Справа № 559/460/21 Провадження №11-кп/802/105/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст.263 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000015 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого на вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 18 липня 2022 року стосовно ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку суду першої інстанції ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою - спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше несудимого

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 ( три ) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням. Іспитовий термін випробування встановлено строком у 1 (один) рік.

На підставі ч.1, ч.2 п.2 ст.76 КК України під час відбуття іспитового строку, постановлено покласти на ОСОБА_7 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вироком вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він в порушення п.п. 1, 2 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2471-ХІІ від 17.06.1992 року «Про право власності на окремі види майна», з подальшими змінами та доповненнями, згідно яких зброя, боєприпаси, вибухові речовини і засоби вибуху, віднесені до майна, яке не може перебувати у власності громадян та «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою КМУ від 12.10.1992 р. № 576 і «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказами МВС України від 21 серпня 1998 року № 622, що регулює порядок поводження з цими предметами, вчинив умисні дії спрямовані на порушення безпеки, пов`язаної з контрольованим обігом вогнепальної зброї, які виразились у незаконному придбанні носінні та зберіганні вогнепальної зброї.

Так, 25.01.2021 близько 13 год., ОСОБА_7 знайшов на вулиці поблизу кафе «Солодкий Дім» на вул. Кирила та Мефодія у м. Дубно, Рівненської області вогнепальну зброю, (пістолет), перероблений саморобним способом, із стартового пістолета «RЕТАY Р114» калібру 9 мм. Р.А.К. б/н, промислового виготовлення, шляхом внесення конструктивних змін не передбачених виробником, таким чином незаконно його придбав. Після чого, діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, маючи реальну можливість повідомити правоохоронні органи про придбання ним вогнепальної зброї, не зробив цього, а поклав його до кишені своєї куртки, де став носити та зберігати при собі до 27.01.2021 року, тобто до моменту, коли зброя була виявлена під час провадження по адміністративній справі щодо ОСОБА_7 та в подальшому була вилучена слідчо - оперативною групою в ході огляду місця події працівниками поліції.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповнотою судового розгляду.

Насамперед апелянт зазначає про відсутність в діях обвинуваченого ОСОБА_7 умислу на незаконне придбання, зберігання та носіння саме вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу. Так обвинувачений при наданні показань в суді першої інстанції вказував, що знайдений предмет, котрий схожий на пістолет, не вважав вогнепальною зброєю, оскільки на ньому були відсутні маркувальні написи та не споряджений бойовими патронами. Також обвинуваченим вказаний предмет був добровільно виданий працівникам правоохоронного органу.

Крім того, на переконання сторони захисту, ряд отриманих стороною обвинувачення доказів є неналежними та недопустимими, оскільки були отриманні в порушення вимог кримінального процесуального закону. Так захисник вказує на проведення слідчої дії неуповноваженою на те особою, а саме інспектором патрульної поліції ОСОБА_9 , а саме останнім при поверхневій перевірці ОСОБА_7 було вилучено предмет зовні схожий на пістолет.

Зазначає також про порушення слідчими вимог кримінального процесуального закону при проведенні слідчої дії, а саме огляду місця події. На думку захисника, під проведеним оглядом місця події слід розуміти проведення такої слідчої дії як обшук, адже в подальшому слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку, який фактично вже був проведений.

Зауважує, що вказане клопотання слідчого слідчим суддею було розглянуто не в день його надходження, а на наступний, що є порушенням встановлених КПК України вимог. Також слідчим суддею було надано дозвіл на проведення огляду речей ОСОБА_7 , однак огляд речей чинним КПК України взагалі не передбачено.

На підставі викладено та посилаючись на доктрину «плодів отруйного дерева» апелянт вважає про необхідність визнати недопустимими доказами висновок експертизи № СЕ19/118-21/938-БЛ від 03.02.2021 та протокол огляду місця події.

Звертає увагу, що судом першої інстанції не надано оцінки наявним розбіжностям у матеріалах провадження. Так свідок ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ствердили про вилучення останнім у обвинуваченого предмету схожого на пістолет, однак як вбачається з наявного в матеріалах відеозапису до протоколу огляду місця події 27.01.2021 зафіксовані свідчення ОСОБА_10 про наміри добровільної видачі ОСОБА_7 вказаного вище предмета.

Щодо неповноти судового розгляду зазначає про безпідставну відмову у задоволенні клопотання сторони захисту про виклик та допит в судовому засіданні свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ОСОБА_13 . З огляду на вказане в порядку ч.3 ст. 404 КПК України апелянт просить повторно дослідити ряд доказів наявних в матеріалах провадження та тих, яким суд першої інстанції не надав жодної оцінки.

Підсумовуючи, апелянт просить оскаржуваний вирок скасувати,а провадження скасувати у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та захисника, які, кожен окремо, подану апеляційну скаргу підтримали, просили задовольнити, прокурора, який подану апеляційну скаргу заперечив, апеляційний суд доходить висновку про безпідставність поданої апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, при наведених у вироку обставинах, підтверджуються зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується колегія суддів.

Суд навів належне мотивування своїх висновків щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину, за який його засуджено, та з якими погоджується апеляційний суд.

Як вбачається з матеріалів справи, в судовому засіданні, під час ухвалення вироку, обвинувачений ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України винним себе не визнав. Пояснив, що 25.01.2021 в м. Дубно на вул. Д.Галицького, поблизу кафе «Солодкий Дім» виявив пакет, відкривши який, побачив у ньому пристрій схожий на пістолет. Так як будь-яких пояснювальних написів вказаний вище пристрій не містив, а в магазині були відсутні набої, тому вирішив, що вказаний предмет не являється вогнепальною зброєю. В подальшому мав намір його викинути, однак забув це зробити. Під час зупинки його працівниками поліції 27.01.2021 за порушення правил дорожнього руху та під час складання щодо нього матеріалів про адміністративне правопорушення, він повідомив працівникам поліції, що у кишені куртки має предмет, ззовні схожий на пістолет, який має намір добровільно видати представникам влади.

Проте, незважаючи на таку позицію обвинуваченого, суд першої інстанції, безпосередньо дослідивши докази, дійшов правильного висновку про наявність у його діях складу інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, а саме придбання, носіння, зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Вказаний злочин із суб`єктивної сторони характеризується тільки прямим умислом, при цьому цілі і мотиви можуть бути різними.

Так насамперед, щодо твердження сторони захисту про добровільну видачу ОСОБА_7 пістолета, то апеляційний суд зазначає, що в розумінні ч.3 ст.263 КК України добровільною здачею органам влади зброї є самостійне волевиявлення особи шляхом добровільного повідомлення про наявність забороненого предмета. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з відеозапису оформлення адміністративних матеріалів, ОСОБА_7 був зупинений працівниками поліції за порушення правил дорожнього руху, у зв`язку з чим було розпочато процедуру складання матеріалів про адміністративне правопорушення. ОСОБА_7 лише на запитання патрульного повідомив про наявність у нього заборонених речей, а саме травматичного пістолета. Таким чином ОСОБА_7 при його зупинці працівниками поліції та в подальшому спілкуванні з ними самостійно з власної ініціативи не повідомив останніх про наявність у нього пістолета. У зв`язку з вказаним, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_7 добровільної видачі зброї органам влади. Також, з вказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_7 на запитання працівників поліції про наявність заборонених у нього речей, відповів що при собі має травматичний пістолет. Вказане дає підстави стверджувати, що ОСОБА_7 повністю усвідомлював, що найдений ним предмет є зброєю, а тому твердження захисника про необізнаність щодо цього його підзахисного є голослівними.

Таким чином, враховуючи наведе, судова колегія вважає доводи апелянта про відсутність в ОСОБА_7 умислу, як суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, безпідставними.

Свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_7 у незаконному придбанні, носінні, зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, суд послався у вироку на показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , які чітко та послідовно вказали, за яких обставин у обвинуваченого було виявлено та вилучено речі, які є предметом вчинення даного злочину. Ці ж свідки вказали, що після зупинки транспортного засобу під керуванням обвинуваченого, на запитання працівника поліції перший повідомив про наявність у кишені його куртки пістолету, який він недавно найшов. Після чого працівниками поліції було проведено поверхневу перевірку ОСОБА_7 , в ході якої в правій зовнішній кишені куртки було виявлено предмет схожий на пістолет.

Показання зазначених свідків узгоджуються із даними, що містяться в протоколі огляду місця події 27 січня 2021 року, згідно з яким, працівниками поліції у ОСОБА_7 було виявлено та вилучено на вул. Грушевського у м. Рівне предмет схожий на пістолет.

Законність таких дій стверджується ухвалою слідчої судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 29.01.2022 року, якою надано дозвіл на проведення обшуку ОСОБА_7 , з метою вилучення пристрою, схожого на вогнепальну зброю пістолет, який фактично вилучено 27.01.2021.

Переданий на дослідження експерта судової балістичної експертизи №СЕ-19/118-21/938-БЛ від 03.02.2021 пристрій схожий на вогнепальну зброю (пістолет), є короткоствольною вогнепальною зброєю - переробленою саморобним способом з стартового пістолета «RЕТАY Р114» калібру 9mm РКК б/н, промислового виготовлення, шляхом внесення конструктивних змін не передбачених виробником.

Сукупність зібраних органом досудового розслідування доказів, на які посилається сторона обвинувачення, доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину поза розумним сумнівом.

При перевірці доводу сторони захисту щодо проведення не огляду місця події, а обшуку речей обвинуваченого суд апеляційної інстанції слідує практиці, яка висловлена, зокрема, в постанові Верховного Суду (провадження № 51-230 км 18), де наголошено, що огляд місця події слід відрізняти від такої слідчої дії, як обшук.

Так, обшук - це слідча дія, що полягає в примусовому обстеженні приміщень, споруд, ділянок місцевості та інших об`єктів, які перебувають у віданні певних осіб з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду за наявності ймовірних даних про те, що розшукуване приховане в певному місці чи в певної особи.

У той же час огляд місця події - це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів скоєння злочину. Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій, а також джерелом отримання доказів.

За змістом статей 214, 223, 237 КПК України огляд є слідчою дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі.

Судом було вірно встановлено, що підставою для проведення огляду місця події (житла) стало повідомлення від служби 102, що під час поверхневої перевірки у ОСОБА_7 було виявлено предмет схожий на пістолет. З метою перевірки вказаної інформації та з`ясування події, що відбулася, було здійснено огляд місця події, в процесі якого вилучено предмет схожий на пістолет.

Враховуючи те, що огляд місця події був проведений у відповідності до вимог процесуального закону, під час його проведення з дотриманням вимог цього закону було виявлено та вилучено пістолет, тому апеляційний суд не може погодитися з доводами захисника про недопустимість такого доказу, як висновок експерта №СЕ-19/118-21/938-БЛ від 03.02.2021 про проведення судової експертизи зброї.

Також судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що вилучення у ОСОБА_7 предмета схожого на пістолет відбулося в порядку ч.3 ст. 233 КПК України, де вказується, що слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку.

Винесення ухвали слідчим суддею про надання слідчому дозволу на проведення обшуку речей ОСОБА_7 не у день подачі відповідного клопотання слідчим не впливає на правильність висновку місцевого суду про винність першого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, а також в даному випадку не може бути істотним порушенням кримінально процесуальних норм, які давали б суду підстави для визнання доказу недоступним.

Посилання захисника на нібито працівником поліції було проведено саме обшук ОСОБА_7 , а не поверхнева перевірка особи є довільною інтерпретацію обставин справи, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема з відеозапису оформлення адміністративних матеріалів та пояснень свідків, працівником поліції ОСОБА_9 було проведено поверхневу перевірку в ході якої в правій зовнішній кишені куртки ОСОБА_7 було виявлено пристрій схожий на пістолет та в подальшому саме з метою забезпечення особистої безпеки останнім було вказаний предмет вилучено у ОСОБА_7 та покладено на багажник автомобіля.

Беручи до уваги викладене, апеляційний суд вважає, що доводи сторони захисту висловлені при апеляційному розгляді не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають жодних підстав для зміни чи скасування оскаржуваного вироку шляхом його скасування та закриття у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, оскільки спростовуються сукупністю досліджених судом доказів, які при цьому були предметом дослідження судом першої інстанції, і їм була надана відповідна юридична оцінка.

На підставі наведенного, колегія суддів доходить переконання, що доводи сторонни захисту щодо необхідності повторного дослідження доказів апеляційним судом не ґрунтується на законі з огляду на таке.

Положеннями ст.404 КПК України чітко регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення місцевого суду в межах апеляційної скарги. За клопотанням учасників судового провадження апеляційний суд зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, якщо суд першої інстанції дослідив їх неповністю або з порушеннями; апеляційний суд може дослідити докази, які не досліджувалися місцевим судом, виключно в разі, якщо учасники судового провадження заявляли клопотання про дослідження таких доказів під час розгляду в суді першої інстанції або якщо про них стало відомо після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Повнота дослідження судом апеляційної інстанції доказів щодо певного факту має бути забезпечена у випадках, коли під час апеляційного розгляду цей факт встановлюється в інший спосіб, ніж це було здійснено в суді першої інстанції.

Однак, заявляючи клопотання про повторне дослідження доказів встановлених під час судового розгляду, ні захисником, ні обвинуваченим не вказано як ці вимоги кореспондуються з приписами ч.3 ст.404 КПК України, оскільки не було зазначено обґрунтованих доводів про порушення, допущені судом першої інстанції при їх дослідженні, та не зазначено в апеляційній скарзі обґрунтованих мотивів невірної оцінки місцевим судом наданих стороною обвинувачення доказів, або не врахування будь-яких доказів.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що всі доводи апеляційної скарги захисника фактично зводяться до його незгоди з висновками суду першої інстанції щодо оцінки доказів, які були досліджені судом та наведені у вироку.

Слід зазначити, що при призначенні ОСОБА_7 покарання, суд врахував вимоги ст. 65 КК України. Обране покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, у матеріалах провадження в межах апеляційного розгляду не встановлено.

Ураховуючи зазначене, апеляційний суд правових підстав для задоволення апеляційної скарги захисника не вбачає.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 18 липня 2022 року стосовно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом.

Головуючий

Судд і