Справа №577/6374/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/823/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне тяжке тілесне ушкодження
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19.12.2022 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня спеціальна, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 в якій вона просила вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19.12.2022 року, скасувати у зв`язку невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення.

Прокурор просила дослідити докази у кримінальному провадженні та призначити в суді першої інстанції новий судовий розгляд.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчинені злочину передбаченого ст.124 КК України і призначено йому покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 , до вступу вироку в законну силу, залишено у виді тримання під вартою та строк відбування покарання визначено рахувати з ІНФОРМАЦІЯ_3.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_10 відмовлено, а долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначала, що ухвалюючи вирок, суд першої інстанції дійшовши помилкового висновку про наявність необхідної оборони та про перевищення її меж з боку ОСОБА_8 .

Нa обгрунтування своїх висновків суд, на думку прокурора, вибірково послався на окремі обставини вчинення кримінального правопорушення, не надавши їм відповідної оцінки, не зіставив їх з іншими доказами з точки зору їх достовірності та взаємозв`язку.

Зокрема, на перконання сторони обвинувачення, суд поклав в основу вироку покази обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтвердив факт умисного нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, зокрема вказав, що близько 20.21 год ІНФОРМАЦІЯ_3 у сінях будинку за місцем проживання ОСОБА_11 він завдав останньому не менше 2 ударів кулаком в обличчя, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 243 від 28.12.2021 року кваліфіковані як тяжкі тілесні ушкодження, що є небезпечними для життя в момент заподіяння та за своїм перебігом могли привести до смерті, у вигляді крововиливу в м`які покрови голови в скроневій ділянці зліва з переходом в лобну ділянку та лобній ділянці справа, крововиливу під м`якою мозковою оболонкою в скронево-гім`ямій долі справа та зліва з заходом в борозди. Від вказаних ударів, потерпілий впав на спину, отримавши легкі тілесні ушкодження у вигляді саден в проекції 5 міжребір`я справа по середньо-ключичній анатомічній лінії, поперекової ділянки справа, а не тяжкі тілесні ушкодження, як вказав у своєму вироку суд.

Також, причиною побиття потерпілого ОСОБА_8 вказав сварку, яка виникла між ними на побутовому грунті після розпивання спиртних напоїв. При цьому, обвинувачений не зазначав, що в момент вказаного конфлікту існувала будь-яка загроза з боку ОСОБА_11 , що залишилося поза увагою сулу.

Прокурор звертав увагу і на те, що в подальшому близько 00.00 год ІНФОРМАЦІЯ_3, як вказав ОСОБА_8 , потерпілий приревнував його до своєї співмешканки ОСОБА_12 у зв`язку з чим завдав їй декілька ударів по голові. З даного приводу він зробив ОСОБА_11 зауваження, на що останній взяв до рук кухонного ножа, яким пригрозив йому та ОСОБА_12 фізичною розправою. Він, захищаючись, вдарив ОСОБА_11 в обличчя від чого він впав на спину, проте, продовжував тримати ножа у руках. Після цього, маючи намір відібрати ніж, він із силою стиснув рукою його шию, чим спричинив легкі тілесні ушкодження у вигляді синців по передній поверхні шиї та тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, які за своїм перебігом могли привести до смерті, у вигляді перелому лівого ріжка під`язикової кістки, та одночасно правою рукою наніс удари кулаком в ділянку живота, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, від яких у подальшому настала смерть потерпілого, у вигляді крововиливу в шлунково-ободову зв`язку з переходом на брижу поперечної ободової кишки та корінь брижі кишкывника, розривів на фоні крововиливу поперечної ободової кишки з крововиливом навколо.

Також обвинувачений зазначив, що відчував загрозу з боку потерпілого, оскільки той висловив погрозу застосування ножа, який утримував до останнього в руці.

Такі показання обвинуваченого ОСОБА_8 , щодо фактичних обставин скоэного, суд визнав достовірними та правдивими і поклав їх в основу вироку.

При цьому, на думку прокурора, суд не прийняв до уваги те, що ОСОБА_8 під час судового провадження надавав суперечливі покази, неодноразово їх змінював з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне.

Також, на думку прокурора, аналізуючи докази по справі, суд надав не правильну оцінку перебігу подій та помилково розціпив конфліктну ситуацію, яка виникла між обвинуваченим та потерпілим, як стан необхідної оборони.

Прокурор вважав, що суд першої інстанції безпідставно надав перевагу суперечливим показам обвинуваченого про вчинення злочину у стані необхідної оборони, належним чином не перевіривши та співставивши їх з іншими доказами.

Зокрема, на переконання прокурора, суд не врахував наявність розриву її часі між конфліктами, під час яких ОСОБА_8 заподіяв тілесні ушкодження потерпілому. При винесенні рішення суд вибірково врахував висновки судово-медичних експертиз, про характер, локалізацію, значну кількість виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень, їх послідовність, механізм виникнення від ударів тупим предметом, а також внаслідок стискання органів дихання, взаємне розташування та положення обвинуваченого і потерпілого (а.с. 181-189, 190- 200, 201 т.1).

Також, суд не надав будь якої правової оцінки ударам, які наніс ОСОБА_8 , потерплому у сінях, з мотивів з`ясування особистих неприязних відносин за відсутності небезпеки з боку останнього. Судом також надана неправильна оцінка мотивів нанесення ударів потерпілому у будинку, співмірність характеру небезпеки, що загрожувала ОСОБА_8 з боку потерпілого, обставинам, що могли вплинути на реальне співвідношення сил обвинуваченого і потерпілого, який перебував у стані алкогольного сп`яніння тяжкого ступеню (концентрація алкоголю в крові становила 4.32 % в сечі 5.56%о) та в момент заподіяння йому тілесних ушкоджень знаходився у лежачому положенні, а також не врахував наявність у обвинуваченого можливості уникнути конфлікту шляхом залишення житла потерпілого.

Отже, виходячи з наявних доказів, обстановка, яка склалась на час скоєння злочину, на переконання прокурора, свідчить про те, що стану необхідної оборони у ОСОБА_8 не боло, як під час конфлікту в сінях, так і під час конфлікту в будинку, а визначальним у поведінці обвинуваченого були не захист чи відвернення нападу з боку потерпілого, а бажання спричинити йому шкоду. Зокрема після нанесення ударів в обличчя та падіння потерпілого, останній не становив небезпеки для ОСОБА_8 . Саме тому його дії за своїми ознаками нс є необхідною обороною.

Також, на думку прокурора, є суперечливими висновки суду, про отримання ОСОБА_8 тілесних ушкоджень у вигляді саден на тильній поверхні середніх між фалангових суглобів І-ІІ пальців правої кнсті, ніби то внаслідок бійки з потерпілим, який утримував у руці ніж та розмахував ним. Наявними матеріалами провадження цей факт не підтверджується. Навпаки згідно висновку судово-медичної експертизи № 396 від 10.12.2021 року (а.с. 178-1 80 т. 1) характер, локалізація та механізм виникнення від дії об тупий предмет та малоймовірність виникнення внаслідок ударів кулаками рук, носаками взутих ніг і тому подібних предметів, вказують на їх самостійне отримання обвинуваченим під час нанесення ударів потерпілому.

За таких обставин відповідно до ст. 415 КПК України вказане, на думку прокурора, є підставою для скасування судового рішення з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Захисник ОСОБА_7 на апеляційну скаргу прокурора подав заперечення в яких просив вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19.12.2022 року, відносно ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Як встановлено судом першої інстанції ІНФОРМАЦІЯ_3 близько 20.21 год у сінях буд АДРЕСА_2 обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в ході сварки на ґрунті раптово виниклих неприязнених відносин наніс не менше 02 ударів кулаком в обличчя потерпілому ОСОБА_11 , внаслідок яких останній ударився головою об двері та впав, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в м`які покрови голови в скроневій ділянці зліва з переходом в лобну ділянку та лобній ділянці справа, крововиливу під м`якою мозковою оболонкою в скронево-тім`яній долі справа та зліва з заходом в борозди, які по ступеню тяжкості відносяться до тяжких.

Того ж дня близько 00 год. у кімнаті буд АДРЕСА_2 ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, захищаючись від суспільно-небезпечного посягання - нападу ОСОБА_11 , який на грунті ревнощів взяв ніж та погрожував ним обвинуваченому і співмешканці, обіцяючи їх зарізати, наніс останньому не менше 02 ударів кулаком в обличчя, від чого той впав на підлогу. Оскільки потерпілий, лежачи, не випустив ніж і тримав його двома руками наставляючи перед собою, погрожуючи при цьому, ОСОБА_8 сприйняв вказану погрозу як реальну загрозу своєму здоров`ю. Маючи можливість захиститись без заподіяння ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, перевищуючи межі необхідної оборони, тому як захист явно не відповідав характеру нападу, обвинувачений, намагаючись забрати ніж і припинити напад, стоячи, лівою рукою притиснув останнього за горло до підлоги, заподіявши тяжкі тілесні ушкодження у вигляді перелому лівого ріжка під`язикової кістки, а кулаком правої руки завдав йому не менше 02-03 ударів в живіт, заподіявши тяжкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливу у шлунково-ободову зв`язку з переходом на брижу поперечної ободової кишки та корінь брижі кишківника, розрив на фоні крововиливу поперечної ободової кишки з крововиливом навколо, внаслідок чого той помер. Після чого ОСОБА_8 відбрав у потерпілого ніж та відламав у нього лезо.

Заслухавши суддю доповідача щодо обставин справи, думку прокурора ОСОБА_6 , яка апеляційну скаргу прокурора підтримала, просила вирок суду скасувати та призначити в суді першої інстанції новий судовий розгляд, думки обвинуваченого ОСОБА_8 і захисника ОСОБА_7 , які проти задоволення скарги заперечили, просили вирок суду залилишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно положення ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вивчивши матеріали кримінального провадження в сукупності з доводами апеляційної скарги прокурора колегія суддів вважє, що вказаних вимог закону суд першої інстанції не виконав.

Так, з пред`явденого ОСОБА_8 органами досудового розслідування обвинувачення вбачається, що йому інкриміновано вчиення злочину передбаченого ч. 2 ст.121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, скоєне ним за наступних обставин.

ІНФОРМАЦІЯ_3 близько 17.00 год ОСОБА_8 разом зі співмешканкою ОСОБА_13 прийшов до місця проживання односельця ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та його співмешканки ОСОБА_12 за адресою АДРЕСА_2 , де всі разом стали вживати спиртні напої.

Близько 20.21 год, сп`янівши, між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 виник словесний конфлікт із-за грошового боргу між ними, під час якого вони вийшли в сіни, де ОСОБА_8 умисно наніс не менше 2 ударів кулаком в обличчя ОСОБА_11 , спричинивши тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя в момент заподіяння та за своїм перебігом могли привести до смерті, у вигляді крововиливу в м`які покрови голови в скроневій ділянці зліва з переходом в лобну ділянку та лобній ділянці справа, крововиливу під м`якою мозковою оболонкою в скронево-тім`яній долі справа та зліва з заходом в борозди. Від вказаних ударів ОСОБА_11 впав на спину, отримавши легкі тілесні ушкодження у вигляді саден в проекції 5 міжребір`я справа по середньо-ключичній анатомічній лінії, поперекової ділянки справа.

Після цього конфлікт вичерпався та вони повернулися до будинку, де продовжували вживати спиртні напої.

У подальшому близько 00.00 год ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_11 приревнував свою співмешканку ОСОБА_12 до ОСОБА_8 , у зв`язку з чим завдав їй декілька ударів по голові. Це побачив ОСОБА_8 та зробив ОСОБА_11 з даного приводу зауваження, на що останній, взявши в руки кухонного ножа став погрожувати ним ОСОБА_12 та ОСОБА_8 . Така поведінка ОСОБА_11 розізлила ОСОБА_8 , викликавши почуття неприязні та раптовий умисел на заподіяння ОСОБА_11 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_8 , знаходячись в кімнаті будинку у стані алкогольного сп`яніння, не грунті особистих неприязних відносин умисно завдав ОСОБА_11 не менше 2 ударів в обличчя, спричинивши легкі тілесні ушкодження у вигляді синців та крововиливів обличчя, після чого повалив його на підлогу та, з силою здавив за горло лівою рукою, спричинивши легкі тілесні ушкодження у вигляді синців по передній поверхні шиї та тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, які за своїм перебігом могли привести до смерті, у вигляді перелому лівого ріжка під`язикової кістки, та одночасно правою рукою наніс ще не менше 2-3 ударив кулаком правої руки в область живота, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді крововиливу в шлунково-ободову зв`язку з переходом на брижу поперечної ободової кишки та корінь брижі кишківника, розривів на фоні крововиливу поперечної ободової кишки з крововиливом навколо.

Близько 00.20 год. внаслідок заподіяних ОСОБА_8 ударів в ділянку живота ОСОБА_11 помер на місці скоєння злочину.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 243 від 28.12.2021 року смерть ОСОБА_11 настала від гострого малокрів`я як наслідок закритої травми живота з розривом брижі кишківника.

З моменту заподіяння тілесних ушкоджень та настанням смерті потерпілого пройшов час, який рахується хвилинами. Не виключено, що в разі надання невідкладної кваліфікованої медичної допомоги можливо було запобігти настання смерті потерпілого.

Таким чином, відповідно до версії сторони обвинувачення, ОСОБА_8 , умисно наносячи удари в ділянку голови та живота, тобто у життєво важливі органи людини, а також здавлюючи шию потерпілого, усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 та бажав їх настання, при цьому, передбачав можливість настання смерті потерпілого, але легковажно розраховував на її відвернення.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілу ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і дослідивши ряд письмових доказів: протоколи огляду місця події, відео слідчого експерименту з ОСОБА_8 , судово-медичні експертизи, висновки судово-імунологічних експертиз, висновок судово-психіатричної експертизи суд першої інстанції дійшов висновку, що фактичні обставини справи, пред`явлені стороною обвинувачення, інші, а тому і дії обвинуваченого повинні бути кваліфіковані не за ч. 2 ст. 121 КК України, а за ст. 124 КК України.

Так, суд першої інстанції дійшов висновку, що фактичні обставини справи відбувались таким чином :

ІНФОРМАЦІЯ_3 близько 20.21 год у сінях буд. АДРЕСА_2 обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в ході сварки на ґрунті раптово виниклих неприязнених відносин наніс не менше 02 ударів кулаком в обличчя потерпілому ОСОБА_11 , внаслідок яких останній ударився головою об двері та впав, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в м`які покрови голови в скроневій ділянці зліва з переходом в лобну ділянку та лобній ділянці справа, крововиливу під м`якою мозковою оболонкою в скронево-тім`яній долі справа та зліва з заходом в борозди, які по ступеню тяжкості відносяться до тяжких.

Того ж дня близько 00 год. у кімнаті АДРЕСА_3 підсудний, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, захищаючись від суспільно-небезпечного посягання - нападу ОСОБА_11 , який на грунті ревнощів взяв ніж та погрожував ним обвинуваченому і співмешканці, обіцяючи їх зарізати, наніс останньому не менше 02 ударів кулаком в обличчя, від чого той впав на підлогу. Оскільки потерпілий, лежачи, не випустив ніж і тримав його двома руками наставляючи перед собою, погрожуючи при цьому, ОСОБА_8 сприйняв вказану погрозу як реальну загрозу своєму здоров`ю. Маючи можливість захиститись без заподіяння ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, перевищуючи межі необхідної оборони, тому як захист явно не відповідав характеру нападу, обвинувачений, намагаючись забрати ніж і припинити напад, стоячи, лівою рукою притиснув останнього за горло до підлоги, заподіявши тяжкі тілесні ушкодження у вигляді перелому лівого ріжка під`язикової кістки, а кулаком правої руки завдав йому не менше 02-03 ударів в живіт, заподіявши тяжкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливу у шлунково-ободову зв`язку з переходом на брижу поперечної ободової кишки та корінь брижі кишківника, розрив на фоні крововиливу поперечної ободової кишки з крововиливом навколо, внаслідок чого той помер. Після чого ОСОБА_8 відібрав у потерпілого ніж та відламав у нього лезо.

Мотивуючи свій висновок про перекваліфікацію дій обвинуваченого з ч.2 ст.121 на ст.124 КК України, суд першої інстанції в основу вироку поклав покази обвинуваченого, надані ним під час слідчого експерименту з участю захисника, а також надані у судовому засіданні в частині того, що обвинувачений забрав у потерпілого ніж і відламав лезо, та визнав їх правдивими, оскільки вони об`єктивно співпадають з іншими дослідженими у судовому засіданні доказами. Зокрема, з даними протоколів огляду місця події, висновками судово-медичних, молекулярно-генетичних експертиз, протоколом слідчого експерименту. При цьому суд першої інстанції зауважував на тому, що:

1) ОСОБА_8 під час слідчого експерименту надав покази про два епізоди бійки з ОСОБА_11 , а саме вперше близько 18 год. у сінях будинку, де він наніс останньому два удари в обличчя від чого той падаючи вдарився об двері; вдруге пізніше у кімнаті, де він, захищаючись від нападу з ножем потерпілого, завдав йому тілесні ушкодження. Дані покази підтверджуються висновком судово-медичної експертизи в частині того, що частина тілесних ушкоджень за обставин вказаних потерпілим була отримана за 01-02 год. до настання смерті (у сінях), інша частина незадовго до настання смерті (у кімнаті) (т.1 а.с. 181-189, 190-199);

2) обвинувачений під час слідчого експерименту пояснив, що тілесні ушкодження на обличчі потерпілого у вигляді невеликих порізів завдані внаслідок того, що він відбирав ніж і той їх завдав собі сам. Дані покази підтверджуються висновком судово-медичної експертизи в частині того, що рани в правій лобно-скуловій ділянці, верхній повіці правого ока у зовнішнього краю; на підборідді посередині виникли від дії предметів з колюче-ріжучими властивостями, незадовго до настання смерті (тобто під час бійки у кімнаті) (т.1 а.с.181-189, 190-199);

3) у судовому засіданні обвинуваченй неодноразово пояснював, що забрав у ОСОБА_11 ніж та відламав лезо. Дані пояснення підтверджуються протоколом огляду місця події від 22.11.21 р., в ході якого виявлено фрагмент ручки ножа (т.1 а.с. 130);

4) що стосується не співпадання кількості тілесних ушкоджень вказаних ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту з тілесними ушкодженнями, які були наявні у ОСОБА_11 , то дана обставина пояснюється ступенем сп`яніння обвинуваченого, який вживав спирт. При цьому, на що суд звернув увагу, що обвинувачений під час слідчої дії продемонстрував саме ті удари, внаслідок яких утворилися тілесні ушкодження, які знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю (т.1 а.с. 143-144). Тобто, не приховував їх завдання, не намагався досудове слідство ввести в оману;

5) факт бійки між обвинуваченим і потерпілим підтверджується також наявністю у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень у вигляді саден на тильній поверхні середніх міжфлангових суглобів 1-11 пальців правої кисті, які могли утворитися у вказаний ним час (т.1 а.с. 179-180).

Покази підсудного в частині того, що пояснення на досудовому слідстві надавав під тиском працівників поліції, суд визнав такими, що спростовуються постановою про закриття кримінального провадження за фактом примушування давати показання співробітниками ГУНП в Сумській обл., яку обвинувачений не оскаржував (т.2 а.с. 54-56).

Проаналізувавши такі висновоки суду першої інстанції в сукупності з матеріалами справи, зокрема тими, які суд вже дослідив і поклав в основу вироку, колегія суддів вважає, що дії обвинуваченого з ч. 2 ст. 121 КК України на ст. 124 КК України, перекваліфіковані передчасно.

Так, на відміну від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, відповідальність за яке передбачено ст. 121 КК України, визначальним для кваліфікації дій особи за ст. 124 КК України є відповідна обстановка вчинення злочину - перебування винного, зокрема, у стані необхідної оборони. До того ж, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього злочину є мотив діяння - захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

Згідно з нормами ч. 1 та ч. 3 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статях ст. 118 та ст. 124 КК України.

При цьому, до критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Отже, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного із перебуванням особи в стані необхідної оборони, суд повинен врахувати конкретні обставини справи, здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання. У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

Так, з матеріалів справи вбачається, що події відбувались ІНФОРМАЦІЯ_3 в будинку АДРЕСА_2 де проживав потерпілий ОСОБА_11 і його співмешканка ОСОБА_12

ІНФОРМАЦІЯ_3 о 17.00 год (відповідно до обвинувального акту) та о 16.00 год (відповідно до пояснень свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 ) в цей будинок прийшли співмешканка обвинуваченого - ОСОБА_13 та вітчим обвинуваченого - ОСОБА_14 . Всі вживали спиртне (розведений спирт). Далі до ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , через 30 хв - 1 год., приєднався обвинувачений ОСОБА_8 (що узгоджується з поясненнями свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 та не заперечується обвинуваченим). Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_14 обвинувачений тоді спиртного з ними не вживав.

Далі, відповідно до пояснень свідка ОСОБА_14 , потерпілий ОСОБА_11 , будучи вже в стані алкогольного сп`яніння, почав стукати кулаками по столу.

На цьому етапі події, відповідно до пояснень свідка ОСОБА_14 , свідка ОСОБА_13 та пояснень обвинуваченого ОСОБА_8 , їхню компанію покидає свідок ОСОБА_14 та в будинку залишається четверо: потерпілий зі своєю співмешканкою і обвинувачений теж зі своєю співмешканкою.

Далі, відповідно до пояснень свідка ОСОБА_13 (співмешканки обвинуваченого), чоловіки вийшли на двір, їх не було хв. 20, а коли повернулись, то в потерпілого ОСОБА_11 на обличчі була кров і він сказав, що побився з обвинуваченим. Далі зайшов ОСОБА_8 , який вибачився і хлопці випили «мирову». Після цього, відповідно до пояснень свідка ОСОБА_13 , потерпілий ОСОБА_11 ліг спати на матраці на підлозі, а вона - ОСОБА_13 пішла додому. Факт того, що ОСОБА_13 покинула будинок підтверджується і поясненнями обвинуваченого ОСОБА_8 .

З викладеного вбачається, що в будинку залишається троє: обвинувачений ОСОБА_8 , співмешканка потерпілого - ОСОБА_12 та потерпілий ОСОБА_11 , який, за словами свідка ОСОБА_13 , на той час вже ліг спати на підлозі.

Свідка ОСОБА_13 (співмешканки обвинуваченого), за її поясненнями, в будинку не було 1 год.

Далі, за цю 1 год, відповідно до пояснень обвинуваченого ОСОБА_8 , викладених судом у вироку, потерпілий ОСОБА_11 близько 22 год приревнував його - обвинуваченого ОСОБА_8 , до своєї співмешканки ОСОБА_12 і почав останню бити кулаками по голові.

У відповідь на дії потерпілого, обвинувачений робить йому зауваження, на що потерпілий бере ніж і йде до нього - обвинуваченого, щоб вдарити. Далі, відповідно до пояснень обвинуваченого, потерпілий, будучи сильнішим та агресивним, цілячись у нього, замахнувся ножем. Тоді, обвинувачений, захищаючись, вдарив потерпілого кулаком. Потерпілий падає обличчям до низу, однак спершись на лікоть, тримаючи в руках ніж і, маючи намір вдарити обвинуваченого, почав підводитись. Тоді, коли потерпілий підвівся і був на ногах, обвинувачений, взяв його за шию рукою та ще двічі б`є потерпілого кулаком в живіт. На цьому етапі, відповідно до викладених у вироку пояснень обвинуваченого, потерпілий випускає ніж з рук, а обвинувачений піднімає ніж з підлоги та відламує в ньому лезо.

В частині того, чи бив обвинувачений в коридорі потерпілого ще кулаком в обличчя, то тут обвинувачений спочатку поліції сказав, що бив, потім покази змінив і підтримав ті, які надавав в ході слідчого експерименту, які судом і були враховані при ухваленні вироку.

Також, обвинувачений в суді зауважив, що в той день у нього було дві бійки з потерпілим, з різницею у часі та, що потерпілий погрожовував йому ножем і обіцяв зарізати. Ніж потерпілий тримав до останнього двома руками перед собою.

Аналізуючи встановлене, з пояснень обвинуваченого і свідків, колегія суддів також звертає увагу і на досліджені судом першої інстанції судово-медичні експертизі, відповідно до яких, між іншого, судом було встановлено, що:

- потерпілий ОСОБА_11 мав тяжку ступінь алкогольного сп`яніння - етиловий спирт в концентрації - крові 4,32 проміле, сечі 5,56 проміле (т.1 а.с.181-189);

- при дослідженні трупу виявлено ушкодження: синці на правій вушній раковині по всій площині, на лівій вушній раковині в нижній третині; на чолі зліва, на фоні яких садна; на верхній повіці лівого ока; на спинці носа зліва, на фоні якого садно; синець на правій щічній ділянці; крововиливи на внутрішній поверхні верхньої та нижньої губи посередині та справа; на фоні крововиливів внутрішньої поверхні верхньої та нижньої губи справа рани; по передній поверхні шиї в нижній третині, в проекції середньої третини правої ключиці, в проекції середньої третини лівої ключиці з переходом на проекцію 02 ребра зліва по середнє ключичній лінії; крововиливи темно-червоного кольору в проекції синців правої ключиці та лівої ключиці з переходом на проекцію 03 ребра по середньо-ключичній лінії; на фоні синців передньої поверхні шиї, в проекції правої та лівої ключиці садна; садна в проекції 05 міжребір`я справа по середньо-ключичній анатомічній лінії, поперековій ділянці справа, в проекції нижньої третини правої лопатки виникли від дії тупих предметів, незадовго до настання смерті, відношення до причини смерті не мають, мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Рани в правій лобно-скуловій ділянці, верхній повіці правого ока у зовнішнього краю; на підборідді посередині виникли від дії предметів з колюче-ріжучими властивостями, незадовго до настання смерті, відношення до причини смерті не мають, мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Крововилив в м`які покрови голови в скроневій ділянці зліва з переходом в лобну ділянку та лобній ділянці справа; крововилив під м`якою мозковою оболонкою в скронево-тім`яній долі справа та зліва з заходом в борозди виникли від тупих предметів, біля 01-02 годин до настання смерті та за своїм перебігом можу привести до смерті, що по небезпечності для життя мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Перелом лівого ріжка під`язикової кістки виник від дії тупого предмету, незадовго до настання смерті та за своїм перебігом може привести до смерті, що по небезпечності для життя мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Крововилив в шлунково-ободову зв`язку з переходом на брижу поперечної ободової кишки та корінь брижі кишківника; розриви на фоні крововиливу поперечної ободової кишки з крововиливом навколо виникли від дії тупих предметів, незадовго до настання смерті, знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю та по небезпечності для життя мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень;

- виходячи з виявлених тілесних пошкоджень потерпілому було здійснено прикладання біля 20-ти кратної дії травмуючого предмету;

- тілесні ушкодження, які перебувають в причинному зв`язку зі смертю могли виникнути внаслідок прикладання біля 02-03 кратної дії травмуючого предмету;

- смерть потерпілого не могла виникнути при падінні на площині, на що вказує характер пошкоджень;

- в момент заподіяння тілесних пошкоджень потерпілий та нападник могли знаходитись в любому із можливих положень для заподіяння даних тілесних ушкоджень;

- не виключено, що у разі надання невідкладної кваліфікованої медичної допомоги можливо було запобігти настанню смерті потерпілого (т.1 а.с.190-199).

Виходчи з викладеного колегія суддів вбачає неповноту судового розгляду і невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що призвело до передчасної кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 124 КК України та вплинуло на законність і обґрунтованість судового рішення в цілому, що є істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону, оскільки:

- з матеріалів справи вбачається, що в якості свідка судом першої інстанції не допитано головного свідка ОСОБА_12 (оскільки та померла), та допитано свідка ОСОБА_16 (знайому ОСОБА_12 ), однак покази цього свідка зовсім не відображено у вироку та залишено судом без оцінки (а.с.226 т.1). Зі звукозапису судового засідання від 22.06.2022 року вбачається, що свідку, зі слів ОСОБА_12 і ОСОБА_13 (співмешканок обвинуваченого і потерпілого) теж були відомі окремі обставини події, в тому числі свідок зазначала суду про те, що в день події «.. ОСОБА_17 і ОСОБА_18 пішли спать..». Всі учасники справи, в тому числі і обвинувачений, характеризували потерпілого ОСОБА_11 як «ревнивого»;

- з матеріалів видно, що в день події, в обвинуваченого і потерпілого було два конфлікти (перший, за словами обвинуваченого, в сінях будинку близько 18.00 год, а другий у кімнаті близько 22 год). В ході першого конфлікту обвинувачений вдарив потерпілого двічі в обличчя від чого той ще один раз вдарився об двері і впав. В ході другого конфлікту в обличчя не бив, а травми на обличчі від ножа, оскільки його забирав в потерпілого, стоячи. Натомість, як йшлося вище, потерпілому було здійснено прикладання біля 20-ти кратної дії травмуючого предмету раз та прикладання біля 02-03 кратної дії травмуючого предмету, які стали причиною смерті, два. Не співпадіння пояснень обвинуваченого з висновками судово-медичних експертиз, в частині кількості тілесних ушкоджень встановлених у потерпілого із завданими йому ударами, суд першої інстанції пояснив станом сп`яніння обвинуваченого (відсутністю пам`яті). Водночас вказана обставина має суттєве значення, оскільки розмежування подій: першої та другої, і завдання в ході них тілесних ушкоджень потерпілому зі сторони обвинуваченого відіграє ключову роль на те, з яким умислом діяв обвинувачений - захиститись від потерпілого чи «провчити» потерпілого?;

- також колегія суддів звертає увагу і на тілесні ушкодження, встановлені в обвинуваченого, на які звернув увагу і суд першої інстанції - садна на тильній поверхні середніх міжфалангових суглобів -1-11 пальців правої кисті. Причиною смерті потерпілого є два-три удари в область живота (м`якої частини тіла), а відповідно до пояснень обвинуваченого, потерпілого він двічі вдарив кулаком в обличчя в ході першого конфлікту та один раз в ході другого;

- колегія суддів звертає увагу і на стан потерпілого, який був в тяжкому алкогольному сп`янінні, що об`єктивно зменшує його силу, чіткість, активність рухів;

- слід звернути увагу і на обставини події в частині того, чи міг обвинувачений уникнути другого конфлікту після першого, самостійно, разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_13 , яка пішла раніше, залишити будинок ОСОБА_11 , знаючи і усвідомлюючи факт перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння та усвідомлюючи його «ревниву» вдачу;

- посткримінальна поведінка обвинуваченого - наніс тілесні ушкодження і ліг спати, тоді як за висновком судово-медичного експерта потерпілий міг вижити за умови надання йому вчасної медичної допомоги;

- факт того, що обвинувачений відламав від рукоятки лезо, що суд першої інстанції розцінив на користь обвинуваченого, не можна вважати суто як «кінець самозахисту», оскільки він може тлумачитьсь як і «кінець розправи», в залежності від умислу обвинуваченої особи.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що висновок суду про вчинення ОСОБА_8 дій, передбачених ст. 124 КК України, а не ч.2 ст. 121 КК України, ґрунтується на однобічному, неповному дослідженні зібраних у справі доказів, оскільки він зроблений без належної перевірки всіх обставин справи й оцінки всієї сукупності доказів, отриманих під час досудового та судового слідства, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як передбачено п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду, не відповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 ст.410 КПК України встановлено, що неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо:

1) висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду;

2) суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки;

3) за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші;

4) висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Згідно ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції, в даному випадку, було допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, відповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового слідства, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, що відповідно п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.409 КПК України, є підставою для скасування судового рішення.

Оскільки допущені судом першої інстанції порушення вимог КПК України, з урахуванням вимог апеляційної скарги прокурора, при судовому розгляді не дають можливості колегії суддів в ході апеляційного перегляду, з достатньою повнотою виправити зазначені порушення вимог КПК України, тому керуючись загальними процесуальними засадами кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч. 1 ст. 412; п. 6 ч. 1 ст. 407; п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 409 КПК України.

У зв`язку зі скасуванням вироку по істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції, колегія судів, відповідно до вимог ч.2 ст.415 КПК України, не вирішує наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, а також не вдається до обговорення питання щодо виду і міри призначеного обвинуваченому покарання за ст. 124 КК України, оскільки в разі доведення вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого стороною обвинувачення злочину за ч. 2 ст. 121 КК України, йому слід призначити покарання, виходячи з більш суворої санкції частини вказаної статті.

Таким чином, апеляційну скаргу прокурора колегія суддів задовольняє, а вирок суду першої інстанції скасовує з призначенням в суді нового судового розгляду.

Також, беручи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини (зокрема рішення «Едуард Шабалін проти Росії» від 16.10.2014 року) про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення в контексті цього кримінального провадження, не вирішуючи наперед питання про винуватість чи невинуватість ОСОБА_8 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, з метою попередження ризику його переховування від суду, враховуючи особливості апеляційного розгляду, та обмежені можливості стосовно повноцінного розгляду і вирішення цього питання в межах процедури апеляційного перегляду, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 - задовольнити.

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19.12.2022 року, відносно ОСОБА_8 , скасувати у звязку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Призначити в суді першої інстанці новий судовий розгляд кримінального провадження № 0000830 по обвинуваченню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді триманні під вартою строком на 60 днів - по 10.06.2023 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4