Справа № 521/4812/14-к
Провадження 1-кп/521/26/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Одеси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001703 від 02.03.2014 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівки, Болградського району, Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, працюючого на будівництві, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

02.03.2014 року, приблизно о 02 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись біля будинку № 32 по вул. Космонавтів у м. Одесі, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, скориставшись штовханиною, зірвав з шиї потерпілого ОСОБА_6 золотий ланцюжок, розпорядившись майном потерпілого на власний розсуд.

Після чого намагаючись приховати скоєне кримінальне правопорушення ОСОБА_4 викинув вказаний ланцюжок у неподалеку розташовані кущі парку «ім. Горького» в м. Одесі, у результаті чого заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1 300 (одна тисяча триста) гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 186 КК України, визнав повністю та надав покази щодо обставин кримінального правопорушення аналогічні відомостям, які зазначені в обвинувальному акті, а саме те, що 02.03.2014 року, близько 02 години ночі під час конфлікту з потерпілим, скориставшись штовханиною, здійснив відкрите викрадення чужого майна, а саме зірвав з шиї потерпілого ОСОБА_6 золотий ланцюжок. Майном потерпілого розпорядився на власний розсуд. Вартість майна не оскаржує. У вчиненому кається та виражає готовність нести відповідальність за вчинене.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні участі не приймав, однак надав до канцелярії суду заяву про розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 без його участі, цивільний позов не заявляє та будь-яких претензій до обвинуваченого не має, покарання обвинуваченому просить визначити у виді штрафу.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, і обмежився допитом обвинуваченого, а також дослідженням документів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позицій, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Під час допиту обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив, що саме він вчинив відкрите заволодіння чужим майном (грабіж), за викладених в обвинувальному акті обставин. Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції. Зважаючи на те, що обвинувачений підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини і беззаперечно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, покази обвинуваченого суд вважає такими, що відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення, які встановлені в судовому розгляді.

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 186 КК України як відкрите заволодіння чужим майном (грабіж).

Відповідно до ст. 66 КК України, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , не встановлено.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України (в редакції на момент вчинення кримінального правопорушення) відноситься до злочину середньої тяжкості; особу ОСОБА_4 , його вік та соціальне положення, не одружений, непрацездатних осіб на утриманні не має; стан здоров`я (без інвалідності); те, що особа осудна, працездатна та працює; на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, позитивну характеристику за місцем мешкання, до кримінальної відповідальності притягується вперше; відсутність у потерпілого вимог матеріального та морального характеру у зв`язку з відшкодуванням; повне визнання вини у вчиненому та жаль з приводу цього, який виражається в осуді обвинуваченим своєї поведінки; наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України було вчинено ОСОБА_4 - 02.03.2014 року. Даних про те, що строк притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності сплив, судом не встановлено, адже тривалий час обвинувачений був оголошений у розшук, а судове провадження було зупинено.

Санкція ч. 1 ст. 186 КК України (в редакції на момент вчинення кримінального правопорушення) передбачала більш м`яке покарання ніж санкція ч. 1 ст. 186 КК України (в чинній редакції).

Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого КК України, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи (ч. 4 ст. 5 КК України).

Враховуючи, що санкцією ч. 1 ст. 186 КК України (в чинній редакції) посилена відповідальність, порівняно з редакцією що діяла станом на 02.03.2014 року (момент вчинення кримінального правопорушення), то застосуванню в даному випадку підлягає санкція ч. 1 ст. 186 КК України в редакції закону, який діяв на момент вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги обставини вчиненого кримінального правопорушення, та те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення, а також запобігання вчиненню обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного та його майновий стан, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, думку потерпілого, який не наполягав на призначення суворого покарання і просив призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді штрафу, суд погоджується з позицією прокурора в судових дебатах, та приходить до висновку про можливість призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 186 КК України (в редакції на момент вчинення кримінального правопорушення), а саме у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Ручові докази та судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Враховуючи особу обвинуваченого та приймаючи до уваги призначене покарання, підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу (в редакції санкції статті, що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення) в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

До набрання вироком суду законної сили будь-який запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 - не обирати.

Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили з моменту закінчення строку апеляційного оскарження.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку після його проголошення негайно вручається прокурору та обвинуваченому.

Суддя: ОСОБА_7 ОСОБА_8