ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 644/5175/21 Номер провадження 11-кп/814/1194/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисників обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 березня 2021 року за №0000022, 13 квітня 2021 року за №0000188, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_10 і його захисника ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Полтава від 15 вересня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у силу ст.89 КК України не судимого,

визнано винуватим і засуджено за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Красноармійськ Донецької обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

визнано винуватим і засуджено за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ухвалено обчислювати з 06 травня 2021 року й до набрання вироком законної сили залишено їм запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішено питання щодо арешту майна, процесуальних витрат і речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_9 , ОСОБА_10 визнано винуватими та засуджено за те, що вони 07 березня 2021 року приблизно о 13 годині по вул. С. Потоцького, 4 у м. Харків, діючи за попередньою змовою між собою групою осіб, з корисливих мотивів, шляхом ривка відкрито викрали в ОСОБА_11 жіночий рюкзак, усередині з особистими речами, та мобільний телефон «Huawei P smart», загальною вартістю 1 960 гривень.

Окрім того, 17 березня 2021 року приблизно о 17 годині ОСОБА_9 по вул. Біблика, 1-В у м. Харків, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з корисливих мотивів, застосував до ОСОБА_12 , яка є особою похилого віку, насильство, що не є небезпечним для її життя чи здоров`я, нанісши удар долонею в спину ОСОБА_12 , від чого вона впала на землю й відчула фізичний біль. Послабивши в такий спосіб опір ОСОБА_12 , ОСОБА_9 шляхом ривка відкрито викрав у неї пакет, усередині з: гаманцем, грошима, документами та їжею, на загальну суму 636 гривень 70 копійок.

В апеляційних скаргах з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених через суворість:

захисник ОСОБА_8 просить змінити вирок Київського районного суду м. Полтава від 15 вересня 2022 року та призначити ОСОБА_9 покарання із застосуванням ст.75 КК України. Свої вимоги мотивує тим, що місцевий суд при призначенні покарання не врахував те, що ОСОБА_9 повністю визнав вину, щиро розкаюється, повідомив суду обставини вчиненого кримінального правопорушення, від якого тяжких наслідків не настало, в силу ст.89 КК України не судимий, має: постійне місце проживання, неповнолітню дитину на утриманні, тривалий час перебуває під вартою;

обвинувачений ОСОБА_9 просить змінити вирок Київського районного суду м. Полтава від 15 вересня 2022 року, призначити йому покарання із застосуванням ст.ст.69 та 75 КК України й на підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, посилаючись на те, що він має обставини, які пом`якшують покарання у вигляді: повного визнання вини, щирого каяття, наявності в нього на утриманні неповнолітньої дитини та матері похилого віку, не судимий, постійно проживає за місце реєстрації, з 06 травня 2021 року перебуває під вартою в слідчому ізоляторі;

захисник ОСОБА_7 просить змінити вирок Київського районного суду м. Полтава від 15 вересня 2022 року та призначити ОСОБА_10 покарання із застосуванням ст.75 КК України. Такі вимоги обґрунтовує тим, що суд при обранні заходу примусу не врахував те, що ОСОБА_10 щиро розкаявся, вчинив кримінальне правопорушення, від якого тяжких наслідків не настало, вперше внаслідок збігу тяжких обставин, будучи переселенцем з тимчасово окупованої території та не маючи роботи, засобів для існування, не має обставин, які обтяжують покарання, й до нього цивільний позов не пред`являвся;

обвинувачений ОСОБА_10 просить змінити вирок Київського районного суду м. Полтава від 15 вересня 2022 року, призначити йому покарання із застосуванням ст.ст.69 та 75 КК України та на підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, мотивуючи тим, що він визнав вину у повному обсязі, щиро розкаявся, сприяв органу досудового розслідування в розкритті вчиненого кримінального правопорушення, не судимий і з 06 травня 2021 року перебуває під вартою в слідчому ізоляторі.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку обвинувачених та їх захисників на підтримку апеляційних скарг, заперечення прокурора проти апеляційних скарг, перевірила матеріали кримінального провадження, обговорила доводи апеляційних скарг і дійшла висновку про те, що вони не підлягають до задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновки місцевого суду щодо фактичних обставин учинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , обґрунтованості їх засудження та кваліфікації дій за ч.2 ст.186 КК України, в апеляційних скаргах не оспорюються, а тому відповідно до ст.404 КПК України в зазначеній частині оскаржуваний вирок у апеляційному порядку не переглядається.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 й ОСОБА_10 розглянуто в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи апелянтів про призначення обвинуваченим покарання із застосуванням положень ст.75 КК України колегія суддів уважає необґрунтованими.

За змістом ст.ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

З аналізу приписів ст.75 КК України вбачається, що при застосуванні даної норми кримінального закону всі зібрані у справі дані щодо обставин вчинення кримінального правопорушення в сукупності з даними про особу винуватого мають спонукати до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.

Санкцією ж ч.2 ст.186 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.

Суд першої інстанції при призначенні покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченими злочину, що відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, його обставини та суспільну небезпеку, особи обвинувачених, а саме те, що: ОСОБА_9 в силу ст.89 КК України не судимий, має неповнолітню дитину, на спеціальних обліках у медичних закладах не перебуває, ОСОБА_10 не судимий, не має місця реєстрації, наявність обставини, яка пом`якшує покарання обвинувачених щире каяття, та обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_9 вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння й щодо особи похилого віку, відсутність обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_10 .

При цьому, в ході злочинної діяльності обвинувачені не приховували свого наміру протиправно заволодіти майном, діяли відкрито для сторонніх осіб, ігноруючи волю потерпілих, у володінні яких перебувало майно. Змістом умислу ОСОБА_9 та ОСОБА_10 охоплювалось усвідомлення того факту, що вчинювані ними дії здійснюються в умовах очевидності й вони не зважали на цю обставину.

Таким чином, суспільна небезпечність злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, визначається насамперед способом його вчинення та відповідним змістом суб`єктивної сторони.

За таких обставин, місцевий суд дійшов правильного висновку, що виправлення та перевиховання обвинувачених можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Усупереч твердженням апелянтів, застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням за вчинення тяжкого злочину, має мати для цього вагомі та достатні підстави, які відсутні в даному кримінальному провадженні.

Колегія суддів не вбачає й сукупність характерних рис обвинувачених, як у загально-соціальному плані, так і в плані їх потенційної суспільної небезпеки, які б підтверджували готовність ОСОБА_9 та ОСОБА_10 належно виконувати покладені на них процесуальні обов`язки й досягти мети заходу примусу в умовах лише певного контролю за їх поведінкою.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких обставин, як обставини, яка пом`якшує покарання, то необхідним є те, щоб збіг згаданих обставин значною мірою зумовив учинення винним кримінального правопорушення. Однак, перевіркою матеріалів провадження не встановлено даної обставини, що пом`якшує покарання, з огляду на те, що предметом вчиненого ОСОБА_10 кримінального правопорушення були жіночий рюкзак, усередині з особистими речами, та мобільний телефон потерпілої.

Також позбавлені підстав доводи ОСОБА_10 про його активне сприяння розкриттю злочину, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що поведінка ОСОБА_10 була направлена саме на активну та ініціативну допомогу слідству в установленні нових фактів і обставин злочину. У той же час, визнання ОСОБА_10 своєї вини та надання правдивих показань по обставинах злочину в суді першої інстанції ще не підтверджує такої обставини, як активне сприяння розкриттю злочину. Названої обставини не встановлено й органом досудового розслідування в обвинувальному акті.

Водночас думка потерпілих, які в направлених до суду першої інстанції заявах поклались на розсуд суду при прийнятті рішень по даній справі, сама по собі не є мотивованою підставою для зміни способу виконання обраного ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заходу примусу.

Таким чином, призначене обвинуваченим покарання, яке є мінімальним, відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, за своїм видом і розміром законне, справедливе та сприяє меті покарання, тобто є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Отже, апеляційні скарги не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_10 і його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Полтава від 15 вересня 2022 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою - у той же строк з дня вручення їм її копії.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4