В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" грудня 2022 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003133 від 03.10.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Веселе Мелітопольського району Запорізької області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, працюючого не офіційно, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , під час дії ЗУ «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 року, продовженого Указом Президента України від 12.08.2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15 серпня 2022 року №2500-1X. вчинив злочин проти власності, безвідповідально поставився до умов воєнного стану в Україні за наступних обставин.

Так, 02.10.2022 року, приблизно о 05:00, ОСОБА_3 , перебував у приміщенні хостелу, який розміщений у кв. АДРЕСА_3 , де останній побачив мобільний телефон на спальному ліжку, який належить ОСОБА_5 , де в цей час у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів з метою протиправного збагачення.

Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_3 , взяв з спального ліжка мобільний телефон марки «Хіаоті Redmi 9А» сірого кольору, s/n: НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , в середині якого перебували сім-карти з номерами мобільних операторів НОМЕР_4 та НОМЕР_5 та впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, та його дії залишаються таємними для осіб, які знаходились на той момент у кімнаті, де в подальшому помістив вказаний вище мобільний телефон до своєї сумки, яка перебувала неподалік від останнього.

Продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, ОСОБА_3 , взяв до рук дорожню сумку в якій знаходився мобільний телефон марки «Хіаоті Redmi 9А» сірого кольору, s/n: НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , в середині якого перебували сім-карти з номерами мобільних операторів НОМЕР_4 та НОМЕР_5 та тримаючи її при собі, направився до виходу із приміщення квартири.

У подальшому, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заклавши вказаний мобільний телефон «Хіаоті Redmi 9А» сірого кольору, s/n: НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 до ломбарду «Скарбниця», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Будівельників, 36, чим завдав матеріальної шкоди ОСОБА_5 на суму 3 936 грн 00 коп.

Крім того, 10.11.2022 року, приблизно о 12:50, перебуваючи у приміщенні аптечного пункту «Соціальна аптека», що по вул. Попудренка, 7-Б у м. Києві, ОСОБА_3 , підійшов до касової зони, де здійснив замовлення медичного препарату «Лірика» у касира, який на той момент перебував за касою. Після чого, касир вказаного вище аптечного пункту, отримавши замовлення помістила медичний препарат на касову зону та направилась до підсобного приміщення за наступним товаром. У цей час у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів з метою протиправного збагачення.

Реалізуючи свої злочинні наміри, направлені на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, ОСОБА_3 , взяв з касової зони медичний препарат «Лірика» та впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, та його дії залишаються таємними, тримаючи його в руках, направився до виходу із приміщення аптечного пункту, не розрахувавшись за товар.

У подальшому, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим завдавши ТОВ «ФАРМАСТОР», матеріальної шкоди на суму 498 грн 08 коп. Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 4 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачене КК України за вказаний злочин, і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Обвинувачений показав, що 02.10.2022 року, близько 05:00, перебуваючи у приміщенні хостелу, який знаходиться у кв. АДРЕСА_3 здійснив таємне викрадення чужого майна, а саме: мобільного телефону марки «Хіаоті Redmi 9А» сірого кольору, який належить ОСОБА_5 , після чого місце злочину покинув та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, а саме заклав його до ломбарду «Скарбниця», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Будівельників, 36. Крім того, 10.11.2022 року, приблизно о 12:50, перебуваючи у приміщенні аптечного пункту «Соціальна аптека», що по вул. Попудренка, 7-Б у м. Києві, здійснив таємне викрадення чужого майна, а саме: медичного препарату «Лірика», який належить ТОВ «ФАРМАСТОР», після чого місце злочину покинув та викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Зокрема зазначив, що всі обставини, так як вони викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінального правопорушення відповідають дійсності та розуміє, що його дії були умисними, вчинені під час дії воєнного стану в державі. У скоєному щиро каявся, бажає у майбутньому відшкодувати шкоду потерпілим, запевняв, що більше правопорушень вчиняти не буде.

У судовому засіданні досліджено матеріали кримінального провадження, які надав прокурор, та документи, що характеризують особу обвинуваченого.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченого змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження. За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, в тому числі і тих, що характеризують особу обвинуваченого. Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та дослідженими письмовими документами, які суд визнає належними та допустимими доказами у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, і тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин. При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів. Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; конкретні обставини кримінального провадження; його ставлення до вчиненого - вину визнав повністю, бажає відшкодувати шкоду потерпілим, щиро каявся у вчиненому; дані про його особу, зокрема: не одружений, працює не офіційно; під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; раніше не судимий; вчинив кримінальні правопорушення вперше; думку сторони обвинувачення, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням вимог ст. 75 КК України. Також суд враховує, заяви від потерпілих, в яких вказано, що будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не мають, цивільний позов подавати не будуть.

Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України ОСОБА_3 є щире каяття, оскільки обвинувачений визнав свою вину повністю та висловив щирий жаль з приводу учинених протиправних дій.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено. Крім того, при призначенні покарання, суд також враховує особливості й обставини вчинення злочину: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 під час та після вчинення злочинних дій.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин даного кримінального провадження, тяжкості кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, суд дійшов висновку, що його перевиховання й виправлення можливе без ізоляції від суспільства, тому вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_3 положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені ст. 76 КК України.

Підстав для застосування ст. 69, ст. 69-1 КК України до обвинуваченого суд не вбачає.

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

У підсумку дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України. Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- оптичний диск ТМ «НР», на якому перебуває відеозапис від 02.10.2022 року, з камер відеоспостереження, які вмонтовані в приміщенні ломбарду ПТ «АЙ ТІ ЛОМБАРД», що за адресою: м. Київ, вул. Будівельників, 36 - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- оптичний диск CD-R «Videx», на якому перебуває відеозапис від 10.11.2022 року, з камер відеоспостереження, які вмонтовані у приміщенні аптеки «Соціальна аптека», що за адресою: м. Київ, вул. Попудренка, 7-Б - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору та обвинуваченому.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1