Номер провадження 1-кп/754/530/23
Справа№754/107/23
В И Р О К

Іменем України

18 січня 2023 року

Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Києві матеріали кримінального провадження відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м.Дзержинськ Донецької обл., громадянина України,

освіта середня-спеціальна, не одруженого,

військовослужбовця військової служби за призовом

під час мобілізації в/ НОМЕР_1 ,

мешкає: АДРЕСА_1 ,

зареєстрований: АДРЕСА_2 ,

раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.5 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

08.11.2022р. не пізніше 09.00 годин ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, обіймаючи посаду лінійного наглядача апаратної радіорелейно-кабельного відділення інформаційно-телекомунікаційного центру військової частини НОМЕР_2 , в порушення вимог ст.65, 68 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.11, 16, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.1, 2, 3, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», умисно, з особистих мотивів та з метою тимчасового ухилення від військової служби, без дозволу відповідних командирів та начальників, в умовах воєнного стану, який введено з 05.30 годин 24.02.2022р. Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022р. «Про введення воєнного стану в Україні» та продовжено Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022р., №259/2022 від 18.04.2022р., №341/2022 від 17.05.2022р., №573/2022 від 12.08.2022р. до 24.04.2022р., 25.05.2022р., 23.08.2022р., 21.11.2022р. відповідно, самовільно залишив місце постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків та не вживаючи жодних заходів для повернення до місця служби, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, після чого в 08.00 годин 21.11.2022р. добровільно прибув до місця постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_3 .

Суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), тому його дії кваліфікує за ст.407 ч.5 КК України.

10.01.2023р. у відповідності до вимог ст.472 КПК України між прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст.407 ч.5 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, беззастережного визнання своєї винуватості у кримінальному правопорушенні, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 , а саме у виді 1-го року позбавлення волі, яке є нижчим від найнижчої межі, встановленої в санкції ст.407 ч.5 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, враховуючи наявність пом`якшуючих покарання обставин - щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючих покарання обставин, з урахуванням особи винного та обставин справи, замінивши на підставі ст.62 КК України позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальоні на той самий строк, оскільки він є військовослужбовцем, призваним на військову службу під час мобілізації, раніше покарання у виді позбавлення волі не відбував.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , суд виходить з наступного.

Згідно ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена щодо тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.5 КК України, яке згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, внаслідок якого шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права визначені ст.474 ч.4 п.1 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.2 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінально-процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Укладена угода повністю відповідає вимогам ст.469 ч.2, 4 КПК України, та може бути затверджена судом. Кримінальне правопорушення, передбачене ст.407 ч.5 КК України, згідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, внаслідок якого шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, існують достатні фактичні підстави для винуватості. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб, укладення угоди є добровільним, виконання угоди обвинуваченим є можливим.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст.373, 374, 475 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 10.01.2023р між прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.5 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 1-го (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.62 КК України замінити ОСОБА_3 покарання виді позбавлення волі на строк один рік триманням у дисциплінарному батальоні на строк один рік.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту затримання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м.Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: