуть відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні надалі.

Передчасними є доводи апеляційної скарги захисника в частині оцінки доказів винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та обґрунтованості пред`явленого обвинувачення, так як кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, а відповідна оцінка діянню особи здійснюється судом лише під час ухвалення за результатами розгляду кримінального провадження остаточного судового рішення.

Доводи захисника про не продовження та не мотивування судом альтернативного запобіжного заходу у виді застави, є необґрунтованими, оскільки ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.10.2022 року, ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_1 , одночасно обрано альтернативний запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ним обов`язків, визначених КПК України межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 208 000 грн. 00 коп. (двісті вісім тисяч грн. 00 коп.).

При цьому колегія суддів, звертає увагу, що аналіз положень ст. 182,194,196,197,199,181,203 КПК Українив їх системному взаємозв`язку дає підстави для висновку, що лише запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою і домашнього арешту, а також перелічені в ч. 5ст. 194 КПК України обмеження, діють певний, визначений ухвалою слідчого судді (суду) строк, а інші запобіжні заходи, в тому числі застава, обмеженого строку дії не мають і діють до їх скасування, зміни, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що у ОСОБА_7 відсутні будь-які стримуючі фактори для забезпечення належної, законної поведінки, у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, що беззаперечно свідчить про наявність ризиків переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків.

Враховуючи наявні дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів вважає виправданим саме такий обраний запобіжний захід, оскільки обставини інкримінованого кримінального правопорушення, норми діючого кримінального процесуального законодавства та наявні ризики дають підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження.

На даний час, таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи слідчим суддею, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 16 березня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді