Категорія:арешт майна. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2022 року про накладення арешту на майно (ЄРДР № 0001242),
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2022 року задоволено клопотання дізнавача СД Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, яке було вилучене 17.10.2022 під час огляду місця події у ОСОБА_10 , зокрема, крім іншого, легковий автомобіль марки «Ауді А4» сірого кольору з державними номерними знаками НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_7 , а також ключі до цього автомобіля, в рамках досудового розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР №0001242, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що вилучене під час огляду місця події майно, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а тому з метою забезпечення збереження речових доказів, на підставі ч.3 ст.170 КПК України на нього слід накласти арешт.
В поданій апеляційній скарзі представника власники майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 вважає ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на автомобіль, свідоцтво про реєстрацію та ключі до його необґрунтованою. Посилаються на те, що слідчий суддя безпідставно наклав арешт майно на транспортний засіб, оскільки він на праві особистої власності належить ОСОБА_7 . Просить ухвалу слідчого судді скасувати, автомобіль, свідоцтво про реєстрацію та ключі до його повернути власнику, тобто ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, адвоката ОСОБА_8 , який підтримував подану апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу слідчого судді у відповідній частині, прокурора, який заперечив доводи апеляційної скарги і просив рішення слідчого судді залишити без змін, пояснення дізнавача, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

За змістом положень п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Приписами ч.1 ст.170 КПК України встановлено. що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Нормами ч.ч.2-6 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів . У цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу; 2) спеціальної конфіскації . У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи . У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

З аналізу положень вищевказаних процесуальних норм закону випливає, що слідчий та/або прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту повинно відповідати критеріям, визначеним у ст.98 КПК України.

Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, зокрема, - щодо збереження речових доказів.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На думку апеляційного суду, зазначені вимоги закону при розгляді клопотання дізнавача про накладення арешту на майно, а саме легковий автомобіль марки, свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу, а також ключі до цього автомобіля, слідчим суддею дотримані.

З матеріалів клопотання вбачається, що СД Луцького РУП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001242, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Встановлено і те, що 17.10.2022 під час огляду місця події, крім іншого було виявлено та вилучено легковий автомобіль марки «Ауді А4» сірого кольору з державними номерними знаками НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_7 , а також ключі до цього автомобіля.

Постановою дізнавача СД Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 вказане майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Доводячи підставність поданого клопотання, дізнавач вказував про те, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України у зв`язку з чим і було визнано речовими доказами. А тому, саме з метою збереження речових доказів, перешкоджанню їх знищенню, користуванню та відчуженню, просив накласти арешт на це майно.

Проаналізувавши вищевикладене та дослідивши матеріали провадження апеляційний суд вважає, що майно, на яке накладено арешт, дійсно може бути доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України (незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту), оскільки відповідає критеріям, визначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України, а тому відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України підлягають арешту з метою збереження речових доказів.

Є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що легковий автомобіль, на який накладено арешт, належить на праві особистої власності належить ОСОБА_7 , а тому його слід повернути власнику, оскільки відповідно до положень ч.ч.2-6 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів. У цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді про накладення арешту на легковий автомобіль марки, свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу, а також ключі до цього автомобіля, прийнята з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування та постановлення нової про відмову в задоволенні клопотання дізнавача, як того просить апелянт немає.

Таким чином, вищевказані посилання представника власника майна на доводи, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду, на увагу апеляційного суду не заслуговують, оскільки фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин провадження та відповідних норм чинного законодавства і жодним чином не спростовують наведених вище висновків слідчого судді.

З урахуванням вищенаведених мотивів, апеляційний суд не вбачає законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Не вбачає апеляційний суд і будь-яких істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для безумовного скасування ухвали слідчого судді.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2022 року про накладення арешту на майно без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: