ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/370/23 Справа № 933/87/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7

виправданих: ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_10 на вирок Олександрівського районного суду Донецької області від 06 серпня 2021 року у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за №000167 від 15.11.2020 року яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

визнано невинуватими у незаконній порубці дерев у захисних лісових насадженнях, вчиненої за попередньою змовою групою осіб, що спричинило тяжкі наслідки та виправдано за ч. 4 ст. 246 КК України,-

Встановила:

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у тому, що 14.11.2020 року у вечірній час, більш точний час слідством не встановлено, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , знаходячись за місцем мешкання в м. Добропілля Покровського району Донецької області, маючи злочинний умисел, спрямований на незаконну порубку для власних потреб дерев у захисних лісових насадженнях, які знаходяться на території колишньої Веселогірської сільської ради Олександрівського району Донецької області, на теперішній час - Веселогірського старостинського округу Новодонецької селищної ради Краматорського району Донецької області, домовились про спільну, узгоджену, заздалегідь сплановану, протиправну діяльність, направлену на досягнення єдиного злочинного результату відомого кожному з них, об`єднаних єдиним злочинним наміром.

Наступного дня, 15.11.2020 року в період часу з 12:00 до 15:06 годин, більш точного часу в ході досудового розгляду не встановлено, з метою реалізації вищевказаного злочинного наміру, умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , узявши з собою дві бензопили марки «Goodluck», що належать ОСОБА_9 та дві каністри з паливно-мастильними матеріалами, приїхали до полезахисної лісової смуги, яка знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :01:000:0813, площею 4,123 га, розташованої на відстані 1,6 км у східному напрямку від с. Весела Гора Краматорського району Донецької області, та відноситься до захисних лісових насаджень лінійного типу, де умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, порушуючи встановлений законом порядок охорони, раціонального використання лісових насаджень, без спеціального на те дозволу, в порушення статей 4, 69 Лісового кодексу України, а також Постанови КМУ від 23.05.2007р. № 761 «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів», усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за допомогою бензопили здійснили незаконну порубку дванадцяти сироростучих дерев породи дуб, діаметрами: 1.- 33х30 см., 2.- 33х30 см., 3.- 40х36 см., 4.- 56х50 см., 5.- 44х40 см., 6.- 36х40 см., 7.-47х45 см., 8.- 40х38 см., 9.- 50х50 см., 10.- 45х46 см., 11.- 34х28 см., 12.- 32х26 см., загальною вагою 2120 кг., розпилявши стовбури зазначених дерев на колоди.

В результаті злочинних дій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які виразилися в незаконній порубці лісових насаджень, було припинено зростання 12 дерев породи дуб, чим спричинено державі в особі Новодонецької селищної ради Краматорського району Донецької області матеріальну шкоду в сумі 105255,45 грн. (сто п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять гривень сорок п`ять копійок), що у шістдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та є тяжкими наслідками, завданими державним, громадським інтересам, навколишньому природному середовищу в частині забезпечення ефективної охорони, належного захисту, раціонального використання та відтворення захисних лісових насаджень.

Виправдовуючи, суд першої інстанції зазначив, що стороною обвинувачення, вина обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 поза розумним сумнівом не була доведена у судовому засіданні за обвинуваченням у вчиненні ними злочину передбаченого ст. 246 ч. 4 КК України, як незаконна порубка дерев у захисних лісових насадженнях, вчинена за попередньою змовою групою осіб, що спричинило тяжкі наслідки.

Зокрема, обвинуваченням не доведена кількість спиляних під корінь дерев, а відповідно й розмір завданої шкоди. Речові докази у вигляді фрагментів пиляної деревини від 12 дерев породи дуб, що долучені до справи постановою слідчого, згідно протоколу огляду місця події з місця події не вилучалися. Обвинуваченням в судовому засіданні не доведено, що оглянуті судом частини деревини можна ідентифікувати, як частини 12 дерев породи дуб.

Ухвала слідчого судді, винесена за клопотанням слідчого, про накладення арешту на колоди стовбурів дерев породи дуб у кількості 12 штук не відповідає постанові слідчого про долучення в якості речових доказів фрагментів пиляної деревини від 12 дерев породи дуб, без зазначення кількості фрагментів.

Досудовим розслідуванням проігнорований факт виявлення на місці події мобільного телефону та не зафіксований даний факт в протоколі огляду. Будь яких слідчих (розшукових) дій стосовно цього, ідентифікації власника предмету виявленого на місці події, досудовим розслідуванням не проводилося. Перевірка власника мобільного телефону на причетність до вчинення злочину не проводилася.

Крім того, прокурором не надано суду належних, допустимих та достовірних доказів для спростування показань обвинувачених, що вони особисто не спилювали під корінь дерева, що на момент їх прибуття на місце пригоди в лісополосі вже були в наявності повалені та пиляні на частини дерева.

З таким вироком суду першої інстанції не погодився прокурор та оскаржив в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі останній просить вирок суду скасувати через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 та ОСОБА_8 визнати винуватими у вчинені злочину, передбаченому ч. 4 ст. 246 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі кожному. Цивільний позов прокурора на користь місцевого бюджету Новодонецької селищної ради у сумі 105 255, 45 грн задовольнити.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що висновки суду, що стороною обвинувачення поза розумним сумнівом не доведена вина обвинувачених в інкримінованому кримінальному правопорушенні не відповідають фактичним обставинам справи та є такими, які не ґрунтуються на доказах досліджених під час судового розгляду. Взявши до уваги лише показання обвинувачених, суд не звернув уваги, що їх покази є непослідовними та нестабільними, оскільки при їх допитах, вони у показах плутались, не пам`ятали відповіді або взагалі їх не надавали, що вказує на неправдивість свідчень. В той же час, судом першої інстанції не надано належної оцінки іншим доказами, які спростовують недостовірну версію захисту, сформовану з метою ухилення обвинувачених від кримінальної відповідальності.

Так, судом не надано належної оцінки показанням свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які показали, що бачили, як незнайомі особи пиляли дерева, оглянувши місцевість, ними виявлено 12 пнів свіжо спиляних дерев породи «дуб», по низки ознак, свідок ОСОБА_11 виявив, що дерева спиляні цього ж дня. Однак, суд прийняв до уваги показання вказаних свідків лише на підтвердження факту місця події, однак не звернув увагу на наявні докази, що дерева спиляні цього дня. Крім того, свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 показали, що на передодні у посадці спиляних дерев не було, що спростовує показання обвинуваченого ОСОБА_16 , що він напередодні бачив попиляні дерева.

Разом з цим, показання свідка ОСОБА_17 , які суд поклав в основу вироку суду, що на момент його приїзду разом із обвинуваченим дерева у посадці вже були попиляні, суперечать показанням інших свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які зазначили, що напередодні спиляних дерев не було. При цьому, при наявності суперечливих показань, суд не навів мотивів, чому він прийняв покази саме ОСОБА_17 та відхилив показання інших свідків.

Крім того, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження й висновки суду про недоведеність обвинуваченням кількості спиляних під корінь дерев, а відповідно й розміру завданих збитків. Вказані висновки суду спростовуються протоколом огляду місця події, огляду речей та висновком експертизи.

Також вказує, що відсутність фото таблиці до протоколу огляду місця події, не є підставою для визнання вказаного доказу недопустимим, неналежним або недостовірним, оскільки проведення фотографування під час огляду місця події є обов`язковим лише за клопотанням учасників слідчої дії, натомість жодних клопотань про таке фіксування під час проведення огляду предмету від учасників не надходило. Зауважує, що ідентифікувати спиляні дерева, їх кількість, а також їх заміри, сум мав змогу з самого протоколу огляду місця події, у якому останні детально зазначені.

Крім того, вказує, що порушення ч. 3 ст. 104 КПК України, які наявні в протоколі огляду предмета, усунуті під час судового розгляду, шляхом допиту свідка ОСОБА_18 , який складав вказаний прокол, який показав, що не був зобов`язаний запрошувати понятих до вказаної слідчої дії, зважування проводилось на вагах, які взагалі не мають будь-якого маркування, що позбавило можливості ідентифікувати ваги в протоколі, однак факт зважування під час огляду підтвердив свідок ОСОБА_19 . Щодо невідповідності адреси зазначеної в протоколі, слідчий ОСОБА_18 пояснив, що це сталося внаслідок зміни назв. Щодо виправлення у вказаному протоколі, свідок показав, що бланк протоколу був орієнтований на 2021 рік, тому він виправив на 2020 рік. Тому, протокол огляду в цілому відповідає ст. 104 КПК України, а технічні описки не спростовують його якості.

Посилання суду на неналежне вилучення речових доказів не спростовує ту обставину, що вказані дерева попиляні обвинуваченими.

Звертає увагу, що не ґрунтується на вимогах КПК України висновки суду щодо визнання висновку судової інженерно-екологічної експертизи №7675 від 16.12.2020 року та розрахунку розміру шкоди недостовірними, оскільки в порушення вимог ст. 101 КПК України суд належним чином не мотивував підстави незгоди з висновком експерта.

Також вказує на порушення судом вимог п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України, оскільки судом зазначено в мотивувальній частині вироку, як на підставу виправдання не доведення вини обвинувачених, однак в резолютивній частині вироку не зазначив передбачених законом підстав виправдання, чим допустив істоті порушення вимог закону.

Також судом першої інстанції у вироку перелічені письмові докази надані стороною обвинувачення, проте зазначеним доказам не надано відповідного аналізу щодо їх належності стосовно обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник вказує, що судом першої інстанції зроблений правильний висновок про недопустимість протоколу огляду предмету, оскільки складений з порушенням норм КПК України. Свідки зазначили, що бачили лише, як обвинувачені розпилюють вже лежачі дерева. Звертає увагу, що досудовим розслідуванням взагалі проігноровано наявність на місці події мобільного телефону, та цей факт не зафіксований, власника не знайдено та не ідентифіковано. Окрім цього, зазначив на правильний висновок суду про недостовірність висновку експерта, оскільки такі висновки зроблені на підставі постанови слідчого, щодо кількості та розміру дерев, які визнані судом не доведеними.

Також зазначив, що на місце пригоди не прибув жоден спеціаліст або експерт для встановлення породи дерева та періоду спілу.

Зауважує, що доводи прокурора щодо непослідовності показань обвинувачених є надуманими, оскільки показання обвинувачених узгоджуються з показаннями свідків та іншими доказами у справі та не змінювались.

Наголошує на безпідставність звернення саме прокурора з цивільним позовом, оскільки відсутність досвіду у ново донецької селищної ради, щодо звернення із позовними заявами не є підставою для звернення прокурора з такою заявою в інтересах сільської ради, що є однією підставою для відмови у задоволені позову.

Заслухавши суддю - доповідача, прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала доводи апеляційної скарги, просила задовольнити апеляційну скаргу та скасувати вирок суду щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у зв`язку з істотним порушення вимог кримінального процесуального закону, призначити новий судовий розгляд, захисника адвоката ОСОБА_7 , який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін, виправданих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтримали доводи свого адвоката, та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто вирок має ґрунтуватися на зібраних доказах, повністю та всебічно досліджених та правильно оцінених судом, а висновки про подію кримінального правопорушення, про винуватість або невинуватість обвинуваченого у вчиненні злочину та інші істотні питання, які виникли у кримінальному провадженні, мають з достовірністю випливати з матеріалів провадження.

Обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно дост.94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку" (зі змінами та доповненнями) вказано, що вирок, постановлений іменем України, є найважливішим актом правосуддя і до його постановлення належить ставитися з винятковою відповідальністю, оскільки наспіх, непослідовно, неохайно написаний вирок може викликати сумніви в його законності, обґрунтованості і справедливості.

Стаття 373 Кримінального процесуального закону розрізняє два види вироків: обвинувальний та виправдувальний. При цьому виправдувальний вирок ухвалюється за наявності однієї з таких підстав: не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 374 КПК України у мотивувальній частині виправдувального вироку зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення , а у резолютивній його частині має бути зазначено рішення про визнання особи невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та про його виправдання.

Відповідно до п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку" резолютивна частина виправдувального вироку повинна містити рішення суду про визнання підсудного невинним у вчиненні злочину, передбаченого статтею (пунктом, частиною статті) кримінального закону, за якою його було віддано до суду, із зазначенням передбаченої законом підстави виправдання.

Проте, місцевий суд наведених вимог не дотримався.

Згідно змісту оскаржуваного вироку, суд дійшов висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_9 та ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України, а саме, незаконна порубка дерев у захисних лісових насадженнях, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що спричинило тяжкі наслідки, та констатував необхідність виправдання ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у зв`язку із тим, що сукупність досліджених в судовому засіданні доказів є недостатньою для постановлення обвинувального вироку.

Проте, підстава виправдування, передбачена ч.1 ст.373 КПК України, не зазначена в резолютивній частині оскаржуваного виправдувального вироку, що не узгоджується з вимогами цієї норми, оскільки цей перелік є вичерпним.

Отже, колегія суддів погоджується з апеляційними доводами прокурора щодо необґрунтованості оскаржуваного судового рішення, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає задоволенню в частині скасування оскаржуваного вироку.

Зазначене вище порушення кримінального-процесуального закону є істотним, оскільки перешкодило суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення, що відповідно до вимог п.3 ч.1ст.409 КПК України, тягне за собою скасування вироку.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 19.07.2022 року по справі №713/2085/19.

Відповідно до положень ст.404 КПК України апеляційна процедура передбачає оцінку оскаржуваного вироку відповідності нормам кримінального та процесуального закону, фактичним обставинам кримінального провадження, а також дослідженим у судовому засіданні доказам.

За змістом згаданої норми суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути зазначені порушення процесуального закону шляхом повторного дослідження обставин кримінального провадження та доказів, оскільки прокурором в судовому засіданні не заявлено клопотання про дослідження доказів.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судове рішення щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , постановлене з порушенням кримінального процесуального закону не можна визнати законним і обґрунтованим, відповідно до ст. ст. 409, 412 КПК України, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.

Разом з тим, порушення судом вищенаведених вимог кримінального процесуального закону не відноситься до передбаченого в ч. 1 ст. 415 КПК України переліку безумовних підстав призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Проте, відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Колегія суддів вважає, що такими загальними засадами кримінального провадження у цьому випадку є верховенство права та законність, дотримання яких не було забезпечено під час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені істотні порушення є процесуально неприпустимими при судовому розгляді, оскільки в такий спосіб порушуються загальні засади забезпечення права на захист, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, безпосередності дослідження доказів і змагальності сторін у процесі, законності та одночасно обґрунтованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у ст. 370 КПК України, а також містяться у ст. 7 КПК України серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати.

Колегія суддів вважає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, встановлення істини в справі й прийняття правильного рішення. При цьому конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано апеляційним судом істотним чи неістотним, залежно від обставин кримінального провадження

Ці вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції при судовому розгляді, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення, з огляду на що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Наведені в ухвалі апеляційного суду порушення кримінального процесуального закону є істотними, оскільки торкаються прав та законних інтересів обвинуваченого, перешкодили суду повно, і всебічно розглянути кримінальне провадження, і вплинули, чи могли вплинути на постановлення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення, а тому вирок підлягає скасуванню. Враховуючи те, що зазначені порушення не можуть бути усунені апеляційним судом в ході апеляційного розгляду, тому відповідно до вимог ст. 9, ч. 1 ст. 412 КПК України, є безумовною підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Тому, виходячи із передбаченої п.16 ч.1ст.7 КПК України загальної засади кримінального провадження, з метою забезпечення дотримання вимог кримінального процесуального закону про дослідження доказів і повноти судового розгляду, ухвалений вирок, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Оскільки внаслідок скасування вироку призначається новий судовий розгляд в суді першої інстанції, тому колегія суддів позбавлена процесуальної можливості перевірки решти доводів апеляційних скарг прокурора.

Відповідно до ч. 2 ст. 415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Отже, скасовуючи вирок через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не входить в обговорення всіх доводів апеляційної скарги прокурора, однак вважає, що вони підлягають ретельній перевірці під час нового судового розгляду, як такі, що мають суттєве значення у цьому кримінальному провадженні.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить усунути допущені порушення кримінального процесуального закону, вжити заходів до повного, всебічного дослідження обставин кримінального провадження, перевірити інші доводи апеляційної скарги прокурора, дати належну оцінку зібраним доказам, в залежності від чого ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Олександрівського районного суду Донецької області від 06 серпня 2021 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_8 - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді