Справа № 354/578/22
Провадження № 11-сс/4808/369/22
Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6
розглянувши в режимі відеозв`язку в кримінальному провадженні №0000037 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Яремчанського міського суду від 20.05.2022 року про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді накладено арешт у кримінальному провадженні на вантажний автомобіль марки ЗИЛ-131, ресстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого ОСОБА_7 , який перебував у користуванні водія ОСОБА_8 , а також на наявну в кузові вказаного вантажного автомобіля сипучу речовину, ззовні схожу на корисні копалини загальнодержавного значення (піщано-гравійну суміш) та на опечатані чотири поліетиленові пакети, в яких знаходяться вилучені із кузова вантажного автомобіля корки ЗИЛ-131 реєстраційний номер НОМЕР_1 зразки вказаної сипучої речовини, зовні схожої на корисні копалини загальнодержавного значення (піщано-гравійну суміш).
Слідчий суддя мотивував ухвалу тим, що слідчим доведено наявність достатніх підстав щодо накладення арешту на вказане майно, як речовий доказ у кримінальному провадженні.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 вважає ухвалу слідчого судді такою, що прийнята з порушенням норм законодавства. Вказує, що необхідність на накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні відсутня, оскільки в даному кримінальному провадженні до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно звернувся неналежний суб`єкт, а саме слідчий, а не прокурор згідно ст.64-2 ч.2 КПК України. Слідчим суддею було проігноровано вимоги ст.ст.170 ч.11 та 172 ч.1 КПК України, а розгляд справи відбувся без участі власника майна ОСОБА_7 , чим було порушено його право на захист. Зазначає, що слідчий суддя наклала арешт на майно задля забезпечення доказів в кримінальному провадженні №0000056, а не в №0000037. На думку апелянта, строк на апеляційне оскарження не був пропущений, оскільки розгляд клопотання відбувся без виклику власника майна в судове засідання. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Апеляційний розгляд провадження розглянуто без участі прокурора через його неявку, його участь необов`язкова.
В апеляційній інстанції апелянт підтримав апеляційну скаргу, вважає, що слідчий суддя прийняв необгрунтоване рішення, яке просить скасувати, постановити нове, яким задовольнити апеляційну скаргу і відмовити в клопотанні слідчого поліції.

З`ясувавши обставини даного кримінального провадження, заслухавши доповідь судді, доводи апелянта, проаналізувавши матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Висновок слідчого судді про наявність підстав для накладення арешту на вказане майно є обґрунтованим, він відповідає вимогам чинного КПК України про накладення арешту на майно, яке є речовим доказом у справі. Він базується на даних про те, що автомобіль є речовим доказом у кримінальному провадженні. Тому через заборону в законі вказаний автомобіль не може використовуватись як транспортний засіб, він не може бути відчужений, ним не можна розпоряджатися.
У зв`язку з наведеними мотивами апеляційні доводи апелянта в цій частині слід відхилити.
Однак, апеляційний суд вважає, що автомобіль може бути переданий на відповідальне зберігання його власнику ОСОБА_7 , оскільки він на цей момент є його власником і його перебування на арешт майданчику порушує його право мирного користування майном.
У даному кримінальному провадженні проведення відповідних слідчих дій з даним транспортним засобом можливе без позбавлення власника автомобіля користуватися ним, тому немає потреби надалі зберігати цей автомобіль під охороною державного органу. Його належне збереження як речового доказу у кримінальному провадженні, має забезпечити особа, яка є його власником.
З цих мотивів ухвала слідчого судді в частині заборон й обмежень щодо вказаного автомобіля частково не відповідає всім вимогам ст.ст. 170, 172, 173 КПК України. Тому її слід скасувати, постановити нову, якою накласти арешт на автомобіль в даному кримінальному провадженні, але з передачою його ОСОБА_7 для відповідального зберігання.
Такий висновок апеляційної інстанції не буде процесуальною перешкодою для забезпечення належного правового статусу цього майна у цьому провадженні як речового доказу.
Щодо накладення арешту на сипучу речовину, ззовні схожу на корисні копалини загальнодержавного значення (піщано-гравійну суміш) та на опечатані чотири поліетиленові пакети, то пояснення апелянта про зняття арешту на це майно не може бути взятим до уваги і колегія суддів приходить до висновку, що вказане майно повністю відповідає вимогам ст.98 КПК України і для належного забезпечення досудового розслідування на нього правильно накладено арешт, що є необхідним й виправданим на початковій стадії досудового розслідування.
Посилання апелянта про те, що відповідно до ст.64-2 ч.2 КПК України до слідчого судді з клопотанням про арешт майна звернувся неналежний суб`єкт, а саме слідчий, а не прокурор, то дані твердження не можуть братися до уваги. Положення ст.64-2 ч.2 КПК України регулюють відносини на стадії судового розгляду. Згідно ст.171 ч.1 КПК України слідчий за погодженням з прокурором наділений повноваженнями звернення з клопотанням про арешт майна до слідчого судді на стадії досудового розслідування.
Посилання апелянта на інші порушення колегія суддів відхиляє, оскільки вони не є істотними і не дають правових підстав для повної відмови у клопотання слідчого поліції.
За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді щодо арешту автомобіля - скасуванню з постановленням в цій частині нової ухвали, якою слід часткового задовольнити клопотання слідчого поліції, накласти арешт на автомобіль із забороною його відчуження й розпорядження, з передачею його на зберігання власнику. В решті ухвалу слідчого поліції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 419, 422 КПК України,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Яремчанського міського суду від 20.05.2022 року в частині накладення арешту на автомобіль марки ЗИЛ-131, ресстраційний номер НОМЕР_1 - скасувати.
Клопотання слідчого поліції задовольнити частково.
Накласти арешт із забороною відчуження та розпорядження на автомобіль марки ЗИЛ-131, ресстраційний номер НОМЕР_1 та передати його власнику ОСОБА_7 на відповідальне зберігання на час досудового розслідування кримінального провадження.
В решті ухвалу слідчого судді залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4