Справа № 129/3007/22
Провадження №11-сс/801/775/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2022 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6
в режимі відеоконференції адвоката ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду від 16.11.2022, якою обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на строк 60 діб до 14.01.2023 включно з покладенням обов`язків, щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Надежда Саратського району Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової частини НОМЕР_1 , водій, у військовому званні «солдат», призваного 18.03.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
який органами досудового слідства підозрюється за ч. 4 ст. 296 КК України, в тому, що 15.11.2022 близько 19:00год. в АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 в стані алкогольного сп`яніння вчинив хуліганські дії відносно працівників ВСП та погрозі автоматичною зброєю, якого в подальшому було затримано працівниками ВСП.
Слідчий суддя мотивував прийняте рішення тим, що з урахуванням існуючого ризику продовження злочинної діяльності та характеру вчиненого особисте зобов`язання зможе запобігти продовженню ОСОБА_9 злочинної діяльності.
Крім того, висновок органів досудового розслідування про причетність ОСОБА_9 до вчинення кримінального правопорушення є обґрунтованим, він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, однак слідчим не наведено достатніх доказів щодо необхідності застосування відносно ОСОБА_9 виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави 20 прожикових мінімумів доходів громадян, щодо ОСОБА_9 , який може переховуватись від органів досудового розслідування, що обґрунтовано підтверджується підозрою у вчиненні тяжкого злочину, може незаконно впливати на свідків з метою уникнення покарання, може знищити, сховати або спотворити речі, що можуть бути як доказ в даному кримінальному провадженні та можуть мати істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, ОСОБА_9 та його адвоката, які просили ухвалу слідчого судді залишити без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Слідчий суддя, дотримуючись вимог ст. 194 КПК України, належним чином мотивував свій висновок та обґрунтовано прийняв рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підозрюваному ОСОБА_9 врахувавши всі обставини провадження.
На думку колегії суддів судом першої інстанції вірно встановлено, що ризику переховування від слідства та/або суду, а також впливати на свідків, можна запобігти шляхом застосування до ОСОБА_9 особистого зобов`язання.
Перебування останнього під дією запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання нівелює ризик ухилятись від слідства та суду, оскільки обмежить його можливість пересуватись зокрема його постійне перебування по місцю проходження служби.
З таких обставин, слідчий суддя вірно частково задовольнив клопотання слідчого, оскільки тяжкість кримінального правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_9 не може бути єдиною підставою для обрання суворішого запобіжного заходу.
З урахуванням вищенаведених обставин колегія суддів вважає, що ризики не виправдовують застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_9 , а тому доводи апеляційної скарги прокурора є безпідставними.
Керуючись ст.ст. 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду від 16.11.2022, якою обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_9 без зміни.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_10