Справа № 344/595/23
Провадження № 11-сс/4808/69/23
Категорія ст. 303 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 лютого 2023 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_7 на рішення, дії та бездіяльність прокурора,

за участю скаржника ОСОБА_7 ,

представника скаржника ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою зобов`язати уповноважену особу Івано-Франківської обласної прокуратури внести відомості за його заявою від 28 листопада 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Вважає, що ухвала слідчого судді першої інстанції є незаконною і такою, що підлягає скасуванню. Стверджує, що його заява від 28 листопада 2022 року містить достатньо фактичних даних про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 367, 366, 364, 372, 374 КК України. Посилається на те, що згідно з ст. 214 КПК України уповноважені особи Івано-Франківської обласної прокуратури повинні були відкрити кримінальне провадження, та внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 лютого 2023 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на рішення, дії та бездіяльність прокурора.

Матеріалами скарги встановлено, що 28 листопада 2022 року ОСОБА_7 звернувся до Офісу Генерального прокурора із заявою, в якій покликався на фальсифікацію щодо нього кримінального провадження та доказів обвинувачення, на вчинення протиправних дій працівниками правоохоронних органів (викрадення його майна під час проведення обшуків за місцем проживання ОСОБА_7 ), грубі порушення прокурора та суддів Івано-Франківської області, незаконне застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, безпідставне накладення арештів на майно у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя мотивував прийняте рішення тим, що подана скарга ОСОБА_7 є необґрунтованою та передчасною, оскільки ознак бездіяльності прокурора під час розгляду звернення ОСОБА_7 слідчим суддею не встановлено, а щодо всіх зазначених у заяві до Офісу Генерального прокурора доводів ОСОБА_7 прокурором, у межах його компетенції, надано належну та змістовну відповідь.

Прокурор в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час та місце апеляційного розгляду належним чином повідомлений, подав заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає за доцільне розглянути апеляційну скаргу у відсутність прокурора.

Під час апеляційного розгляду:

- ОСОБА_7 та його представник ОСОБА_8 просять задовольнити апеляційну скаргу, скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, думку сторін, вивчивши матеріали скарги, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

ОСОБА_7 наголошує на тому, що уповноваженою особою не внесено відомості про кримінальне правопорушення за його заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування та судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ висловлює сталу позицію, вказуючи у своїх рішеннях на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (рішення у справах «Ніконенко проти України» від 14 листопада 2013 року, п. 44, «Мута проти України» від 31 липня 2012 року, п. 61, «Карабет та інші проти України» від 17 січня 2013 року, п. 259).

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань врегульований, зокрема, Положенням про його ведення, затвердженим наказом Генерального Прокурора України № 69 від 17 серпня 2012 року «Про єдиний реєстр досудових розслідувань», згідно пп. пп. 4, 5 п. 2.1 якого, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Ця вимога передбачена і п. п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України щодо внесення необхідних даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Виконання завдань кримінального провадження може здійснюватись лише із застосуванням та дотриманням належної правової процедури, а відомості, які зазначені у заяві про кримінальне правопорушення, по суті визначають межі досудового розслідування.

В межах оскарження такої бездіяльності слідчий суддя повинен перевірити не тільки факти звернення до органу досудового розслідування, отримання цим органом відповідної заяви та вчинення бездіяльності, а також з`ясувати обставини та мотиви, з яких слідчий, дізнавач чи прокурор дійшли висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання уповноваженої особи внести інформацію про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Під час розгляду скарги ОСОБА_7 з`ясовано, що він 28 листопада 2022 року звернувся до Офісу Генерального прокурора із заявою про кримінальні правопорушення (а.п. 13-20). В своїй заяві просив внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань згідно з ст. 214 КПК України та розпочати досудове розслідування.

Згідно супровідного листа Офісу Генерального прокурора від 12 грудня 2022 року №09/3-531-22 (а.п. 12) заяву ОСОБА_7 направлено до Івано-Франківської обласної прокуратури для розгляду в межах повноважень.

Листом Івано-Франківської обласної прокуратури від 28 грудня 2022 року №09/3-531-22 (а.п. 10-11) повідомлено про відсутність підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за вказаним фактом.

Так, уповноваженою особою відомості за заявою ОСОБА_7 про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені не були.

Разом з тим, на думку колегії суддів, перевірити вказані в заяві ОСОБА_7 факти можливо виключно в кримінальному провадженні зареєстрованому за відповідною заявою та дійти висновку про наявність або відсутність події кримінального правопорушення виключно під час проведення досудового розслідування за вказаною заявою.

Так, зміст ч. 1 ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до Єдиного реєстру досудових розслідувань всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що заява ОСОБА_7 від 28 листопада 2022 року складає повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення, в ній зазначено конкретні обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, за які відповідальність передбачена КК України, з наведенням можливої попередньої правової кваліфікації, що дозволяло внести необхідні дані до Єдиного реєстру досудових розслідувань для подальшого проведення досудового розслідування.

Таким чином, висновок слідчого судді про те, що в своїй заяві від 28 листопада 2022 року ОСОБА_7 не навів достатній перелік обставин, які могли б свідчили про вчинення кримінальних правопорушень, є безпідставним.

Згідно приписів п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема про зобов`язання вчинити певну дію.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасувати ухвалу слідчого судді про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 , постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу ОСОБА_7 та зобов`язати уповноважену особу Івано-Франківської обласної прокуратури внести в порядку ст. 214 КПК України відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення, вказане в його заяві від 28 листопада 2022 року.

Керуючись ст. ст. 376, 304, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу скаржника ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 лютого 2023 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_7 задовольнити, зобов`язати уповноважену особу Івано-Франківської обласної прокуратури внести в порядку ст. 214 КПК України відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення, вказане в його заяві від 28 листопада 2022 року на адресу Офісу Генерального прокурора.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5