Справа № № 585/223/23
Номер провадження 1-кп/585/231/23
У Х В А Л А

І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И

22 березня 2023 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ромни Сумської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, мешканця кв. АДРЕСА_1 , засудженого: вироком Роменського міськрайоного суду від 4 жовтня 2018 року за ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавленні волі строком на 4 роки, звільненого 26 квітня 2019 року по відбуттю строку,

за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У підготовчому судовому засіданні прокурор, якому, на підставі ст. 37 КПК України, надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, заявив про затвердження угоди про визнання винуватості, за умовами якої ОСОБА_5 повністю і беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних в обвинувальному акті обставин і сторони погоджуються на призначення ОСОБА_5 за ч.2 ст.15, ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців. В угоді про визнання винуватості вказано, що близько 13 години 16 жовтня 2022 року ОСОБА_5 перебував поблизу території ДП «ДАК «Хліб України» Роменський КХП», що розташоване за адресою: Сумська область, м. Ромни, вул. Прокопенка, 10, де вирішив викрасти товарно-матеріальні цінності, що знаходяться на території ДП «ДАК «Хліб України» Роменський КХП». Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_5 , неподалік кафе «Фаворит», що розташоване за адресою: Сумська область, м. Ромни, вул. Прокопенка, 43, проник через паркан на територію ДП «ДАК «Хліб України» Роменський КХП», де почав рухатися між складськими приміщеннями. В стіні одного із складів помітив отвір, схожий на віконний, верхня частина якого була затягнена металевою сіткою рабицею, а нижня - не була затягнена такою сіткою. ОСОБА_5 вирішив проникнути через наявний отвір в стіні до приміщення складу та викрасти майно, що там знаходиться. Підійшовши до отвору та оглянувши через нього приміщення складу, він помітив, що одразу біля стіни на настилах знаходиться полімерний мішок білого кольору, а біля нього пакунок білого кольору з написами на іноземній мові, виконані світло-синьою фарбою. Перехилившись через отвір і дотягнувшись рукою до мішка та пакунку, ОСОБА_5 на дотик зрозумів, що в них знаходиться сипуча речовина, схожа на крупу і вирішив викрасти мішок та пакунок з сипучою речовиною. Діючи далі ОСОБА_5 , перехилився через отвір в стіні, руками витяг через такий отвір з приміщення складу мішок і пакунок з сипучою речовиною. Взявши в одну руку мішок, а в іншу пакунок, пішов територією ДП «ДАК «Хліб України» Роменський КХП» до огорожі в напрямку того місця, в якому проник на територію підприємства. Однак, під час руху в напрямку огорожі, ОСОБА_5 був виявлений та зупинений працівниками ДП «ДАК «Хліб України» Роменський КХП». Таким чином ОСОБА_5 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчене з причин, які не залежали від його волі. В подальшому з`ясовано, що в мішку та в пакунку знаходився рис загальною кількістю 30 кг, що належить Гуманітарному штабу при Роменській районній військовій адміністрації. Згідно з висновком судової товарознавчої експертизи від 25.10.2022 вартість крупи рису масою 1 кг станом на 16.10.2022 могла становити 70,62 грн. За таких обставин своїми незаконними діями ОСОБА_5 намагався спричинити Гуманітарному штабу при Роменській районній військовій адміністрації майнової шкоди на суму 2118 гривень 60 коп. (30x70,62 = 2118,6), тобто на суму вартості 30 кг рису.

В угоді про визнання винуватості правова кваліфікація дій обвинуваченого викладена так: «Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України тобто у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням в інше приміщення чи сховище, а також вчиненому в умовах воєнного стану.

Потерпілий гуманітарний штаб при Роменській районній військовій адміністрації в особі керівника Гуманітарного штабу ОСОБА_6 пояснила, що штаб створений на підставі розрідження керівника РДА і вона призначена керівником цього штабу.

Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому підтримав угоду про визнання винуватості і погодився на призначення йому покарання за ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України, з застосуванням статті 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців. Суду пояснив що з умовами угоди він ознайомлений, підписував угоду.

Захисник в судовому засіданні вважав, що угода відповідає інтересам обвинуваченого, не порушує його прав, не суперечить вимогам чинного законодавства і має бути затверджена.

Відповідно до ст. 472 КПК України, в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, наслідки невиконання угоди.

Діючи в межах укладеної угоди, суд вважає, що стороною обвинувачення, при кваліфікації дій ОСОБА_5 не визначено чи крадіжка поєднана з проникненням в інше приміщення, чи у сховище, оскільки вказані обидві кваліфікуючі обставини.

В той же час, викладене в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості формулювання обвинувачення містить невідповідності.

Зокрема не конкретизовано куди саме було проникнення, тобто у приміщення чи у сховище.

При вирішенні питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд не має повноважень кваліфікувати дії особи самостійно, як і не має повноважень включати до обсягу обвинувачення кваліфікуючі ознаки, які не включені стороною обвинувачення або виключати їх, оскільки такі дії є виходом за межі угоди.

Мотивувальна частина обвинувального вироку, в тому числі, в разі затвердження судом угоди, відповідно до положень пункту 2 частини третьої статті 374 КПК України має містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням всіх обставин кримінального правопорушення.

В доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, та фабули обвинувачення, що виступає фактичною моделлю вчиненого злочину. Аналіз положень пункту 13 частини першої статті 3, статей 20, 91, пункту 5 частини другої статті 291 КПК України у їх взаємозв`язку дає підстави стверджувати, що тільки конкретне обвинувачення, зрозуміле обвинуваченому за змістом, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального закону й не містить у собі суперечностей, вважається належним чином сформульованим і таким, що породжує у особи необхідність здійснення захисту від нього.

Водночас, ст. 2 КПК України визначені завдання кримінального провадження, якими є, зокрема, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Ч. 1 ст. 7 КПК України передбачає, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких в тому числі відносяться: законність, публічність.

Законність в свою чергу відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, полягає в тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані в тому числі всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Публічність відповідно до ст. 25 КПК України передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Суд вважає, що обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України, що зазначені в угоді про визнання винуватості та обвинувальному акті підлягають перевірці в судовому засіданні з метою з`ясування правильності кваліфікації дій обвинуваченого та недопущення порушення чинного законодавства, а тому в затвердженні угоди слід відмовити відповідно до п.1) ч.7 ст. 474 КПК України, оскільки умови угоди суперечать завданням та загальним засадам кримінального провадження, зокрема засадам законності та публічності, що визначені КПК України.

Крім цього, угода про визнання винуватості передбачає що ОСОБА_5 повністю і беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних в обвинувальному акті обставин, проте в судовому засіданні ні сторона обвинувачення ні сторона захисту не з`ясовували в чому саме визнає себе винним ОСОБА_5 і не з`ясовували в обвинуваченого фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення. В той же час такі обставини можуть впливати на кваліфікацію дій особи та наявність складу кримінального правопорушення.

Крім цього, з пояснень потерпілого вбачається що Гуманітарний штаб не є юридичною особою, тому не з`ясованим є питання про те кому саме спричинено збитки.

При цьому на питання суду щодо наявності процесуального рішення про залучення до участі у справі потерпілого та визначення представника, прокурор повідомив що такі рішення у матеріалах провадження може є, а може немає, проте суд не має права з`ясовувати такі питання і перевіряти будь-які докази на стадії підготовчого судового засідання.

Керуючись ст.474 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

У затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 12 січня 2023 року між прокурором ОСОБА_3 , підозрюваним ОСОБА_5 та його захисником ОСОБА_4 відмовити.

Повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1