Справа № 645/1603/22
Провадження № 1-кп/645/24/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2023 року місто Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду м. Харкова усне клопотання сторони обвинувачення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, усне клопотання сторони захисту про повернення авбинувального акта, питання щодо можливості призначення до судового розгляду кримінальноого провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

До Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт № 0000877 від 06.09.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просив призначити вказане кримінальне провадження до судового розгляду, а також заявив усне клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 днів, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, наголосив, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи реальну можливість та побоюючись отримати значний термін покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватися від суду. Також вважав, що ОСОБА_5 може залишити та змінити своє фактичне місце проживання; незаконно впливати на свідків, потерпілих, оскільки останньому під час досудового розслідування в рамках чинного законодавства надано копії відповідних процесуальних документів, в яких містяться дані потерпілих та свідків, що дає можливість впливати на вказаних учасників кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

На підставі викладеного прокурор вважає, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на сьогодні об`єктивно існують та можуть бути реалізовані обвинуваченим у разі його перебування не в місцях попереднього ув`язнення, а з урахуванням фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, їх тяжкості, даних щодо особи обвинуваченого ОСОБА_5 , відносно останнього доцільно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечити виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків та його належну поведінку.

Потерпілий ОСОБА_6 та представник потерпілого АТ "Укртелеком" ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, надали до суду письмові заяви про розгляду кримінального провадження за їхньої відсутності.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 заперечував проти призначення до судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України, посилаючись на те, що АТ "Укртелеком" не є потерпілим в даному кримінальному провадженні, оскільки останньому не спричинено матеріальної шкоди інкримінованим ОСОБА_5 злочином. Захисник наголосив, що в підготовчому судовому засіданні представником АТ "Укртелеком" не заявлено цивільного позову, який останній мав пред`явити на стадії підготовчого судового засідання, а також зазначив, що зі змісту поданої до суду представником потерпілого АТ "Укртелеком" ОСОБА_7 заяви вбачається, що представник просить розглядати кримінальне провадження за його відсутності, що на думку захисника свідчить про відсутність наміру АТ "Укртелеком" звертатися із цивільним позовом в межах цього кримінального провадження. З урахуванням наведеного, захисником обвинуваченого заявлено усне клопотання про повернення обвинувального акта прокурору.

Крім того, захисник заперечував проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді трмання під вартою відносно обвинуваченого, посилаючись на те, що прокурором порушено процедуру звернення з таким клопотанням до суду. Наголосив, що прокурор зобов`язаний подати саме письмове клопотання та вручити його примірних стороні захисту завчасно. Зважаючи на те, що прокурором не дотримано вказаних процесуальних норм, захисник просив відмовити в задоволенні вказаного клопотання прокурора.

Обвинувачений повністю підтримав позицію свого захисника.

Прокурор заперечував проти доводів сторони захисту, посилаючись на те, що АТ "Укртелеком" готує цивільний позов та не позбавлений можливості звернутися з ним до початку розгляду кримінального провадження по суті. Також наголосив, що матеріали кримінального провадження містять докази в обгрунтування вини обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України та, відповідно, спричинення своїми протиправними діями матеріальної шкоди потерпілому АТ "Укртелеком".

Також, прокурор наголосив, що нормами КПК не передбачено форми клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, а також, що суд, у разі спливу такого строку, має вирішити питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено право суду у підготовчому судовому засіданні повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України. Таким чином для ухвалення рішення про повернення обвинувального акта суд має встановити невідповідність відомостей, що фактично наявні у обвинувальному акті тим відомостям, які він має містити, згідно з вимогами КПК України.

Перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт закріплено у ч. 2 ст. 291 КПК України. До них, зокрема, належать виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

У випадку наявності сумнівів щодо дотримання вищеназваних вимог КПК України при складанні та затвердженні обвинувального акта, сторона захисту не позбавлена можливості ініціювати перед судом питання про повернення обвинувального акта прокурору. Суд, у свою чергу, перевіривши обґрунтованість позиції сторони захисту з точки зору не формальної невідповідності такого акта вимогам закону, а дійсної наявності у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд, має право повернути обвинувальний акт прокурору.

Інститут повернення обвинувального акта створений як певний механізм забезпечення належної правової процедури, яка унеможливлює призначення матеріалів кримінальних проваджень до судового розгляду, що не відповідають вимогам КПК України.

Щодо клопотання захисника про відсутність підстав вважати, що АТ "Укртелеком" є потерпілою особою в цьому кримінальному провадженні, а також щодо недоведення спричинення діями обвинуваченого АТ "Укртелеком" матеріальної шкоди, то вказані доводи захисника зводяться до необхідності суду вдатися до деталізації обставин вчинення злочину, що не передбачено на такій стадії процесу, як підготовче судове засідання.

Вищевикладене свідчить про те, що вагомих обставин, які б дозволили суду зробити висновки про невідповідність обвинувального акта № 0000877 від 06.09.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України, вимогам закону, сдом встановлено не було. З урахуванням наведеного, відсутніми є підстави для задоволення клопотання адвоката ОСОБА_4 та повернення обвинувального акта прокурору.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього: реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, розписку про отримання підозрюваним копії обвинувального акту, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його зхисника, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав.

Під час підготовчого судового засідання угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Фрунзенському районному суду м. Харкова. Клопотань про обрання обвинуваченому запобіжного заходу не надійшло.

Таким чином, наявні достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає необхідним зазначити наступне.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 13.10.2022 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів до 12.12.2022 року включно.

Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.12.2022 року продовжено підозрюваному ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в державній установі «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, тобто до 11 січня 2023 року включно.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України, суд під час судового розгляду, за клопотанням сторони обвинуваченого або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, за результатами розгляду якого, суд своєю вмотивованою ухвалою може продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Положеннями ст. 199 КПК України прямо передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою стосується як досудового розслідування, під час якого воно подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого воно здійснюється, так і судового провадження. Крім того, під час судового розгляду з`ясування питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою також входить в обов`язки суду, як вже зазначалося вище.

Приписами статті 177 КПК України встановлено, що підставою як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Згідно положень ст.178 КПК України, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при розгляді питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою аргументами на користь такого рішення є, у тому числі: серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Вирішуючи питання щодо ісгування ризиків вчинення обвинваеним дій, визначених статтею 177 КПК, суд виходить з наступного.

Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

Прокурор посилався на наявність ризику переховування від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, продовження злочинної діяльності, незаконного впливу на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні

Суд вважає, що ризик переховування обвинуваченого від суду є реальним з огляду на тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинуваачується ОСОБА_5 , суворістю можливого покарання, пов`язаними із цим негативними для особи наслідками та іншими обставинами.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 2 ст. 190 КК України, санкції якої передбачає покарання, зокрема, у виді обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років, та ч. 4 ст. 185 КК України, санкції якої передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому суд, вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу, враховує тяжкість злочинів, в скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_5 в сукупності з іншими обставинами.

В судовому засіданні також встановлено, що існує ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків.

Такий ризик, як вплив на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Обвинуваченому відомі матеріали кримінального провадження, зокрема, протоколи допиту потерпілих та свідків, а тому обвинуваченому відомі як дані потерпілих і свідків, так і зміст наданих свідками та потерпілими свідчень. Вказані обставини дають підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість здійснення на потерпілих та свідків впливу з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення також є реальним, оскільки ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, утриманців не має, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, а отже наявні достатні підстави вважати, що обвинувачений при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під ватрою, у подальшому може скоїти нові злочини, вчинення яких є його основним джерелом отримання доходу для існування.

Аналізуючи наведені вище обґрунтування, враховуючи відомості про особу підозрюваного, характер вчинених кримінальних правопорушень, можна прийти до вмотивованого висновку про те, що ризики, які існували на час обрання та продовження запобіжного заходу у вигяді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , є актуальними і наразі, що дає обґрунтовані підстави вважати, що інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування, тому суд вважає доцільним продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 ..

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що зазначені ризики зменшились, або ж відпали, наразі відсутні, тому підстави для зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 на більш м`який - відсутні, застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить запобігання вищезазначеним ризикам.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Згідно ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.

Відповідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно зі ст. 182 КПК України, враховуючи вимоги частин 3, 4 ст. 183 КПК України, суддя зважаючи на кваліфікацію кримінального правопорушення (ч. 4 ст. 186 КК України), тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання винуватим у вчиненні тяжкого злочину, який ставлять йому у провину, його матеріального стану, наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, визначає заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених КПК України, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України - в розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53680 грн., виходячи з розрахунку (20 х 2684 грн - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб = 53680 грн.).

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 194, 314-316, 331, 372 КПК України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Усне клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акта № 0000877 від 06.09.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України - залишити без задоволення.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України, призначити до відкритого судового розгляду в залі судових засідань Фрунзенского районного суду м. Харкова на 11 год. 50 хв. 12 січня 2023 року.

В судове засідання викликати прокурора, потерпілих, обвинуваченого та захисника.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів - до 03 березня 2023 року, включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 суму застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 53680,00 грн. (2684,00 грн. x 20 = 53680,00 грн.).

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 , з-під варти звільнити.

У разі внесення застави та звільнення обвинуваченого з-під варти, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи фактично проживає, без дозволу прокурора або суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України роз`яснити обвинуваченому, заставодавцю, що у разі невиконання покладених на обвинуваченого обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України, та до обвинуваченого може бути застосовано інший запобіжний захід.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому ОСОБА_5 та направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для долучення до матеріалів особової справи ув`язненого.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовдення запобіжного заходу до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 5 днів, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення їм копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1