УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2023 Слідчий суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Володимирі клопотання старшого слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Маріуполь, Донецької області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, який має на утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , 2005 року народження, ОСОБА_8 , 2011 року народження, не працюючого, неодноразово судимого останній раз 08.07.2021р. Жовтиневим районним судом м.Маріуполя зха ч.1 ст.185 КК України до одного року позбавлення волі з іспитовим строком один рік, звільнений по закінченню іспитового строку, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасового проживаючого в АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

У С Т А Н О В И В:

19.03.2023 до суду надійшло погоджене з прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України за наступних обставин.

ОСОБА_6 , будучи неодноразово судимий за корисливі злочини проти власності, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий корисливий злочин. Так, ОСОБА_6 , точний час, дата та місце в ході досудового розслідування не встановлено, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та метою заволодіння чужим майном, шляхом незаконних операцій з використанням електронно обчислювальної техніки, в не встановлений досудовим розслідуванням час розмістивши завідомо неправдиве оголошення про надання інтимних послуг на інтернет сайті «ukrhot.com», використовуючи мобільний телефон з абонентським номером оператора стільникового мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_1 , шляхом обману ОСОБА_9 (анкетні дані змінені), який залучався правоохоронними органами для проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, під приводом здійснення попередньої оплати за надання інтимних послуг за вказаним оголошенням, хоча заздалегідь не мав такого наміру, незаконно заволодів грошовими коштами останнього на загальну суму 6 300 грн.., які ОСОБА_9 були перераховані на банківський картковий рахунок емітований «УНІВЕРСАЛ-БАНК» № НОМЕР_2 .

Окрім цього, ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 точний час, дата та місце в ході досудового розслідування не встановлено, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та метою заволодіння чужим майном, шляхом незаконних операцій з використанням електронно обчислювальної техніки, в не встановлений досудовим розслідуванням час розмістивши оголошення про надання інтимних послуг на інтернет сайті «ukrhot.com», використовуючи мобільний телефон з абонентським номером оператора стільникового мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_1 , шляхом обману ОСОБА_9 (анкетні дані змінені), який залучався правоохоронними органами для проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, під приводом здійснення попередньої оплати за надання інтимних послуг за вказаним оголошенням, хоча заздалегідь не мав такого наміру повторно, незаконно заволодів грошовими коштами останнього на загальну суму 6150 грн., які ОСОБА_9 двома платежами були перераховані на банківський картковий рахунок емітований «УНІВЕРСАЛ-БАНК» № НОМЕР_2 та банківський картковий рахунок емітований «Ощадбанк» НОМЕР_3 .

Окрім цього, ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , точний час, дата та місце в ході досудового розслідування не встановлено, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та метою заволодіння чужим майном, шляхом незаконних операцій з використанням електронно обчислювальної техніки, в не встановлений досудовим розслідуванням час розмістивши оголошення про надання інтимних послуг на інтернет сайті «ukrhot.com», використовуючи мобільний телефон з абонентським номером оператора стільникового мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_1 , шляхом обману ОСОБА_9 (анкетні дані змінені), який залучався правоохоронними органами для проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, під приводом здійснення попередньої оплати за надання інтимних послуг за вказаним оголошенням, хоча заздалегідь не мав такого наміру повторно, незаконно заволодів грошовими коштами останнього на загальну суму 9600 грн., які ОСОБА_9 трьома платежами були перераховані на невстановлений банківський картковий рахунок.

12 жовтня 2022, відомості про дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №10000582 та об`єднане в одне провадження за кваліфікацією ч.3 ст.190 КК України.

17 березня 2023 о 09 год. 44 хв., ОСОБА_6 , затримано, в порядку ст.208 КПК України, як особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.190 КК України.

17.03.2023 ОСОБА_10 вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 190 КК України.

На підставі викладеного слідчий та прокурор в судовому засіданні підтримали клопотання та просили обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких, та за які передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі на строк до восьми років, має можливість переховуватись від суду, може знищити речі та документи, продовжити незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати органу досудового розслідування, яке на теперішній час встановлює всі обставини кримінального правопорушення, та, з урахуванням даних, що характеризують ОСОБА_6 , є достатні підстави вважати на наявні ризики передбачені законом.

Підозрюваний підтвердив свою причетність до інкримінованої підозри та просив обрати йому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, посилаючись на те, що має сім`ю, утримує дітей, в тому числі дитину дружини від першого шлюбу, при цьому є внутрішньо переміщеною особою, офіційно не працевлаштований та постійного доходу не має. На окупованій території залишився син від першого шлюбу, про якого йому дотепер нічого невідомо. Має намір довести, що може бути потрібним суспільству, у зв`язку з чим просить дати йому шанс довести це.

Захисник ОСОБА_5 підтримав позицію підозрюваного, також заперечував проти задоволення клопотання, вказуючи на необґрунтованість підозри, недоведеність ризиків та відсутність обґрунтування, що інший, більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної поведінки підзахисного, у якого відсутній намір впливати на свідків чи перешкоджати слідству інших шляхом.

Слідчий суддя, заслухавши клопотання, думку учасників провадження, дослідивши надані матеріали, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, справу «Комарова проти України» від 16.05.2013 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі; у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

З огляду на викладене та зважаючи на положення частини другої статті 29 Конституції України, Конституційний Суд України вважає, що слід визначити такі обов`язкові вимоги до правомірного арешту або тримання під вартою: по- перше, арешт чи тримання під вартою має здійснюватися виключно на підставі належним чином вмотивованого рішення суду; по-друге, підстави та порядок застосування цих запобіжних заходів мають бути визначені в законі та повинні відповідати конституційним гарантіям справедливої судової процедури та принципу верховенства права.

Оскільки метою статті 29 Конституції України є недопущення свавільного обмеження (позбавлення) свободи чи особистої недоторканності особи, то дотримання зазначених вимог є обов`язковим.

Відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного чи обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися з кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Пунктом 5 ч.2 ст.183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п.175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року), також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Слідчий суддя зазначає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованих правопорушень, доводиться зібраними у кримінальному проваджені доказами, а саме: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, протокол контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, протокол обшуку, повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення; постанови про визначення предметів речовими доказами та приєднання їх до кримінального провадження, що характеризують особу.

Згідно зі ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; 3) вік та стан здоров`я; 4) міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію; 7) майновий стан; 8) наявність судимостей; 9) дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Так, ОСОБА_6 є внутрішньо переміщеною особою, тимчасово проживає в м.Києві, має постійне місце реєстрації на території тимчасово непідконтрольній державі України, одружений, утримує неповнолітню дочку та сина дружини, водночас ніде не працює, не має постійного джерела прибутку та законних засобів до існування, раніше неодноразово був засуджений за вчинення корисних злочинів, і при цьому обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких, та за які передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі. Крім того, необхідно врахувати, що 18.03.2023 старшим слідчим СВ Святошинського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, а тому є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі він може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення майнового характеру та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Окрім даних, що характеризують підозрюваного, слідчий суддя враховує, що на даний момент Указом Президента України який затверджено Законом України на території України введено воєнний стан, що дає додаткові підстави для обмеження конституційних прав громадян, враховує також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також ті обставини, що органом досудового слідства тільки розпочато слідство по справі, не зібрані докази, не допитані потерпілі та свідки, що не виключає спробу здійснити вплив на них з боку підозрюваного та дає достатні підстав вважати, що залишаючись на свободі він може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, може впливати на свідків, знищити докази по справі, вчинити новий злочин та переховуватися від органів досудового розслідування.

Небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, яка в теперішній момент перебуває у стані війни та активних бойових дій, що в тій чи іншій мірі впливає й на суспільство.

Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З огляду на це, менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Посилання сторони захисту та обвинуваченого на наявність у ОСОБА_6 наявного захворювання, сім`ї та неповнолітніх дітей, не завадило останньому вчиняти інкриміновані правопорушення, та також і не спростовують наявність ризиків, викладених у клопотанні слідчого.

В разі необхідності, підозрюваний може звертатися за допомогою у медичну частину слідчого ізолятору.

Крім того, стороною захисту не представлено жодного належного доказу щодо можливості відбування підозрюваним запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за місцем постійного проживання, зокрема документ, що посвідчує особу власника, право власника на володіння майном, договору оренди чи згоди на перебування у житлі під час цілодобового арешту.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пунктом 3 частини 5 статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Абзацом 2 частини 5 статті 182 КПК України визначено, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя враховує як характер кримінального правопорушення у якому підозрюється особа - злочин, передбачений ч.3 ст.190 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, так і дані про особу підозрюваного, якому інкримінується те, що він здійснював заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислюваної техніки, а також приймає до уваги спосіб вчинення кримінального правопорушення та розмір незаконно отриманих грошових коштів, високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, яке на теперішній момент перебуває в активній фазі війни та воєнному стані, тривалість можливого вчинення указаних кримінальних правопорушень, наявність підозри за аналогічні злочини організованою групою. Водночас слідчий суддя приймає до уваги наявність у підозрюваного сім`ї, неповнолітніх дітей та обов`язок батьків щодо їх утримання, а тому вважає, що в даному випадку можливе визначення застави в розмірі 50 прожиткових мінімумів, оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Тому слідчий суддя вважає за необхідне визначити йому заставу у розмірі сімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 134200 грн, оскільки саме такий розмір буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

У разі внесення застави, слідчий суддя вважає необхідним покласти на підозрюваного обов`язки визначені ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст.176-178, 182, 183, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.3 ст.190 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Луцький слідчий ізолятор» на строк 60 днів, тобто до 15 травня 2023 року включно.

Визначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 134200грн., у разі внесення якої звільнити ОСОБА_6 з-під варти та покласти на підозрювану особу такі обов`язки:

1)прибувати до слідчого у кримінальному провадженні двічі на тиждень щовівторка і п`ятниці;

2) не відлучатися із м.Володимир Волинської області без дозволу прокурора або суду;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) носити електронний засіб контролю.

У задоволенні клопотання захисника та підозрюваного щодо обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відмовити.

Ухвала діє до 15 травня 2023 включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 20.03.2023.

Слідчий суддя: ОСОБА_12