Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/462/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року м. Олевськ

Слідчий суддя Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , користувача майна ОСОБА_6 та представника користувача майна адвоката ОСОБА_7 , розглянувши клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000033 від 17.02.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна вилученого у ході огляду місця події від 16.02.2023 року, а саме:

- спеціалізованого сідлового тягача марки VOLVO, державний номерний знак НОМЕР_1 та напівпричепа марки KOGEL, державний номерний знак НОМЕР_2 власником яких є ОСОБА_5 та користувачем яких є ОСОБА_6 шляхом тимчасового позбавлення права ОСОБА_5 на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном та ОСОБА_6 на користування вказаним майном;

- лісопродукції породи сосна (кругляк) у кількості 111 сортиментів, загальним об`ємом 32, 380 м.куб. шляхом тимчасового позбавлення права ОСОБА_5 на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

22.02.2023 року засобами електронного зв`язку від представника користувача майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 надійшло заперечення на клопотання про арешт тимчасово вилученого майна. На обґрунтування поданих заперечень адвокат ОСОБА_7 зазначив, що на його думку перевезення деревини відбувалось на законній підставі, оскільки всі без виключення документи на деревину в наявності. Також, стверджує, що під час розвантаження деревини з напівпричепу після його вилучення працівниками поліції на територію лісгоспу у ньому було виявлено декілька бирок. Крім того, під час розвантаження деякі бирки відпали від деревини та їх було зібрано та передано слідчому. Вказані обставини, на переконання адвоката ОСОБА_7 , дають підстави стверджувати про відсутність події кримінального правопорушення та безпідставності забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на вилучене майно. При цьому, адвокат ОСОБА_7 зазначив, що подане слідчим клопотання не містить відомостей щодо події кримінального правопорушення, наявності істотної шкоди, як одного з обов`язкових елементів події кримінального правопорушення, не зазначено місце вчинення кримінального правопорушення, не зазначено мети накладення арешту на вилучене майно та можливість використання майна як доказів по цьому кримінальному провадженню. Крім того, слідчий у поданому клопотанні вказує про те, що все майно вилучене в ході проведення огляду місця події, а не внаслідок обшуку, який фактично було проведено.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав та просить його задоволити у повному обсязі.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав з підстав наведених у ньому та просить його задоволити, оскільки на даний час органом досудового розслідування встановлюється походження лісопродукції, яку перевозив ОСОБА_6 .

Власник майна ОСОБА_5 проти вимог клопотання заперечив, зазначив, що є фізичною особою підприємцем та ОСОБА_6 , якого зупинили працівники поліції, працює у нього водієм. Вказав, що дійсно у наданих водієм ОСОБА_6 органу досудового розслідування документах на деревину наявні розбіжності у зв`язку з тим, що по дорозі у ОСОБА_6 зламався автомобіль, а тому він змушений був ремонтувати його у знайомого де при загрузці автомобіля була навантажена також і інша деревина на яку у ОСОБА_6 не було при собі відповідних документів.

Користувач майна ОСОБА_6 та його представник адвокат ОСОБА_7 проти вимог клопотання слідчого про арешт майна заперечили частково. При цьому, адвокат ОСОБА_7 надав пояснення, які по суті є аналогічними його письмовим поясненням наданим до суду 22.02.2023 року. Враховуючи зазначене, адвокат ОСОБА_7 просить слідчого суддю задоволити клопотання про арешт майна частково не застосовуючи заборону користуванням спеціалізованим сідловим тягачем марки VOLVO, державний номерний знак НОМЕР_1 та напівпричепом марки KOGEL, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

З матеріалів клопотання вбачається, що 16.02.2023 року, близько 20 год. 00 хв., інспектором ВОДГР УПД ГУНП в Житомирській області капітаном поліції ОСОБА_8 під час несення служби на території Коростенського району, поблизу с. Забороче, на автодорозі «Київ Ковель Ягодин», 227 км. було виявлено та зупинено транспортний засіб вантажний автомобіль марки VOLVO, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки KOGEL, державний номерний знак НОМЕР_2 . Під час перевірки вантажу встановлено, що у зазначеному причепі навантажено лісопродукцію породи сосна (кругляк) на якій частково відсутні бирки. При цьому, надані водієм транспортного засобу ОСОБА_6 документи на лісопродукцію не відповідали вантажу.

За даним фактом слідчим відділенням ВП № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області 17.02.2023 року внесено відомості до ЄРДР та розпочато кримінальне провадження № 0000033. Попередня правова кваліфікація ч. 1 ст. 246 КК України.

16.02.2023 року в ході огляду місця події на ділянці автодороги «Київ Ковель Ягодин», 227 км., Коростенського району, Житомирської області виявлено та вилучено спеціалізований сідловий тягач марки VOLVO, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки KOGEL, державний номерний знак НОМЕР_2 у якому завантажено лісопродукцію породи сосна (кругляк), довжиною 5 та 6 метрів кожна, у кількості 111 сортиментів, загальним об`ємом 32, 380 м.куб.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , а також свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 спеціалізований сідловий тягач марки VOLVO, державний номерний знак НОМЕР_1 та напівпричіп марки KOGEL, державний номерний знак НОМЕР_2 на праві власності належать ОСОБА_5 . Користувачем вказаних транспортних засобів є ОСОБА_6 .

Постановою слідчого від 17.02.2023 року вилучені в ході проведення огляду місця події від 16.02.2023 року спеціалізований сідловий тягач марки VOLVO, державний номерний знак НОМЕР_1 та напівпричіп марки KOGEL, державний номерний знак НОМЕР_2 у якому завантажено лісопродукцію породи сосна, загальним об`ємом близько 32 м.куб. визнано речовими доказами по кримінальному провадженню № 0000033 від 17.02.2023 року.

Також, постановою слідчого від 17.02.2023 року спеціалізований сідловий тягач марки VOLVO, державний номерний знак НОМЕР_1 та напівпричіп марки KOGEL, державний номерний знак НОМЕР_2 , які були виявлені та вилучені в ході проведення огляду місця події 16.02.2023 року визнано знаряддям вчинення кримінального правопорушення по вказаному кримінальному провадженні.

На даний час органом досудового розслідування встановлюється походження лісопродукції, яку перевозив ОСОБА_6 .

Клопотання обґрунтоване тим, що у вказаному кримінальному провадженні необхідно провести судову трасологічну експертизу для проведення якої необхідно відібрати зразки протектору коліс вказаних вище транспортних засобів.

Таким чином, на думку слідчого існують всі правові підстави для накладення арешту на вилучені спеціалізований сідловий тягач марки VOLVO, державний номерний знак НОМЕР_1 та напівпричіп марки KOGEL, державний номерний знак НОМЕР_2 у якому завантажено лісопродукцію породи сосна, загальним об`ємом 32, 380 м.куб., які в подальшому будуть досліджені та оцінені органом досудового розслідування відповідно до вимог ст. 94 КПК України та буде прийнято законне процесуальне рішення у розумні строки.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, зокрема арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За загальними правилами, передбаченими ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження допускається лише у разі, якщо слідчий, дізнавач, прокурор доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно зі ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя згідно з вимогами ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. 173 КПК України, повинен врахувати, зокрема правову підставу для арешту майна.

Зі змісту клопотання слідчого про арешт майна вбачається, що необхідність такого арешту обумовлена визнанням вищезазначеного майна речовими доказами, оскільки існує сукупність достатніх підстав вважати, що вилучене під час огляду майно, є предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, відповідно до положень ч. 1, ч. 3 ст. 170 КПК України.

Завданням арешту зазначеного майна слідчий визначив запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а метою встановлення об`єктивної істини у даному кримінальному провадженні, збереження речових доказів.

Слідчим суддею при розгляді клопотання встановлено, що вилучена під час огляду 16.02.2023 року лісопродукція породи сосна (кругляк) у кількості 111 сортиментів, загальним об`ємом 32, 380 м.куб. відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Отже, за таких обставин, враховуючи правову підставу для арешту майна, можливість зникнення, втрати, пошкодження, приховування чи перетворення вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна в цій частині є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Вирішуючи клопотання слідчого в частині накладення арешту на спеціалізований сідловий тягач марки VOLVO, державний номерний знак НОМЕР_1 та напівпричіп марки KOGEL, державний номерний знак НОМЕР_2 , слідчий суддя враховує положення ч. 11 ст. 170 КПК України, відповідно до якої заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

В свою чергу, в клопотанні відсутні посилання на обставини, які підтверджують, що незастосування заборони або обмеження користування спеціалізованим сідловим тягачем марки VOLVO, державний номерний знак НОМЕР_1 та напівпричепом марки KOGEL, державний номерний знак НОМЕР_2 призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Не приєднано таких доказів і до матеріалів клопотання та не надано слідчому судді під час розгляду клопотання.

Крім того, слід зазначити, що на території відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області та ДП «Олевське лісове господарство» відсутній спеціальний майданчик для зберігання речових доказів.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності, у розумінні Конвенції, вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22.09.1994, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст. 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (наприклад, рішення від 21.02.1986 у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

За таких обставин слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню частково із застосуванням найменш обтяжливого способу арешту шляхом тимчасового позбавлення права ОСОБА_5 на відчуження, а також розпорядження спеціалізованим сідловим тягачем марки VOLVO, державний номерний знак НОМЕР_1 та напівпричепом марки KOGEL, державний номерний знак НОМЕР_2 , а також шляхом тимчасового позбавлення права ОСОБА_5 на відчуження, розпорядження та користування лісопродукцією породи сосна (кругляк) у кількості 111 сортиментів, загальним об`ємом 32, 380 м.куб., оскільки вказане майно має доказове значення та є достатні підстави вважати, що збереження цих речових доказів необхідне для здійснення належного досудового розслідування кримінального провадження, а ступінь втручання у права та свободи користувача майна виправдовуюся потребами досудового розслідування.

У даному випадку застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної діяльності громадян та гарантуватиме охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечить швидке, повне та неупереджене досудове розслідування.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що на даній стадії він не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно, яке відповідає критеріям, зазначеним в статті 98 КПК України.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя не може взяти до уваги твердження представника користувача майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 щодо законності придбання деревини, оскільки на переконання слідчого судді надані ним в судовому засіданні документи та покази мають бути перевірені слідчим під час досудового розслідування.

Також, на переконання слідчого судді доводи адвоката ОСОБА_7 про те, що вилучена деревина не може бути предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України є передчасними, з огляду на короткий проміжок часу який здійснюється досудове розслідування та необхідності її обстеження з залученням фахівця.

Слідчий суддя також не приймає до уваги доводи представника користувача майна про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, що вказує на відсутність підстав для накладення арешту на майно, оскільки слідчим суддею наявність чи відсутність складу злочину не встановлюється, дане питання вирішується виключно вироком суду та не підлягає вирішенню на досудовому провадженні.

Відповідно до ст.174 КПК України за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000033 від 17.02.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України задоволити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході огляду місця події 16.02.2023 року, а саме:

- спеціалізований сідловий тягач марки VOLVO, державний номерний знак НОМЕР_1 та напівпричіп марки KOGEL, державний номерний знак НОМЕР_2 власником яких є ОСОБА_5 та користувачем яких є ОСОБА_6 шляхом тимчасового позбавлення права ОСОБА_5 на відчуження та розпорядження вказаним майном. Передати спеціалізований сідловий тягач марки VOLVO, державний номерний знак НОМЕР_1 та напівпричіп марки KOGEL, державний номерний знак НОМЕР_2 на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_5 ;

- лісопродукцію породи сосна (кругляк) у кількості 111 сортиментів, загальним об`ємом 32, 380 м.куб. шляхом тимчасового позбавлення права ОСОБА_5 на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

В задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1