ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/840/23 Справа № 204/9990/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000506 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 18 листопада 2022 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степне Білгородської області російської федерації, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.358, ч. 4 ст. 358 КК України

В С Т А Н О В И Л А:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Вироком Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 18.11.2022, ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, і призначено йому покарання: за ч. 1 ст.358 КК України у виді 1 року обмеження волі; за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_9 призначено остаточне покарання у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає певні обов`язки, покладені на нього судом відповідно до вимог ч. 1 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 не обирався.

Вирішена доля речових доказів та процесуальних витрат.

Цим вироком дії обвинуваченого ОСОБА_9 судом кваліфіковано, за ч. 1 ст.358 КК України, як підроблення офіційного документа який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем та за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документу.

За обставин, встановлених судом та викладених в мотивувальній частині вироку, ОСОБА_9 в невстановлений час, проте не пізніше ніж 29.10.2022 о 12:40 годині, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою подальшого використання, вніс шляхом вклеювання (заміни фотокартки) на третій сторінці, в раніше знайдений паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий 25.09.2007 Баглійським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , своєї фотокартки - ОСОБА_9 , тим самим умисно підробив офіційний документ, який видається установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем - ОСОБА_9 .

Бланк паспорта громадянина України із серійним номером НОМЕР_1 , заповненого на ім`я « ОСОБА_10 », ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідає за способом друку та спеціальними елементами захисту встановленому зразку - аналогічним бланкам паспортів громадянина України, які перебувають в офіційному обігу на території України. До первинного змісту реквізитів паспорта громадянина України, внесені зміни шляхом заміни фотокартки на його третій сторінці (первинна фотокартка видалена, після чого на її місце вклеєна інша).

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_9 , маючи умисел на використання завідомо підробленого документа, з метою уникнення адміністративної відповідальності, 29.10.2022 приблизно о 12:40 годині знаходячись у приміщенні супермаркету «Варус-44» по вулиці Робоча, 67 в м. Дніпро, для посвідчення своєї особи пред`явив дільничним офіцерам поліції сектору превенції відділення поліції №6 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області завідомо підроблений паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий 25.09.2007 Баглійським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тим самим ОСОБА_9 використав зазначений підроблений ним раніше документ, а саме паспорт громадянина України з метою посвідчення особи та уникнення обов`язку нести відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення.

Бланк паспорта громадянина України із серійним номером НОМЕР_1 , заповненого на ім`я « ОСОБА_10 », ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідає за способом друку та спеціальними елементами захисту встановленому зразку - аналогічним бланкам паспортів громадянина України, які перебувають в офіційному обігу на території України. До первинного змісту реквізитів паспорта громадянина України, внесені зміни шляхом заміни фотокартки на його третій сторінці (первинна фотокартка видалена, після чого на її місце вклеєна інша).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з прийнятим рішенням прокурор подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичних даних просить вказаний вирок суду змінити в частині призначеного покарання з підстави неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч. 1 ст. 358 КК України у виді 1 року обмеження волі; за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 1 року 4 місяців обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_9 призначити остаточне покарання у виді 1 року 4 місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_9 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В іншій частині вирок суду - залишити без змін.

Так, сторона обвинувачення зазначає, що санкція ч. 4 ст. 358 КК України передбачає покарання у виді обмеження волі строком до 2 років.

Відповідно до мотивувальної частини вироку, суд дійшов висновку, що у обвинуваченого ОСОБА_9 є обставина, яка пом`якшує покарання - щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Тобто, з вказаного прокурор вбачає, що максимальне покарання за ч. 4 ст. 358 КК України не може перевищувати 1 року 4 місяців обмеження волі.

Однак, на думку сторони обвинувачення судом першої інстанції при ухваленні остаточного рішення по справі не було враховано п. 6-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 Про практику призначення судами кримінального покарання, а також вимог ст. 69-1 КК України, відповідно до якої за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, у зв`язку з чим невірно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор та захисник підтримали вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення, просили задовольнити її в повному обсязі.

Обвинувачений в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив. Оскільки в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, апеляційний суд, з урахуванням думки учасників судового провадження, визнав за можливе на підставі ст. 405 КК України проводити апеляційний розгляд даного провадження за відсутності обвинуваченого ОСОБА_9 .

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_9 у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікація дій останнього за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряються.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані належним чином.

Як убачається з наданих матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 було розглянуто у спрощеному порядку, без проведення судового розгляду і виклику учасників кримінального провадження у відповідності до вимог статей 381-382 КПК України, оскільки до обвинувального акту долучена письмова заява обвинуваченого за його згодою у присутності захисника, відповідно до якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованому йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.

Разом з тим, в апеляційній скарзі прокурор, не заперечуючи доведеність вини обвинуваченого у скоєнні ним кримінальних правопорушень, не оскаржуючи фактичних обставин, місця, часу, способу їх вчинення та інших обставин, вважає, що вирок суду у цьому провадженні підлягає зміні в частині призначення покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Обговорюючи вказані апеляційні доводи прокурора, колегія суддів вважає їх такими, що ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до вимог ст. 69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 6-2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання не повинно перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК. Однак визначення покарання з дотриманням правил цієї норми закону можливе лише за наявності обставин, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 66 КК (з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину; добровільне відшкодування або усунення заподіяної шкоди), а також при визнанні підсудним своєї вини та відсутності обставин, що обтяжують покарання. Водночас добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди не враховується тоді, колй такі збитки або шкоду не заподіяно.

Санкція ч. 4 ст. 358 КК України передбачає покарання у виді обмеження волі строком до двох років. Таким чином, відповідно до приписів ст. 69-1 КК України максимальне покарання за ч. 4 ст. 358 КК України не може перевищувати одного року 4 місяців обмеження волі.

Як убачається з мотивувальної частини вироку, суд визнав обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , визнання вини у повному обсязі, щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Разом із цим, суд першої інстанції всупереч вищезазначеним вимогам закону призначив ОСОБА_9 покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на два роки, що перевищує 2/3 максимального строку та призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом закону, який підлягає застосуванню чи застосування закону, який не підлягає застосуванню, тягне за собою скасування або зміну судового рішення.

Згідно зі ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі: пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого; зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення; зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення; в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Відповідно до статті 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що в даному конкретному випадку суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а тому вирок суду в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання підлягає зміні, що цілком узгоджується з нормами діючого кримінального процесуального законодавства.

Інших підстав, які б свідчили про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, згідно ст. 412 КПК України, під час апеляційного перегляду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 18 листопада 2022 року щодо ОСОБА_9 , за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст.358 КК України змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_9 засудженим:

- за ч. 1 ст. 358 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк один рік;

- за ч. 4 ст. 358 КК України із застосуванням ст. 69-1 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк один рік чотири місяці.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно вважати засудженим ОСОБА_9 до покарання у виді обмеження волі на строк один рік чотири місяці.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді Дніпровськог

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4