справа № 207/124/13- к
№ провадження 1-кп/208/11/22
УХВАЛА

06 жовтня 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі колегії суддів головуючого, судді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , судді ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , законного представника потерпілої ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 , законного представника ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_13 , законного представника ОСОБА_14 ,

у закритому судовому засіданні розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000100 відносно:

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 152 КК України, -

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 152 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту, 10.04.2012 року, приблизно о 10.00 годині, неповнолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спільно з неповнолітнім ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийшли в квартиру АДРЕСА_4 до раніше знайомої малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Знаючи про те, що ОСОБА_17 знаходиться в квартирі одна, маючи намір на статеві зносини з малолітньою, діючи погоджено з неповнолітнім ОСОБА_18 , неповнолітній ОСОБА_19 , застосовуючи фізичне насильство, утримуючи потерпілу рукою за одяг, завів її в одну з кімнат квартири, де продовжуючи утримувати Кіяницю, неповнолітній ОСОБА_19 посадив, а далі уклав її на ліжко і спробував зняти штани, при цьому став висловлювати погрози щодо фізичної розправи в разі надання нею опори, після чого став однією рукою утримувати руку малолітньої потерпілої. Кіяниця в цей час почала стискувати ноги і кричати, і з метою подолання опору з її боку ОСОБА_20 , пов`язаного з небажанням вступати в статевий контакт, неповнолітній ОСОБА_19 другою рукою став закривати їй рот, таким чином продовжуючи застосовувати фізичне насильство. Неповнолітній ОСОБА_18 , в цей час знаходився поруч діючи в своїх інтересах направлених на задоволення статевої пристрасті, і сприяючи неповнолітньому ОСОБА_19 , зняв штани і нижню білизну з ОСОБА_20 .

Далі, діючи навмисно, з метою задоволення статевої пристрасті природним шляхом з застосуванням фізичного насильства, а також загрози його застосування, долаючи опір з боку малолітньої потерпілої, пов`язаний з її небажанням вступити з ними в статевий контакт, неповнолітній ОСОБА_19 і неповнолітній ОСОБА_18 , достовірно знаючи про те, що ОСОБА_20 є малолітньою, сприяючи один одному, по черзі вступили з нею в статевий акт в природній формі, проти її волі.

Повторно, 11.04.12 року, приблизно в 18.00 годині, неповнолітній ОСОБА_18 , прийшов за місцем проживання до раніше знайомої малолітньої ОСОБА_20 у кв. АДРЕСА_4 . Знаходячись у вказаній квартирі, неповнолітній ОСОБА_18 зайшов в кімнату, в якій була ОСОБА_20 і запропонував вступити з ним в статевий акт. Кіяниця відповіла відмовою, проте ОСОБА_18 з метою задоволення статевої пристрасті природним шляхом, став погрожувати потерпілій в разі надання нею опори застосуванням фізичного насильства з боку ОСОБА_19 , при цьому достовірно знаючи, що малолітня ОСОБА_20 знаходитися під психічною дією з боку останнього в результаті раніше здійсненого відносно неї зґвалтування. Погрози в свою адресу малолітня ОСОБА_20 прийняла як реальні і перестала чинити опір, після чого ОСОБА_18 , застосовуючи фізичне насильство, зняв з потерпілої штани і достовірно знаючи про те, що вона є малолітньою, вступив з нею в природний статевий акт.

Повторно, 23.04.12 року, приблизно о 15.00 годині, неповнолітній ОСОБА_19 маючи намір на зґвалтування із застосуванням фізичного насильства малолітньої ОСОБА_17 , прийшов в квартиру АДРЕСА_4 .

Знаходячись у зазначеній квартирі і знаючи про те, що ОСОБА_20 перебуває в квартирі одна, неповнолітній пройшов в кімнату квартири, з метою задоволення статевої пристрасті в природній формі ліг на ліжко і покликав до себе малолітню Кіяницю.

Отримавши відмову, неповнолітній ОСОБА_19 підвівся і утримуючи Кіяницю за руки, тобто застосовуючи фізичну силу, з метою статевих зносин проти волі малолітньої, уклав її на ліжко. Далі, неповнолітній висловлюючи потерпілій погрози фізичної розправи в разі надання нею опори, достовірно знаючи, що малолітня ОСОБА_20 знаходитися під психічною дією з його боку, в результаті раніше здійсненого відносно неї зґвалтування, зняв з потерпілої штани та нижню білизну, і долаючи опір з її боку, вступив з нею в статевий акт в природній формі.

Виявлений у Кіяниці розрив дівочої пліви на 6-ти годинниках умовного циферблату годинника, до основи, краї якого крововиливні, набряклі, при доторкуванні незначно кровоточать, утворився при надмірному розтягуванні дівочої пліви, можливо при введенні напруженого статевого члену.

Досудовим слідством зазначені дії ОСОБА_9 , ОСОБА_12 кваліфіковані за ч.4 ст. 152 УК України як зґвалтування, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, з загрозою його застосування, вчинене повторно, у відношенні малолітньої.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_19 та ОСОБА_18 свою вину в пред`явленому обвинуваченні не визнали.

Захисники обвинувачених звернулися до суду з клопотанням про закриття провадження у справі та звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності внаслідок закінчення строків давності відповідно до ч.6 ст. 49 КК України.

Обвинувачені, їх законні представники, підтримали клопотання захисників про закриття кримінального провадження з визначених адвокатами підстав. Нереабілітуючий характер такого закриття провадження, їм роз`яснено.

Прокурор, з урахуванням спливу строків давності, просив ухвалити по справі законне та обґрунтоване рішення.

Представник потерпілого, потерпіла, законний представник, кожен окремо, заперечували проти задоволення клопотання.

Суд вислухав клопотання сторони захисту, учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Згідно з конституційним принципом презумпції невинуватості, що закріплено у ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законом порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Кримінальна відповідальність є результатом неправомірної поведінки особи, яка вчинила передбачене Кримінальним кодексом діяння, що містить склад злочину.

Зазначеними положеннями Конституції вирішується питання того, що лише обвинувальним вироком суду особа може бути визнана винуватою у вчиненні злочину, але самі по собі вони не виключають, що особа може бути визнаною такою, що вчинила злочин, і звільнена від кримінальної відповідальності судом в іншому процесуальному порядку.

Саме такий порядок, а саме звільнення від кримінальної відповідальності судом шляхом винесення ухвали або постанови про закриття справи, й передбачено чинним КПК України.

Існуючі гарантії Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і практика ЄСПЛ, не свідчать про автоматичне порушення прав особи у випадку встановлення її вини при закритті справи про кримінальне правопорушення у зв`язку із закінченням строків давності.

З метою уникнення порушення принципу презумпції невинуватості, при вирішенні питання про закриття справи із закінченням строків давності, і встановленні вини особи у вчиненні кримінального правопорушення, такій особі повинна бути забезпечена належна правова процедура по висловленню власної позиції, наполягання на ухваленні у справі виправдувального вироку для констатація її невинуватості.

В п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» зазначено:

«звільнення від кримінальної відповідальності це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України… Закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч. 1 ст. 44 КК, а саме: у випадках, передбачених цим Кодексом»

Усталеною правовою позицією, неодноразово підтвердженою постановами Верховного Суду, встановлено, що невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження щодо такого звільнення, якщо є згода цих осіб на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, а також за умови, що суд роз`яснив їм суть підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження.

Вина обвинувачених доведена поясненнями потерпілої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні підтвердила обставини вчинення відносно неї злочинів за обставин викладених в обвинувальному акті, її законного представника ОСОБА_7 , щодо повідомлення їй донькою обставин зґвалтування, звернення до поліції, гінеколога, психолога, брата потерпілої - свідка ОСОБА_21 , якому зі слів матері відомо про зґвалтування сестри, поясненнями свідка ОСОБА_22 , яка пояснила суду, що про зґвалтування онуки вона знає зі слів невістки.

Зазначені свідки також підтвердила свої попередні хороші відносини з ОСОБА_19 та ОСОБА_18 .

Свідок ОСОБА_23 психолог школи, суду пояснила, що зі слів матері однієї з учениць школи, Кіяниця мала перший сексуальний контакт з хлопцем, який їй подобався ОСОБА_24 , і про це знала вся школа. Під час спілкування з потерпілою та тим хлопцем, ОСОБА_20 пояснила, що все видумала, хоча вона не може сказати, що ОСОБА_25 схильна до вигадувань.

Свідок ОСОБА_26 ( ОСОБА_27 ) пояснив суду, що ОСОБА_20 в районі мешкання розповідала, що її зґвалтували, але він про це нічого не знає. Потерпіла розповідала, що і з ним також мала контакт, але цього не було. Відносин з нею ніколи не мав, але в школі ходили про це розмови. Свідок ОСОБА_28 пояснив суду, що чув в компанії друзів розмови про зґвалтування потерпілої.

Свідок ОСОБА_29 суду пояснив, що ОСОБА_18 на слідстві вказав на нього, що він зґвалтував потерпілу, а він, в свою чергу обмовив його, аналогічними поясненнями свідка ОСОБА_30 , яка пояснила, що зі слів сина знає про те, що з ОСОБА_20 у його присутності нічого не було. У дворі казали, що було зґвалтування, і від слідчого вона узнала, що це був ОСОБА_18 . Їх викликали до поліції, де син говорив, що оговорив ОСОБА_18 . Зі слів сина знає, що мати ОСОБА_20 дзвонила до ОСОБА_18 щоб він дав гроші, бо вона піде до поліції.

Свідок ОСОБА_31 пояснила суду, що зі слів потерпілої їй відомо, що остання з ОСОБА_18 підтримувала полові контакти, а ОСОБА_32 її зґвалтував. ОСОБА_33 , з яким вона на той час зустрічалась, казав, що це вигадки. У неї були ОСОБА_34 контакти з ОСОБА_33 в березні 2012 року, в квартирі у потерпілої. В іншій кімнаті цей час був брат потерпілої. Коли в неї був половий контакт з ОСОБА_19 , не виключає, що сперма останнього могла попасти на постільну білизну.

Свідок ОСОБА_35 пояснила суду, що в травні 2012 року до неї звернулася жінка з дочкою зі скаргами на болі в животі останньої. Вона взяла мазки, обстежила. За аналізами, в дівчини був половий контакт. При огляді в серпні були виявлені старі розриви дівочої пліви, було встановлено, що дівчина живе половим життям. Вона оглядала дівчинку як лікар, а не як експерт.

ОСОБА_36 пояснила суду, що висновок судово-медичної експертизи від 27.04.2012 року відносно потерпілої ОСОБА_20 , вона підтверджує. На момент огляду потерпілої, порушення дівочої пліви становило 2-3 доби. Пошкодження відбулося наслідком розтягування дівочої пліви, саме чим, сказати не може. Пояснення в експертизі писала зі слів потерпілої. Статева зрілість вимірюється на Україні з 14 років.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 22-С-Е від 27.04.2012 року, станом на час первинного огляду 25.04.2012 року, у потерпілої ОСОБА_20 виявлений синець на лівій нижній кінцівці, який відноситься до легких тілесних ушкоджень, що утворився від дії тупого твердого предмету, давність утворення 8-10 діб на момент огляду. Виявлений розрив дівочої пліви, давність утворення якого 2-3 доби на момент огляду (т.7 а.с. 99-102)

Відповідно до висновку судово-імунологічної експертизи №589 від 08.06.2012 року, в двох слідах сперми на вилученій за місцем мешкання ОСОБА_20 простирадлі, не виключена можливість її походження від ОСОБА_19 та ОСОБА_18 (т.7 а.с. 219-223)

Зважаючи за доведеним винуватість ОСОБА_19 та ОСОБА_18 у вчиненні інкримінованих ним злочинів та розглядаючи клопотання сторони захисту про звільнення обвинувачений від кримінальної відповідальності, суд встановив наступне.

Статтею 284 КПК передбачено вичерпний перелік підстав для закриття кримінального провадження. Всі підстави закриття кримінального провадження поділяються на реабілітуючі, що пов`язані з констатацією факту того, що обвинувачений не вчинив злочин, та не реабілітуючи, що позитивно вирішують питання про вчинення особою злочину.

Зокрема, до нереабілітуючих підстав закриття кримінального провадження, належить звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності, будучи проявом гуманізму, водночас означає констатацію факту вчинення цією особою злочину й це роз`яснюється і самій особі, яка звільняється

Згода особи на закриття справи за нереабілітуючими підставами це необхідна передумова звільнення її від кримінальної відповідальності в такому порядку, а саме шляхом винесення судом ухвали про закриття справи.

Згідно ч.1 ст. 152 КК України, вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним,…проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій…, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування) - карається позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років.

Частиною 4 ст. 152 КК України, дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, караються позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

Згідно ст. 12 ч 5 КК України, особливо тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді…, позбавлення волі на строк понад десять років або довічного позбавлення волі.

Черсак народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , та станом на квітень 2012 рік, був особою, якій не виповнилось 18 років.

Ямковий народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , та станом на квітень 2012 року був особою, якій не виповнилось 18 років.

Сплив строків давності притягнення до відповідальності є давно відомою та поширеною правової конструкції у законодавстві більшості країн світу.

Відповідно до статті 49 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності щодо осіб, які вчинили злочин у віці до 18 років, застосовується з урахуванням частини 2 ст. 106 КК України, яка передбачає скорочені строки давності.

Згідно ст. 106 ч. 2 КК України, щодо осіб, зазначених у частині першій цієї статті, встановлюються такі строки давності:

- п. 4) десять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду, або якщо до закінчення строків давності вчинила новий злочин

Черсак та Ямковий від слідства не ухилялись, до кримінальної відповідальності протягом строків давності, не притягувались, і таким чином судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України.

Виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

Заперечення потерпілої сторони проти клопотання сторони захисту, полягає у наступному.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

- п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Частиною 6 зазначеної статті передбачено, що у разі вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтями 151-2-156-1, 301-1-303 цього Кодексу, стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи обчислення строків, визначених частинами першою і другою цієї статті, розпочинається з дня, коли така потерпіла особа досягла повноліття або, у разі її смерті, мала б досягти повноліття.

Згідно ч.1 ст. 106 КК України звільнення від кримінальної відповідальності та відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності до осіб, які вчинили кримінальне правопорушення у віці до вісімнадцяти років, застосовується відповідно до статей 49 та 80 цього Кодексу з урахуванням положень, передбачених цією статтею.

Частиною 2 цією статті передбачено:

- щодо осіб, зазначених у частині першій цієї статті, встановлюються такі строки давності:

4) десять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Стаття 49 КК України доповнена частиною 6 відповідно до Закону України № 1256-IX від 18.02.2021 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо імплементації Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства (Ланцаротської конвенції)»

Потерпіла Кіяниця народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 , а повноліття досягла ІНФОРМАЦІЯ_6 , і таким чином початок строку перебігу давності повинно обчислюватись саме з цією дати, а не з дня вчинення самого злочину.

В частині застосування ч.6 ст. 49 КК України з посиланням на ст. 5 КК України щодо застосування Закону який погіршує становище обвинувачених, потерпіла сторона вважає, що доповнена норма не погіршу їх становище, а стосується принципу невідворотності покарання.

Його позиція підтверджується інформаційним листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 21.11.2012 року, яким роз`яснюється значення терміну «погіршення становища», думкою науковців з питань кримінального права, де жодних прикладів погіршення становища окрім чітко визначених законом, не наводиться.

Імплементація Україною Ланцаротської конвенція, це обов`язок Держави ефективно сприяти захисту дітей від сексуального насильства.

Розглядаючи позицію потерпілої сторони суд зазначає наступне.

Питання дії у часі закону про кримінальну відповідальність врегульоване ст. 4 і 5 КК України, та в залежності від напряму дії нормативно-правових актів у часі (в т.ч. й закону про кримінальну відповідальність), визначаються як пряма, зворотна або переживаюча.

Пряма дія означає, що новий нормативно-правовий акт або нова правова норма поширюється на факти й правовідносини, що виникли та/або існують після набрання ним чинності.

Зворотна дія у часі полягає в тому, що новий нормативно-правовий акт або нова правова норма застосовується до фактів та правовідносин, які існували до набрання цим актом (нормою) чинності.

Переживаюча дія означає, що правова норма продовжує свою дію після втрати чинності внаслідок скасування всього нормативно-правового акта чи зміни відповідної його частини.

Частиною 2 ст. 4 КК України встановлено, що злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння, і за загальним правилом має пряму дію у часі. Це означає, що закон поширює свою дію на ті кримінально-правові відносини, які виникли після набрання ним чинності.

Зворотна дія закону про кримінальну відповідальність у часі, визначається відповідною низкою умов, як то:

- закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння;

- закон про кримінальну відповідальність, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Такий закон має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 КК України якщо після вчинення особою діяння, передбаченого КК України, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Норми ст. 5 КК України нерозривно пов`язані з положеннями ст. 4 цього Кодексу в залежності від трьох умов: чи цей закон скасовує (або встановлює) злочинність діяння, пом`якшує (чи посилює) кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує (чи погіршує) становище особи.

Основним Законом України в ст. 58 Конституції України наголошується, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

«Іншими кримінально-правовими наслідками діяння» можуть визнаватися будь-які передбачені КК України примусові заходи кримінально-правового характеру, здатні змінити (поліпшити чи погіршити) кримінально-правове становище особи, та всі можливі аспекти впливу на таке становище, в якому вона опиняється внаслідок вчинення нею злочину, і цей перелік не є вичерпним.

Зворотна дія закону про кримінальну відповідальність у будь-якому випадку не допускається, якщо закон про кримінальну відповідальність встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, що прямо зазначається в ч. 2 ст. 5 КК України. Про цю ж недопустимість зворотної дії в часі закону про кримінальну відповідальність, який встановлював злочинність діяння, посилював кримінальну відповідальність або іншим чином погіршував становище особи, йдеться в ч. 4 ст. 5 КК України.

Злочин інкримінований у співучасті Черсак та Ямковому вчинено 10.04.2012 року, інкримінований Ямковому повторно 11.04.2012 року та інкримінований ОСОБА_19 повторно 23.04.12 року.

На час розгляду клопотання сторони захисту минуло більш ніж 10 років з дня їх вчинення.

Норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України та за наявності згоди обвинуваченого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Цивільний позов по справі не заявлено, і закриваючи кримінальне провадження на встановлених КПК підставах, суд роз`яснює потерпілій стороні право пред`явити позов у порядку цивільного судочинства.

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 17.06.2020 у справі № 598/1781/17, оскільки процесуальні витрати, понесені у кримінальному провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову до обвинуваченого, то такі витрати повинні бути розподілені судом у межах розгляду того кримінального провадження, у ході розгляду якого вони виникли.

Питання речових доказів вирішується судом згідно ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись п.5 ч.1 ст. 49, п.4 ч.2 ст. 106 КК України, ст.ст. 284-288, 350, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання сторони захисту задовольнити.

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності по обвинуваченню за ч.4 ст. 152 КК України, на підставі ч.6 ст. 49, ст. 106 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, закривши кримінальне провадження відносно нього відповідно до ст. 284 ч.2 п.1 КПК України.

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити від кримінальної відповідальності по обвинуваченню за ч.4 ст. 152 КК України, на підставі ч.6 ст. 49, ст. 106 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, закривши кримінальне провадження відносно нього відповідно до ст. 284 ч.2 п.1 КПК України.

Стягнути з ОСОБА_9 та ОСОБА_12 на користь держави процесуальні витрати по проведення судових експертиз, у рівних частках, з кожного по 529, 20 гривень, в загальній сумі 1 058,40 гривень.

Речові докази по справі - 2 трусів, підодіяльник, простирадло, одіяло, які знаходяться в камері схову Кам`янського РУП повернути потерпілій ОСОБА_6 , джинсові штани та труси ОСОБА_9 , які знаходяться в камері схову Кам`янського РУП - повернути власнику, марлеві тампони, 6 недопалків, які знаходяться в камері схову Кам`янського РУП знищити.

Цивільний позов по справі не заявлено і суд роз`яснює потерпілій стороні їх право пред`явити позов у порядку цивільного судочинства.

. Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_12 не обирався.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, через райсуд, протягом 7-ми днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3