В И Р О К

іменем України

Справа №377/589/22

Провадження №1-кп/377/39/22

21 грудня 2022 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за № 0000226 від 02 грудня 2020 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Авдіївка, Сосницького району, Чернігівської області, громадянина України, освіта базова середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 396 КК України,-

У С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив заздалегідь не обіцяне приховування особливо тяжкого злочину, за наступних обставин.

08 червня 2020 року, точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_5 (відносно якого ухвалено вирок, яким його визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 115 КК України), перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , під час спілкування із ОСОБА_4 , повідомив останнього про те, що 07 червня 2020 року умисно вбив двох осіб, а саме заподіяв смерть ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , і попросив ОСОБА_4 позбутися знаряддя вчинення злочину та трупів померлих.

ОСОБА_4 , маючи умисел на заздалегідь необіцяне приховування вчинення ОСОБА_5 особливо тяжкого злочину, спільно з останнім, направився до лісопосадки, неподалік м. Славутича, Київської області, в напрямку с. Червона Гута, Ріпкинського району, Чернігівської області, де на лісовій галявині ОСОБА_5 закопав два ножі, якими умисно вбив ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ..

В подальшому ОСОБА_4 , не будучи свідком чи очевидцем вчинення ОСОБА_5 умисного вбивства ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , тобто заздалегідь не обіцяючи ОСОБА_5 приховати особливо тяжкий злочин (умисне вбивство двох осіб), з метою приховати сліди вчинення злочину та завадити органам Національної поліції розкрити злочин, приховав сліди вчинення умисного вбивства ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .. Прийшовши до квартири АДРЕСА_4 , ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 перемотали верхні та нижні кінцівки тіл ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , після чого вони помістили їх до господарських сумок та перенесли в автомобіль ВАЗ-2105, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_5 .. На вказаному автомобілі ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, достеменно знаючи про свій обов`язок повідомити про вчинення особливо тяжкого злочину до органів Національної поліції, вивезли трупи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до лісосмуги, розташованої на відстані близько 20 км від м. Славутича, Київської області та закопали їх у ґрунті, чим унеможливили подальші ефективні дії працівників Національної поліції на місці події.

Відповідальність ОСОБА_4 за цей злочин передбачена частиною 1 статті 396 КК України за ознаками заздалегідь не обіцяного приховування особливо тяжкого злочину.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину визнав повністю і показав, що 08 червня 2020 року йому зателефонував його кум ОСОБА_5 та попросив допомогти поклеїти обої в квартирі. В цей день він приїхав із с. Червона Гута до міста Славутича та зустрівся із ОСОБА_5 , який розповів йому про вбивство ним двох осіб. ОСОБА_5 в його присутності в лісопосадці, неподалік міста Славутича, закопав два ножі, які він зберігав в рюкзаку, а потім вони на автомобілі ВАЗ-2105, яким користувався ОСОБА_5 , прибули до будинку АДРЕСА_5 та піднялися в одну із квартир, номер якої він не пам`ятає. В цій квартирі він побачив два трупи чоловіка та жінки. ОСОБА_5 повідомив йому, що він їх вбив і попросив його допомоги винести трупи та закопати їх в лісі, на що він погодився. Разом з ОСОБА_5 вони перемотали кінцівки трупів чоловіка та жінки, після чого вони помістили їх до господарських сумок та перенесли в автомобіль, яким користувався ОСОБА_5 .. На вказаному автомобілі вони разом з ОСОБА_5 поїхали до лісу, який знаходиться неподалік міста Славутича та закопали їх. Через два дні до нього приїхали працівники поліції, яким він розповів та показав, де закопані трупи і ножі. Він усвідомлює, що приховав вчинення ОСОБА_5 особливо тяжкого злочину, та щиро розкаюється в скоєному злочині.

Як встановлено судом, вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2021 року, який ухвалою Київського апеляційного суду від 10.08.2022 змінений в частині цивільного позову, а в іншій частині залишений без змін, ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 115 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ятнадцять років.

З урахуванням думки сторін та беручи до уваги, що ніхто з них не оспорює обставини обвинувачення та кваліфікацію злочину, суд відповідно до частини 3 статті 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин обвинувачення, викладених у обвинувальному акті, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони позбавляються права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2021 року, ухвали Київського апеляційного суду від 10 серпня 2022 року та дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого, і підтверджують процесуальні повноваження прокурора у цьому кримінальному провадженні.

Переконавшись у добровільності повного визнання обвинуваченим своєї винуватості та правильному розумінні його суті, суд приходить до висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину та необхідність призначення йому покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому відповідно до загальних засад призначення покарання, передбачених статтею 65 КК України, яке буде справедливим і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до статті 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, які відповідно до статті 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, не встановлено.

При цьому суд бере до уваги, що обвинувачений вчинив злочин, який згідно із статтею 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

Обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога КНП «Ріпкинська центральна лікарня» Ріпкинської селищної ради не перебуває, за допомогою до лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не звертався, раніше не судимий, згідно з характеристикою, наданою начальником Відділення поліції № 2 Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Київській області, на превентивному обліку в відділенні поліції № 2 Чернігівського РУП ГУНП в Київській області не перебуває, будь-яких заяв та повідомлень, що порушують спокій та порядок громадянином ОСОБА_4 до ВП № 2 не надходило.

Врахувавши обставини злочину, обставину, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, суд вважає, що із альтернативних видів покарань, передбачених частиною 1 статті 396 КК України, покарання у виді обмеження волі буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження нових кримінальних правопорушень, а також таким, що відповідатиме тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого. Перешкод до призначення покарання у виді обмеження волі, передбачених частиною 3 статті 61 КК України, судом не встановлено.

Обговоривши питання про можливість звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, врахувавши об`єктивні чинники, що стосуються тяжкості злочину, особи винного, який є раніше не судимим, щиро розкаявся, врахувавши поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, суд вважає за можливе виправлення обвинуваченого без відбування покарання із застосуванням статті 75 КК України, встановленням іспитового строку та покладенням на обвинуваченого протягом іспитового строку обов`язків, передбачених пунктом 1, пунктом 2 частини 1, пунктом 2 частини 3 статті 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 368, 369-371, 373-375 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 396 КК України, і призначити покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі частини 1 статті 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік, протягом якого покласти на нього обов`язки, передбачені пунктом 1, пунктом 2 частини 1, пунктом 2 частини 3 статті 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок іспитового строку ОСОБА_4 слід рахувати з моменту проголошення вироку.

На вирок суду сторонами можуть бути подані апеляційні скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_8 ОСОБА_9