Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/248/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2023 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції в залі суду у м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 березня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження 0000818 від 27.06.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_8 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської від 21 березня 2023 року, суд першої інстанції за клопотанням прокурора продовжив обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме з 21.03.2023 року до 19.05.2023 року, включно.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з огляду на обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_8 злочину, його характеру та тяжкості, враховуючи покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, який є особою працездатного віку, відсутність даних про неможливість подальшого перебування обвинуваченого під вартою, а тому запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження застосування щодо останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_8 запобіжний захід на непов`язаний з триманням під вартою - цілодобовий домашній арешт.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою, такою, що не відповідає повноті судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення, та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що судом не враховано, що інкриміноване ОСОБА_8 обвинувачення (підозра), яке полягає «у неуважному стеженні за дорожньою обстановкою, чим свідомо створив умови, в яких позбавив себе можливості завчасно виявити дорожній знак 3.41 «Контроль» згідно ПДР України, розташований на правому узбіччі щодо напрямку руху останнього, який можливо виявити та заздалегідь застосувати гальмування», спростовується безпосередньо дослідженими матеріалами справи.

Проте, захисник наводячи порядок та правила застосування дорожніх знаків вважає, що всі ці обставини спростовують факт обґрунтованості пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення (підозри).

Також зазначає, що посилання ж суду на зміну ставлення ОСОБА_8 до вини в кримінальному провадженні з повного визнання на заперечення в повному обсязі, пояснюється відсутністю доступу до матеріалів кримінального провадження на стадії досудового розслідування, сприймання інформації від слідчого про обставини ДТП у викривленому стані. Що і спричинило відповідний психоемоційний стан підозрюваного (на стадії досудового розслідування).

Крім того, звертає увагу що стороною обвинувачення було відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту в ознайомленні із загальнодоступними матеріалами кримінального провадження. При цьому потерпілому такий доступ було надано. Лише отримавши в порядку ст. 290 КПК України доступ до матеріалів кримінального провадження, дослідивши їх в судовому засіданні, встановивши в них численні порушення, що мали місце при організації дорожнього руху на ділянці де сталася ДТП, ОСОБА_9 зазначив, що саме це стало причиною ДТП.

Разом з цим звертає увагу на те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (неумисного, вчиненого без застосування насильства), має постійне місце проживання (в тому числі має орендоване житлове приміщення на території Кіровоградської обл., Олександрійської район, смт. Власівка), міцні соціальні зв`язки та добре характеризується, ту обставину, що всі докази слідством вже зібрані, відповідно до обвинувального акту ОСОБА_8 активно сприяє розкриттю кримінального правопорушення, що дає підстави вважати, що ризики, які слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу зменшилися, тримання обвинуваченого під вартою в якості запобіжного заходу не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, зваживши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до таких висновків.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Як убачається з наданих міськрайонним судом матеріалів, у провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження 0000818 від 27.06.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Суд першої інстанції, розглядаючи питання доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, фактично дійшов висновку про те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зникли та не зменшились.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження його права перебувати на волі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду про доцільність подальшого перебування під вартою обвинуваченого під час судового розгляду в суді першої інстанції.

Як випливає із змісту судового рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі достатні мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи суспільну небезпечність інкримінованого ОСОБА_10 кримінального правопорушення, яке скоєно з необережності, проте відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, та у разі доведеності вини йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років. Обвинувачений раніше не судимий, одружений, не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання та реєстрації, яке знаходиться за межами Кіровоградської області.

Виходячи з наведених обставин колегія суддів вважає, що висновки суду про продовження існування зазначених прокурором ризиків є такими, що ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, тому відсутні підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують продовження дії обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи захисника про відсутність належних та допустимих доказів його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, не можуть бути предметом дослідження в суді апеляційної інстанції при перегляді на предмет законності ухвали суду першої інстанції про доцільність перебування під вартою обвинуваченого під час судового розгляду, оскільки вказані питання віднесені до компетенції суду першої інстанції.

Відтак, колегія суддів вважає, що на даний час запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дію якого продовжено судом першої інстанції, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин ухвала є законною, а тому у задоволенні апеляційної скарги захисника слід відмовити.

Керуючись статтями 177, 178, 376, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 березня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4