Дата документу Справа № 316/2721/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 316/2721/21 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/705/22 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула 28 листопада 2022 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 12 листопада 2021 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Іванівка, Кам`янсько-Дніпровського району, Запорізької області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 18.03.2020 року Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.309 КК України, до позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст.75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки.

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

ОСОБА_7 , у порушення вимог статті 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, маючи умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу - метадон, без мети збуту, 19.09.2021 приблизно о 14 годині, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , на землі, знайшов, тим самим незаконно придбав, згорток ізолюючої стрічки, в середині якого, знаходився полімерний згорток з кристалічною речовиною білого кольору, а саме метадон, який залишив при собі, та став незаконно зберігати для особистого вживання, без мети збуту. У подальшому, під час огляду місця події, біля будинку АДРЕСА_2 , 19 вересня 2021 року в період часу з 14 години 31 хвилини до 14 години 36 хвилини, у ОСОБА_7 працівниками поліції Відділу поліції №1 Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області, вилучено згорток ізолюючої стрічки, в середині якого, знаходився полімерний згорток з кристалічною речовиною білого кольору, який незаконно придбав та зберігав, без мети збуту. Згідно з висновком експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/108-21/11360-НЗПРАП від 24.09.2021, зазначена кристалічна речовина містить у своєму складі наркотичним засобом, обіг якого обмежено метадон, загальна маса якого склала 0,14488 г (в перерахунку на основу).
Своїми діями ОСОБА_7 , скоїв кримінальний проступок передбачений ч.1 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

Вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 12 листопада 2021 року:
ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначено йому покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці.
На підставі ч.1 ст.71 КК України з урахуванням вимог ст.72 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутної частини покарання за вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 18.03.2020 року, визначено остаточно ОСОБА_7 покарання у виді п`яти років одного місяця позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання постановлено рахувати з моменту фактичного затримання після набрання вироком законної сили. Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу постановлено не обирати.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст.100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі обвинувачений вважає вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів зазначає, що за вчинений злочин передбачено покарання у виді штрафу в розмірі від 1000 до 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. При призначенні штрафу як основного або додаткового покарання за сукупністю злочинів та вироків особливість його застосування полягає в тому, що складання з іншими видами покарань він не підлягає і в таких випадках виконується самостійно. Звертає увагу суду, що він працює рибаком у ФОП « ОСОБА_8 », заробляє від 24000 до 35000 тисяч гривень в місяць та має можливість сплатити штраф.

Просить вирок суду першої інстанції скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити йому покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу в розмірі від 1000 до 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В іншій частині вирок залишити без змін.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор висловив заперечення доводам та вимогам поданої апеляційної скарги, просив вирок суду залишити без змін.

В судове засідання апеляційної інстанції обвинувачений та його захисник не з`явились, апеляційний суд неодноразово здійснював заходу, скеровані на повідомлення обвинуваченого та його захисника, які проживають на тимчасово окупованій території, однак через розпочату 24.02.2022 року військову агресію проти України доставка поштових відправлень на тимчасово окуповані території України не здійснюється. Про час і дату судового засідання відповідно до ч.1 ст.12-2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» обвинувачений та його захисник були повідомлені заздалегідь, шляхом розміщення оголошення на сайті Запорізького апеляційного суду. З опублікування такого оголошення обвинувачений та його захисник вважаються повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути провадження за відсутністю обвинуваченого та його захисника, що не суперечить положенням ч.4 ст.405 КПК України. Крім того апеляційна скарга подана стороною захисту, питань про погіршення правового становища не ставиться.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до вимог ч.1ст.404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції розглянув дане кримінальне провадження у відповідності до вимог ст.382 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.309 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами, які судом досліджувались в обсязі, визначеному в порядку ч.2 ст.382 КПК України. Ці обставини учасниками провадження не оспорюються, а тому вони не є предметом апеляційного розгляду, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

Стосовно вимог апеляційної скарги обвинуваченого щодо призначення йому більш м`якого покарання у виді штрафу, колегія суддів виходить з положень ст.ст.50, 65, 71 КК України, які судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання були дотримані.

Так, відповідно до вимог ст.65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Визначений судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 вид та розмір покарання в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам закону.

При обранні виду та розміру покарання суд першої інстанції, згідно вироку та матеріалів кримінального провадження, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (проступку), сукупність усіх характеризуючих його обставин, характер, ступінь його суспільної небезпеки.

Місцевий суд також взяв до уваги відомості стосовно особистості обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення аналогічного кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, має постійне місце реєстрації та проживання, офіційно не працевлаштований, не має власного джерела доходу.

Одночасно, відповідно до ст.66 КК України, обставиною, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції визнав щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Судом першої інстанції в повній мірі дослідженні усі докази, які характеризують обвинуваченого в достатньому об`ємі, його ставлення до скоєного та надана відповідна обґрунтована та вмотивована оцінка вказаному.

З урахуванням сукупності всіх наведених вище обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_7 лише в умовах ізоляції від суспільства та не вбачає підстав для призначення останньому покарання у виді штрафу.

Наявність обставин щодо притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності у сукупності із вчиненням злочину в період встановленого випробувального терміну, що на думку колегії суддів засвідчує системний характер протиправної поведінки ОСОБА_7 , давали суду підстави для призначення саме такого розміру покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства.

Крім того, попереднє застосування до ОСОБА_7 положень ст.ст.75, 76 КК України, що вбачається із матеріалів провадження, та подальше вчинення ним кримінального правопорушення вказує, що призначення йому покарання, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства виявляється неефективним.

Також обґрунтовано суд призначив остаточне покарання ОСОБА_7 із застосуванням положень ч.1 ст.71 КК України, оскільки останній вчинив злочин в період випробувального терміну, встановленого попереднім вироком.

Правових підстав вважати таке покарання явно несправедливим через суворість немає, а переконливих аргументів, які би ставили під сумнів наведені висновки суду першої інстанції та вказували б на порушення загальних засад призначення покарання, в апеляційній скарзі не міститься.

З огляду на зміст оскаржуваного вироку, слід констатувати, що всі наведені апелянтом обставини на користь висунутої вимоги районним судом при призначенні ОСОБА_7 покарання взяті до уваги.

Обставин, які б можна було віднести на користь призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу апеляційною інстанцією не встановлено, що обумовлює відхилення доводів останнього як неспроможних.

Посилання обвинуваченого про наявність підстав для призначення йому більш м`якого покарання у виді штрафу, поряд із встановленою лише однієї пом`якшуючою покарання обставиною, та з урахуванням негативних даних про особу обвинуваченого, судова колегія знаходить непереконливим.

Враховуючи наведене, на переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_7 відповідає принципам співмірності та індивідуалізації, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, призначене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав, відповідає вимогам ст. 71 КК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування або зміну оскаржуваного вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 12 листопада 2021 року відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст.309 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4