Справа № 202/6072/23
Провадження № 1-кс/202/2698/2023
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

04 квітня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у оборонній сфері ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000934 від 01.04.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Краматорську перебувають матеріали кримінального провадження, відомості щодо якого 01.04.2023 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000934 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Краматорську.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється Донецькою спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил.

03.04.2023 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання прокурора Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у оборонній сфері ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000934 від 01.04.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Дане клопотання, згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, було передано слідчому судді 03.04.2023 року.

Згідно з матеріалами клопотання досудовим розслідуванням встановлено, що 01 квітня 2023 року о 05 год. 43 хв. в м. Покровськ, на блок посту НОМЕР_1 зупинено т/з марки «Вольво» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням працівника прикордонної служби ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перевозив 2 автомати АК 74, 4 цинки набоїв, декілька гранат та ручний гранатомет.

01.04.2023 під час проведення огляду місця події ділянки місцевості блок-посту НОМЕР_3 , розташованого у с. Кам`янка Донецької області, на якій перебував автомобіль VolvoS40д.н. НОМЕР_4 . Під час огляду ОСОБА_5 за участю спеціалістів-вибухотехників добровільно дістав з задньої частини салону автомобіляі видав: 4 цинкові ящики з маркуванням: «5.45 ППгс М-19-92-270 ссн 30/3.69 170/90»- два ящики та «7.62х54 мм FMJ/SCLot# м32-22 SSNF-55 12/22 два ящики; корпус гранати Ф1 з маркуванням: «1-5 91-77Т», запал типу УДЗ з маркуванням на спусковому важелі: «УДЗ 334-36-88»; автоматичну зброю типу АК74 без серійного номеру (затертий); чотири снаряди 30 мм. з маркуванням на головній частині: «6-606-89» (дві одиниці) та з маркуванням: «12-606-90» (дві одиниці); чотири постріли ВОГ25П з маркуванням на головній частині: «AF43 10 08-22 (дві одиниці), «ВМГ-П 3144 1-89» (дві одиниці); два корпуси гранат М-50 з маркуванням: «С0415 000 20»; один корпус гранати РГН з маркуванням: «РГН 254-59-84»; два корпуси гранати РГД5 з маркуванням: «1-145-74Т», другий корпус без маркування; корпус гранати Ф1 з маркуванням: «С6-851-2667Т»; чотири запали УЗРГМ з маркуванням на важелі: «29-77УЗРГМ УЗЧП» (два запали), «79-87 УЗРГМ-2583», «11-71УЗРГМ 349-2»; два запали іноземного виробництва з маркуванням: «JVA1634 VRT 5-92». З багажного відсіку автомобіля вилучено: реактивну протитанкову гранату з маркуванням: «BULSPIKE-APT-1-22 RDXGO-2T 11-1-21 4B72 1-22-Tіз серійним номером: BULSPIKE 2224271» та автоматичну зброю типу АКС, без серійного номеру (затертий).

Опитаний ОСОБА_5 показав, що він проходить службу в 11 прикордонному загоні мінометної застави 2 ПКШР. Йому було надано відпустку за сімейними обставинами з 01.04.2023 по 03.04.2023 з можливістю виїзду до м. Звенигородка Черкаської області.

31.03.2023 ОСОБА_5 перебуваючи у м. Селидове Донецької області, зателефонував заступнику начальника застави з персоналу ОСОБА_6 та попросив його віддати йому його колеса від автомобіля, які перебували у останнього на зберіганні, з метою відвезення їх додому. Під час зустрічі з ОСОБА_6 останній попросив ОСОБА_5 завезти речі до нього додому у м. Чигирин Черкаської області.

Приблизно о 00:10 год. 01.04.2023 ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_5 та попросив вийти його на вулицю, за адресою: АДРЕСА_1 . Коли останній вийшов, ОСОБА_6 зі службового транспорту перевантажив до автівки ОСОБА_5 картоні коробки перемотані ліпкою стрічкою, повідомивши, що в них перебувають речі, які потрібно передати. Які саме речі не уточнював.

01.04.2023 приблизно о 03:35 год. ОСОБА_5 виїхав додому на власному авто. Приблизно о 04:25 год. проїжджаючи блок-пост на межі Донецької та Дніпропетровської області був зупинений працівниками ВСП, які попросили відкрити кротоні ящики, на що ОСОБА_5 погодився. Відкривши ящики побачив, що в них перебуває зброя та набої.

Допитаний в якості свідка заступник начальника мінометної застави з персоналу 2 прикордонної комендатури швидкого реагування ОСОБА_6 показав, що проходить службу в ДПСУ з 2015 року. ОСОБА_5 є його підлеглим, працює на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії водій групи зв`язку відділення управління мінометної застави НОМЕР_5 прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_2 Східного регіону.

31.03.2023 мав розмову з ОСОБА_5 в м. Селидове Донецької області, а саме прохав вивезти колеса до м. Чигирин, оскільки останній їхав у відпустку додому за сімейними обставинами до м. Черкаси. Крім автомобільних колес він ОСОБА_5 більш нічого не давав. Крім того запитав у останнього чи не перевозе він заборонені речі. Коли завантажував колеса в автомобіль, в салоні авто нічого не було.

Вилучені предмети постановою слідчого від 01.04.2023 визнані у кримінальному провадженні речовими доказами.

Прокурор в судове засідання не з`явилась, до клопотання додала заяву, відповідно до якої просила розглянути клопотання без її участі, клопотання підтримала в повному обсязі.

В силу вимог ст. 172 КПК України, слідчий суддя доходить до висновку про можливість розгляду клопотання у відсутність учасників провадження, оскільки їх неявка не є перешкодою у розгляді.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів, що і потрібно під час даного досудового розслідування.

Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Згідно статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, що були знаряддям скоєння кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або утримують інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час проведення досудового розслідування.

Згідно зі ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 170-174 КПК України.

Виходячи з норм ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у тому числі у реалізації права на збирання речових доказів.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України, серед іншого встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Нормами ч. 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В свою чергу вказані предмети. відповідають критеріям ст. 98 КПК України, оскільки є об`єктами кримінально протиправних дій. Слідчим винесено постанову про визнання їх речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки на теперішній час у слідства є достатньо підстав вважати, що вилучене під час вказаного вище огляду майно може бути використане у якості доказів у кримінальному провадженні.

Таким чином, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, а саме зазначеного вище речового доказу, для виконання завдання арешту майна, встановленого ч. 1 ст. 170 КПК України, щодо запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження, а також для забезпечення проведення експертиз, наявні підстави у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження арешту.

У разі зволікання із наданням дозволу на арешт майна (речового доказу) виникає ризик його знищення або переховування, тощо.

З метою подальшого використання вилученого майна у кримінальному провадженні, виникла необхідність у накладенні на нього арешту.

Наведене зумовило прокурора звернутися із клопотанням до слідчого судді.

Проаналізувавши вищенаведені обставини, вивчивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що на час розгляду клопотання є достатньо підстав вважати, що вилучене майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна здійснюється на підставі ухвали слідчого судді.

Згідно ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

На підставі ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час досудового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, зокрема, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, є засобом чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арешт майна передбачає собою тимчасове позбавлення можливості відчужувати певне майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

З матеріалів провадження вбачається, що прокурор, в обгрунтування клопотання про арешт майна, додала до клопотання постанову про визнання речовими доказами від 01.04.2023 року, відповідно до якої вищевказане майно визнано речовими доказами у цьому кримінальному проваджені.

Враховуючи вищевикладене, з метою збереження речових доказів, а також з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, та враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що виявлені і вилучені предмети мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, і можуть бути доказами під час судового розгляду, виникає необхідність у застосуванні саме такого засобу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно, а тому слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим, відповідає вимогам ст.171 КПК України і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора - задовольнити.

Накласти арешт на виявлені 01.04.2023 та вилучені під час проведення огляду блок-посту НОМЕР_3 , розташованого у с. Кам`янка Донецької області, на якій перебував автомобіль Volvo S40 д.н.з НОМЕР_2 : 4 цинкові ящики з маркуванням: «5.45 ППгс М-19-92-270 ссн 30/3.69 170/90» - два ящики та «7.62х54 мм FMJ/SCLot# м32-22 SSNF-55 12/22 два ящики; корпус гранати Ф1 з маркуванням: «1-5 91-77Т», запал типу УДЗ з маркуванням на спусковому важелі: «УДЗ 334-36-88»; автоматичну зброю типу АК74 без серійного номеру (затертий); чотири снаряди 30 мм. з маркуванням на головній частині: «6-606-89» (дві одиниці) та з маркуванням: «12-606-90» (дві одиниці); чотири постріли ВОГ25П з маркуванням на головній частині: «AF43 10 08-22 (дві одиниці), «ВМГ-П 3144 1-89» (дві одиниці); два корпуси гранат М-50 з маркуванням: «С0415 000 20»; один корпус гранати РГН з маркуванням: «РГН 254-59-84»; два корпуси гранати РГД5 з маркуванням: «1-145-74Т», другий корпус без маркування; корпус гранати Ф1 з маркуванням: «С6-851-2667Т»; чотири запали УЗРГМ з маркуванням на важелі: «29-77УЗРГМ УЗЧП» (два запали), «79-87 УЗРГМ-2583», «11-71УЗРГМ 349-2»; два запали іноземного виробництва з маркуванням: «JVA 1634 VRT 5-92». З багажного відсіку автомобіля вилучено: реактивну протитанкову гранату з маркуванням: «BULSPIKE-APT-1-22 RDXGO-2T 11-1-21 4B72 1-22-T із серійним номером: BULSPIKE 2224271» та автоматичну зброю типу АКС, без серійного номеру (затертий).

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.

Слідчий суддя ОСОБА_1