Справа №760/5690/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2022 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0003578 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження № 0003578 від 19.12.2021 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Від представника власника майна - адвоката ОСОБА_5 до суду надійшло клопотання про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, а саме просить скасувати арешт, накладений ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04.10.2022, на транспортний засіб марки «KIA Ceed», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 .

При цьому, заявник вказує, що власник автомобіля ОСОБА_7 не є обвинуваченою у даному кримінальному провадженні, а також не є особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) ОСОБА_6 , який є обвинуваченим.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 заперечувала проти клопотання та просила у його задоволенні відмовити.

Прокурор у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання.

Представник власника майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_5 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити з підстав, наведених у ньому.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання про скасування арешту майна.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Як зазначено в ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб

Згідно ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 04.10.2022, арешт на транспортний засіб марки «KIA Ceed», 2007 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу: НОМЕР_2 , який на праві власності зареєстрований за ОСОБА_7 , (д.н.з. НОМЕР_3 ), було накладено з метою забезпечення цивільного позову потерпілої ОСОБА_4 та можливого відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

При цьому, було встановлено належні правові підстави, передбачені п. 4 ч.2 ст.170 КПК України для накладення арешту на транспортний засіб, який належав обвинуваченому ОСОБА_6 на праві власності та який визнано речовим доказом у кримінальному провадженні і відповідав критеріям ст. 98 КПК України.

Таким чином, з поданого клопотання вбачається, що викладені в ньому доводи не встановлюють наявність всіх умов, які мають бути підставою для скасування накладеного арешту майна, відповідно до вимог ст.174 КПК України, тому суд вважає, що клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника власника майна - адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя