ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/127/23

Провадження № 1-кп/568/29/23

"22" лютого 2023 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Радивилів матеріали кримінального провадження № 0000149 від 11.11.2022р. року з угодою про визнання винуватості за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Радивилів, Рівненської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей та осіб непрацездатного віку, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 в середині квітня 2022 року (але не пізніше 12.04.2022р.), точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, в обідню пору доби, перебуваючи у лісовому масиві, неподалік с. Радихівщина, Дубенського району, Рівненської області, діючи умисно, не маючи спеціального дозволу, з корисливих мотивів, з метою незаконного придбання, виявив поліетиленовий пакет, в якому знаходився корпус наступальної осколкової ручної гранати РГН №А91101193, споряджений зарядом вибухової речовини, засіб підриву ударно-дистанційний запал УДЗ №0192, які являються в конструктивному поєднанні бойовим припасом - наступальною осколковою ручною гранатою РГН, придатна до вибуху, який шляхом привласнення знайденого, незаконно придбав та в подальшому переніс на земельну ділянку, загального користування, що на околиці с. Радихівщина, Дубенського району, Рівненської області, де незаконно зберігав у заглиблені під шаром землі.

Продовжуючи свої злочинні дії, охоплені єдиним умислом, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, спрямоване на незаконне поводження з бойовим припасом, після незаконного придбання бойового припасу наступальної осколкової ручної гранати РГН, в порушення Інструкції, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №622 від 21.08.1998 року, без передбаченого законом дозволу, зберігав на земельній ділянці загального користування, що на околиці с. Радихівщина, Дубенського району, Рівненської області до 11 листопада 2022 року, тобто до моменту виявлення у нього при зупиненні працівниками СКП відділення поліції №2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області бойового припасу наступальної осколкової ручної гранати РГН №А91101193, спорядженої зарядом вибухової речовини, засіб підриву ударно-дистанційний запал УДЗ №0192.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 263 КК України як незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

26.01.2023 року між начальником Радивилівського відділу Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , у даному кримінальному провадженні була укладена угода про визнання винуватості. Вказана угода була надіслана до суду разом з обвинувальним актом.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч.1 ст. 263 КК України. Згідно з угодою про визнання винуватості ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст. 263 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням в порядку ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України. Крім того, прокурор ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України і КК України, просить угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання, у разі затвердження угоди про визнання винуватості. Просить угоду про визнання винуватості, яку уклав добровільно, затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні підтримав зазначену угоду про визнання винуватості, просив її затвердити, зазначивши, що угода укладена добровільно, в його присутності та відповідає вимогам, встановленим нормами КПК України.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд, заслухавши думку прокурора обвинуваченого та його захисника, приходить до наступного висновку.

Як відомо із змісту статті 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

У відповідності до статті 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Положеннями статті 469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 є тяжким злочином.

Свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні обвинувачений визнав беззастережно, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Обставини, які обтяжують покарання відсутні.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені угодою про визнання винуватості.

ОСОБА_4 погодився із прокурором на призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки зі звільненням, на підставі ст.75 КК України, від відбування покарання з наданням іспитового строку та покладення на нього обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

При узгодженні покарання, сторонами враховано обставини, згідно ст.ст. 66, 67 КК України, ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, діям обвинуваченого надана правильна правова кваліфікація за ч.1 ст. 263 КК України, а тому наявні всі правові підстави для затвердження вказаної угоди та призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання, яка визначена із врахуванням загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України

Питання про долю речових доказів вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

Кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди завдано не було.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення комплексної вибухово-технічної експертизи стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст.ст.100, 368-371, 374, 474-476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 26.01.2023р., укладену в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000149 від 11 листопада 2022 року між підозрюваним ОСОБА_4 , за участю його захисника адвоката ОСОБА_5 та начальником Радивилівського відділу Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

Іспитовий строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення комплексної вибухово-технічної експертизи №КСЕ-19/118-22/10981-ВТХ від 28.11.2022р. у розмірі 4 530,72 грн. (чотири тисячі п`ятсот тридцять гривень сімдесят дві копійки).

Речові докази: металеві уламки об`єктів дослідження та першопочаткові упаковки, які поміщені в спеціальний пакет Експертної служби МВС України №2692864 та зберігаються у ВП №2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області - знищити.

Роз`яснити ОСОБА_4 про те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду про скасування вироку.

Вирок може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1