Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 489/352/22
Провадження № 1-кп/490/56/2022
У Х В А Л А

07 грудня 2022 року м.Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарях - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

їх захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0000398за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Макіївка Донецької області, є громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

та

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Миколаєві, є громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 189 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Центрального районного суду міста Миколаєва перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 189 Кримінального Кодексу України.

Після вивчення змісту обвинувального акту, доданих до його матеріалів, вислуховування прокурора та обвинуваченого суд дійшов такого.

А. Стосовно предмету кримінального провадження.

На розгляд суду надійшли обвинувальні акти, у яких викладена версія обвинувачення про вчинення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 189 Кримінального Кодексу України.

Зміст цієї версії може бути усвідомленим таким чином.

приблизно на початку липня 2021 року ОСОБА_5 познайомився із ОСОБА_9 у зв`язку з придбанням належного останньому автомобіля марки BMW на іноземному реєстраційному номері НОМЕР_1 .

13.07.2021, перевіривши працездатність та комплектацію автівки, за усною домовленістю з ОСОБА_10 , ОСОБА_5 передав останньому гроші в сумі 4.800 доларів США в якості оплати за придбання автомобіля, а ОСОБА_10 , в свою чергу, передав ОСОБА_5 автівку та технічний паспорт на авто.

Приблизно всередині липня 2021 року, але не пізніше 21.07.2021 у ОСОБА_5 , який усвідомлював, що ОСОБА_10 не має перед ним жодних фінансових чи майнових зобов`язань, виник злочинний намір, направлений на вимагання вчинення ОСОБА_10 дій майнового характеру на його користь, а саме - вимагання оплати ремонту автомобіля мари BMW на іноземному реєстраційному номері НОМЕР_1 , який він раніше придбав у потерпілого, вартістю 800 доларів США.

Переслідуючи мету незаконного безоплатного покращення якості свого майна за рахунок коштів ОСОБА_10 , до реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_5 залучив свого батька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спільно з яким розробив злочинний план, направлений на вимагання вчинення ОСОБА_10 дій майнового характеру на їх користь.

Реалізуючи спільний з ОСОБА_4 злочинний умисел, 21.07.2021 ОСОБА_5 запросив ОСОБА_10 на зустріч до пабу "Пінта", що розташований по пр. Богоявленському, буд. 8/2 о 19:00. У визначений час ОСОБА_10 прибув на зустріч та, зайшовши до літнього майданчика пабу, побачив за одним зі столиків ОСОБА_5 та чотирьох невідомих йому осіб чоловічої статі, які запросили його присісти. В ході розмови ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_10 про те, що автівка, яку він раніше придбав у потерпілого, знаходиться на теперішній час в несправному стані та потребує ремонту, оплатити ремонт машини має ОСОБА_10

Готін ОСОБА_11 , в свою чергу, заявив, що перед купівлею автомобілю ОСОБА_5 особисто оглядав машину. Стан придбаної автівки ОСОБА_5 влаштував. ОСОБА_12 заявив, що будь-якого боргу перед ОСОБА_13 в нього немає та відмовився від сплати за ремонт. Після цього ОСОБА_5 почав висловлювати на адресу ОСОБА_10 погрози застосування насильства у разі ігнорування його вимог щодо оплати ремонту автівки. Потерпілий відмовився виконувати вимоги ОСОБА_5 та покинув літній майданчик пабу.

26.07.2021 в післяобідній час, продовжуючи реалізацію спільного з ОСОБА_4 злочинного умислу, ОСОБА_10 знову зателефонував ОСОБА_5 та запропонував зустрітися. Погодившись на пропозицію, о 19.30 того ж дня ОСОБА_10 прибув до попередньо обумовленого місця - пабу "Пінта", що розташований по пр. Богоявленському, буд. 8/2. На літньому майданчику закладу на нього чекали ОСОБА_5 , ОСОБА_14 та двоє невстановлених осіб. В ході розмови ОСОБА_5 повторно висказав вимогу сплати вартості ремонту його машини ОСОБА_10 , на що останній категорично відмовився. Після цього ОСОБА_5 висловив погрозу негайної реалізації попередніх погроз застосування насильства до потерпілого та вбивства останнього у разі невиконання його вимог. Подальша розмова була перервана, ОСОБА_10 покинув літній майданчик пабу.

28.07.2021 на мобільний телефон потерпілого ОСОБА_10 зателефонував ОСОБА_4 та, представившись, заявив потерпілому, що той повинен ще раз продати автівку новому покупцю, якого знайшов ОСОБА_4 , а гроші від продажу передати йому, на що потерпілий відповів відмовою. Далі ОСОБА_4 висловив погрозу вбивством потерпілого у разі невиконання його вимог, після чого поклав слухавку.

09.08.2021, продовжуючи реалізацію спільного з ОСОБА_4 злочинного умислу, ОСОБА_10 зателефонував ОСОБА_5 та почав погрожувати застосуванням насильства у разі відмови виконувати вимоги щодо ремонту автівки, ОСОБА_5 наполягав на особистій зустрічі та ОСОБА_10 , усвідомлюючи, що ОСОБА_5 не відступиться від своїх намірів та побоюючись реалізації висловлених погроз, погодився зустрітися.

Того ж дня о 19.30 ОСОБА_10 прибув на місцем, попередньо повідомленим йому ОСОБА_5 , розташованим на набережній по вул. Флотський бульвар. На місці на нього вже чекали ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та двоє невстановлених осіб. В ході розмови, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 повторно висказали ОСОБА_10 вимогу сплати вартості ремонту машини, на що останній відмовив. Після цього, з метою підтвердження реальності виказаних раніше на адресу потерпілого погроз та з метою пригнічення та залякування потерпілого, ОСОБА_5 наніс ОСОБА_10 один удар кулаком руки в область лівого плеча, чим завдав останньому фізичного болю. В цей час, ОСОБА_4 дістав наявний при ньому розкладний ніж та продемонстрував потерпілому, погрожуючи при цьому застосуванням насильства. Після нетривалої розмови ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_10 разом поїхати на СТО, де підтвердити вартість ремонту автомобілю, яку ОСОБА_10 має оплатити в сумі 800 доларів США. ОСОБА_5 також заявив, що про місце та час зустрічі він повідомить ОСОБА_10 пізніше.

В подальшому, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 домовились із ОСОБА_10 про зустріч на СТО з метою встановлення вартості ремонту автомобілю, на яку останній вимушено погодився. Крім того, в ході телефонної розмови ОСОБА_10 був попереджений, що на зустріч до нього приїде ОСОБА_4 та всі майнові питання, щодо ремонту автомобіля необхідно буде вирішувати з ним.

10.08.2021 о 16:03 ОСОБА_10 прибув за місцем, попередньо повідомленим йому ОСОБА_15 та ОСОБА_4 , а саме на СТО розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . На місці на нього вже чекали ОСОБА_4 та невстановлений чоловік. В ході розмови, ОСОБА_4 сказав, що зараз вони звернуться до працівника СТО, і він подивиться автомобіль, який ОСОБА_10 продав ОСОБА_5 та визначать суму грошових коштів, які ОСОБА_10 повинен буде сплатити за ремонт.

В свою чергу ОСОБА_10 , заявив, що будь-якого боргу перед ОСОБА_5 в нього немає та платити за ремонт він не буде, а також сказав, що перед купівлею автомобілю, ОСОБА_5 оглядав машину як особисто, так із залученням працівників СТО і стан придбаної автівки його влаштував. Після цього, з метою підтвердження реальності виказаних раніше на адресу потерпілого погроз та з метою залякування потерпілого, ОСОБА_4 наніс ОСОБА_10 один удар головою в область обличчя, чим завдав останньому фізичного болю.

Після цього, ОСОБА_4 виказав погрози застосування насильства до потерпілого у зв`язку з відмовою від виконання висунутих злочинних вимог, сів до транспортного засобу марки ВАЗ-2105, державний номерний знак НОМЕР_2 та поїхав у невстановленому напрямку.

Того ж дня о 16.07 ОСОБА_10 зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_5 та повідомив, що в нього відбулась зустріч з його батьком ОСОБА_4 та він повідомив останньому, що нічого їм з ОСОБА_5 не винен та оплачувати ремонт автомобілю він не збирається. Почувши відмову, ОСОБА_5 відразу висловив погрозу застосування насильства до потерпілого та вбивства останнього, після чого поклав слухавку.

Ці дії обвинувачених органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 2 статті 189 Кримінального Кодексу України - як вимагання вчинення дій майнового характеру з погрозою вбивства потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Б. Стосовно обставин, пов`язаних із вирішенням питання про призначення справи до судового розгляду.

1.В межах цього кримінального провадження будь-яких угод не укладено, через що підстави для прийняття рішень, передбачених пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України є відсутніми.

2.Підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 3 статті 314 КПК України на цей час також відсутні.

3. У наданому на розгляд суду обвинувальному акті орган досудового розслідування вказав, місце, час, дату та дії обвинуваченого, які, на думку органу досудового розслідування, мають ознаки кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність.

Сторони про наявність недоліків обвинувального акту, які здатні перешкодити початку судового розгляду, не посилаються.

Отже, наданий суду обвинувальний акт містить всі обставини, які необхідні для початку судового розгляду кримінального провадження.

Таке доводить, що підстави для повернення цього обвинувального акту, що передбачені пунктом 3 частини 3 статті 314 КПК України, наразі також є відсутніми.

4. Це кримінальне провадження підсудне Центральному районному суду міста Миколаєва, заперечень проти такого сторонами не наведено.

Отже, підстави для прийняття рішення, передбаченого пунктом 4 частини 3 статті 314 КПК України, в цьому випадку також є відсутніми.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 314, частини 1 статті 315 КПК України за такого справу необхідно призначити до судового розгляду, провівши задля цього підготовчі дії, що передбачені частиною 2 цієї статті.

В. Стосовно питань, пов`язаних із підготовкою справи до судового розгляду.

1. Відповідно до частини 1 статті 31 Кримінального Процесуального Кодексу України це кримінальне провадження має здійснюватись суддею одноособово.

2. Далі, суд має відповідно до пункту 1 частини 2 статті 315 Кримінального Процесуального Кодексу України визначити дату та місце проведення судового засідання з розгляду цього кримінального провадження.

Враховуючи його предмет, навантаження суду та учасників кримінального провадження, а також оперативну обстановку у місті Миколаєві та пов`язані із нею особливості в організації роботи суду, суд вважає за необхідне призначити судовий розгляд цього кримінального провадження на 18 січня 2023 року на 14:00 годину.

.

3. Враховуючи, що про проведення закритого судового засідання сторони не просять, процесуальні підстави для розгляду справи у заритому судовому засіданні є відсутніми.

4. Окрім того, представнику персоналу органу пробації слід доручити скласти досудову доповідь відносно кожного з обвинувачених.

Г. Стосовно застосування запобіжного заходу до обвинуваченого

ОСОБА_5 ......Під час підготовчого судового засідання прокурор заявила клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою.

В обґрунтування послалась про те, що той обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та існують ризики того, що, перебуваючи на волі, він може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, запобігти яким інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, не видається за можливе.

Захисник під час судового розгляду цього провадження просив відмовити прокурору у задоволенні заявленого клопотання, та змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід на більш м`який.

В обґрунтування послався про те, що кваліфікація стверджуваного діяння є вочевидь завищеною, ризики, про які посилається прокурор, не є суттєвими, а запобігти їм можливо шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Обвинувачений під час підготовчого судового засідання позицію свого захисника підтримав.

ІІ......Вирішуючи це клопотання, суд, окрім обставин, встановлених вище, враховує ще таке.

1. Під час досудового розслідування - 11 вересня 2021 року - ОСОБА_5 отримав від слідчого повістку про виклик до СУ ГУ НП в Миколаївській області для допиту в якості підозрюваного на 13 вересня 2021 року, проте до слідчого не прибув, слідчому була надана довідка про звернення ОСОБА_5 до лікарні в зв`язку з підозрою на гостру респіраторну вірусну хворобу Covid-19.

2. 14 вересня 2021 року до Центрального районного суду міста Миколаєва було подане клопотання про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

2.1. Розгляд цього клопотання був призначений на 16 вересня 2021 року на 10 годину 45 хвилин.

У це судове засідання обвинувачений /на той час - підозрюваний/ не з`явився, до суду була надана копія довідки про звернення ОСОБА_5 до Миколаївської Міської лікарні № 3 у зв`язку з підозрою на гостру респіраторну вірусну хворобу Covid-19.

У цій довідці зазначалось, що ОСОБА_5 рекомендоване амбулаторне лікування у сімейного лікаря за місцем проживання та самоізоляція.

За твердженнями прокурора, далі було встановлено, що ця довідка була надана лікарем не на підставі особистого огляду ОСОБА_5 , але - на підставі звернення його батьків.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_16 від 16 вересня 2021 року надані захистом документи були визнані такими, що не вказують на поважність причин неявки підозрюваного у судове засідання.

2.2. Наступне судове засідання було призначене на 17 вересня 2021 року на 14 годину 30 хвилин.

У це судове засідання ОСОБА_5 також не з`явився, з огляду на що слідчим суддею за клопотанням прокурора було ухвалено про примусовий привід ОСОБА_5 у судове засідання на 20 вересня 2021 року на 11:00 годину.

2.3. 20 вересня 2021 року на виконання ухвали суду про примусовий привід ОСОБА_5 надійшла інформація від оперативного підрозділу УСБУ в Миколаївській області про неможливість виконання вказаної ухвали та привід підозрюваного.

З огляду на таке, ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 20 вересня 2021 року було задоволене відповідне клопотання прокурора та був наданий дозвіл на затримання ОСОБА_5 та його доставку до суду для вирішення питання про обрання відносно нього запобіжного заходу.

2.4. 29 серпня 2022 року на виконання вказаної ухвали ОСОБА_5 був затриманий.

2.5. Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_16 від 30 серпня 2022 року відносно нього був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 26 жовтня 2022 року.

При цьому застава відносно ОСОБА_5 застосованою не була через те, що, як зазначено в ухвалі слідчого судді, стверджуваний злочин був вчинений ним "із застосуванням насильства або погрозою його застосування".

3. Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 18 жовтня 2022 року строк тримання ОСОБА_5 під вартою був продовжений до 16 грудня 2022 року включно.

4. Під час обрання такого запобіжного заходу та продовження строку його дії слідчий суддя та суд виходили з наявності ризиків того, що, перебуваючи на волі, обвинувачений може вдатись до дій щодо переховування від слідства та суду, чинити вплив на потерпілого та свідків, а також - вчинити інше кримінальне правопорушення.

5. Відповідно до статті 1 Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року (затвердженого Законом України № 2102- ІХ від 24 лютого 2022 року) /із змінами, внесеними Указами: від 14 березня 2022 року № 133/2022 (затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ); від 18 квітня 2022 року № 259/2022 (затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), від 17 травня 2022 року № 341/2022 (затвердженим Законом України від 23 травня 2022 року № 2263-ІХ), від 12 серпня 2022 року № 573/2022 (затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ), від 07 листопада 2022 року (затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738 - ІХ)/ з 24 лютого 2022 року й до теперішнього часу в Україні безперервно діє військовий стан.

ІІІ......Вирішуючи заявлене прокурором клопотання, суд виходив з таких приписів діючого законодавства.

1. Відповідно до частини 3 статті 315 Кримінального Процесуального Кодексу України

Під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу..

2. Відповідно до статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України

метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені дії.

При цьому відповідно до частини 3 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя має переконатись, що жоден більш м`який, ніж запропонований слідчим, запобіжний захід не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

3. Відповідно до частини 1 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України запобіжними заходами є:

1)особисте зобов`язання;

2)особиста порука;

3)застава;

4)домашній арешт;

5)тримання під вартою.

Відповідно до статті 179 цього Кодексу особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до статті 180 Кримінального Процесуального Кодексу України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Відповідно до частини 1 статті 182 Кримінального Процесуального Кодексу України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

При цьому відповідно до частини 5 цієї статті розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 181 Кримінального Процесуального Кодексу України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

4. Відповідно до частини 1 статті 183 Кримінального Процесуального Кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Зі змісту статті 7 Закону України "Про попереднє ув`язнення" сутність цього запобіжного заходу полягає у триманні осіб у встановлених для цього місцях, які забезпечують їх ізоляцію, постійний нагляд за ними і роздільне тримання їх у порядку, передбаченому статтею 8 цього Закону.

5. Відповідно до статті 199 Кримінального Процесуального Кодексу України строк тримання під вартою може бути продовженим у разі наявності вказаних вище обставин та додаткового доведення того, що завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали не є можливим, а раніше заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

6. Відповідно до статті 8 Кримінального Процесуального Кодексу України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року Конвенція про захист прав та основоположних свобод /далі - Конвенція/ та практика Європейського суду з прав людини визнаються в Україні джерелом права

6.1. Відповідно до визначеного Європейським судом з прав людини поняттям під час вирішення питання щодо запобіжного заходу під обґрунтованою підозрою слід розуміти добросовісне припущення про вчинення особою певного діяння, яке ґрунтується на об`єктивних відомостях, які:

-можна перевірити у судовому розгляді;

-спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Добросовісним можна вважати припущення, яке висунуте компетентним органом у встановленому законом порядку та ґрунтується на підході до справи, що характеризується правдивістю, сумлінністю та ретельністю.

6.2. У пункті 48 рішення у справі "Чеботарь проти Молдови" Європейський Суд з Прав Людини зазначив таке.

"Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання

При цьому у тому ж пункті Суд, посилаючись на свою прецедентну практику зазначає, що самого факту, що підозра є добросовісною, недостатньо. Словосполучення "обґрунтована підозра" означає наявність фактів або інформації, що здатні переконати об`єктивного спостерігача, що особо, можливо, вчинила злочин.

6.3. Відповідно до правової позиції, що сформована Європейським Судом з прав людини, для продовження строку тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку. Також суд вказав, що пункт 3 статті 5 Конвенції визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Європейський суд з прав людини судом також відзначає, що "ризик втечі або уникнення правосуддя" зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, зменшує це побоювання і його наміри втекти.

Далі відзначається, що таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини також наголошував, що "саме національні судові органи мають подбати про те, щоб тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого у відповідній справі не перевищила розумного строку. Для цього вони мають дослідити всі факти на користь і проти існування реального суспільного інтересу, який, за належного врахування принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях про подовження строку тримання під вартою… Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності подовження строку тримання під вартою, але зі спливом певного часу ця умова перестає бути достатньою… Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції, визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення її явки до суду. Фактично, це положення не лише проголошує право на "розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження", а й передбачає, що "звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання".

/див. рішення у справі "Тодоров проти України" від 12.01.2012 року, "Пунцельт проти Чехії", "Харченко проти України" та інші/

Окрім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (рішення від 26.06.1991 року), "особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні, протягом певного часу. За виняткових обставинах цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право … визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути "формою очікування" обвинувального вироку" (п.51).

6.4. Європейський Суд з Прав Людини у своїй практиці обґрунтував підхід, відповідно до якого тримання особи під домашнім арештом, так само, як й триманні її під вартою, є позбавленням свободи у розумінні статті 5 Конвенції /див., окрім іншого, рішення у справах "Гуццарді проти Італії" (пункти 92 - 95); "Бузаджі проти Республіки Молдова" (пункти 103 - 110); "Корбан проти України (пункти 138 - 139) та інші/.

При цьому Європейський Суд з Прав Людини зазначає, що в більшості випадків домашній арешт передбачає меншу кількість обмежень та менший ступінь страждань та незручностей для затриманого, ніж звичайне ув`язнення у відповідній установі. Але цю обставину Європейський Суд з Прав Людини пов`язує з особливостями режиму, але - не з сутністю становища ув`язненого. /див., окрім іншого, рішення у справі "Бузаджі проти Республіки Молдова" (пункти 111 - 114); "Корбан проти України (пункти 138 - 139)/

7. Відповідно до частини 5 статті 194 Кримінального Процесуального Кодексу України обираючи запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, суд зобов`язує обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1)прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2)не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4)утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5)не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6)пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7)докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9)носити електронний засіб контролю.

8. Санкція частини 2 статті 189 Кримінального Кодексу України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 03 до 07 років.

При цьому частина 1 статті 75 Кримінального Кодексу України передбачає можливість звільнення від покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 05 років з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю від 01 до 03 років.

IV…...З огляду на ці приписи діючого законодавства суд, повертаючись до обставин розгляду цього кримінального провадження, відзначає таке.

Стосовно наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину ОСОБА_5 ..

1. Матеріали кримінального провадження на теперішній час не містять відомостей про те, що, висуваючи обвинувачення ОСОБА_5 , органи досудового розслідування діяли недобросовісно.

Таке дає підстави для твердження про те, що для мети обрання запобіжного заходу висунуту "підозру" слід вважати обґрунтованою.

2. Разом із цим, зміст висунутої підозри наразі дійсно зводиться до того, що ОСОБА_4 та його син ОСОБА_5 придбали, а потерпілий, відповідно - продав автомобіль з порушенням встановленого для укладання таких угод порядку, та між ними природно виник спір із приводу обсягу взаємних прав та обов`язків за вкладеним правочином, який природно не знайшов свого вирішення у правовій площині.

Така підозра вочевидь не свідчить про вчинення обвинуваченим дій, що здатні завдати відчутної шкоди громадському інтересу, а злочин, про вчинення якого йдеться в межах цього кримінального провадження, здебільшого стосується приватних інтересів самого обвинуваченого та потерпілого.

3. Та актуальність розгляду обґрунтованості підозри такого змісту на теперішній час суттєво знижується в зв`язку із запровадженням на території України військового стану, пов`язаним із збройною агресією проти України.

Стосовно наявності передбачених законом ризиків.

І……Публічне обвинувачення посилається про наявність в цьому випадку ризику того, що ОСОБА_5 може вдатись до дій щодо переховування від суду.

1. Наявність цього ризику публічним обвинуваченням обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 :

-обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що може спонукати його до зникнення з метою уникнення покарання;

-під час здійснення досудового розслідування цього кримінального провадження ухилявся від слідства та суду.

2. Із приводу тверджень про те, що обвинувачений може вдатись до дій щодо переховування від суду через острах покарання суд відзначає таке.

Встановлений вище зміст висунутої підозри сам по собі об`єктивно не дає підстав для очікування неможливості звільнення від покарання з випробуванням за умові доведення обвинувачення.

В той же час, вчинення дій щодо ухилення від суду як не повною мірою унеможливлює, то - суттєво ускладнює настання таких обставин за умови доведення винуватості.

До того ж, підозра такого змісту об`єктивно спонукає особу вдатись до дій щодо доведення своєї невинуватості.

Отже, сам по собі характер висунутої підозри не створює суттєвих спонук для вчинення дій щодо ухилення від суду, навпаки - позбавляє такі дії здорового глузду.

3. Стосовно ж ухилення обвинуваченого від слідства та суду під час досудового розслідування суд відзначає таке.

3.1. Початковою тезою такого твердження є теза про те, ніби ОСОБА_5 не з`явився до слідчого 13 вересня 2021 року та до слідчого судді - 16 вересня 2021 року - без поважних причин.

Проте, вже ця теза є як не повною мірою необґрунтованою, то - цілком сумнівною.

Так, сторони, зокрема - обвинувачення - не заперечують тої обставини, що довідка Миколаївської міської лікарні у той чи інший спосіб ОСОБА_5 була виданою.

Та, незалежно від обставин видачі такої довідки, вона поза розумним сумнівом містила рекомендації про його /обвинуваченого/ самоізоляцію, яка /рекомендація/ свідомо ігнорувалась у процесуальних документах, складених під час досудового розслідування.

Суд також відзначає, що обґрунтованість такої рекомендації до теперішнього часу у встановленому законом порядку не спростована.

Таке, в свою чергу, попри висновки у процесуальних документах, складних під час досудового розслідування, доводить, що як 13 вересня 2021 року - до слідчого, так й 16 вересня 2021 року - до слідчого судді - ОСОБА_5 не з`явився з причин, які слід вважати поважними.

3.2. Свідоме ігнорування ж наявності таких причин під час подальших дій протягом досудового розслідування цілком здатне породити в особи сумніви у відсутності упередженості з боку державних органів та наявність в них наміру, що не є сумісним з метою кримінального провадження.

За такого відмова від співпраці з державними органами за таких умов є такою, що ґрунтується на обставинах здійснення кримінального провадження, а за такого - не може бути визнаною вчиненою без поважних причин.

Отже, обґрунтування, що базується на твердженні про те, ніби ОСОБА_5 ухилявся від слідства та суду без поважних причин, суд вважає таким, що не відповідає дійсним обставинам кримінального провадження.

4. Суд також враховує, що на теперішній час з огляду на оперативну обстановку на території України, переміщення ОСОБА_5 /який є особою призовного віку/ є вкрай ускладненим, що, в свою чергу, ускладнює й вчинення ним дій щодо ухилення від суду.

Підсумовуючи викладене, суд вважає ризик втечі з боку ОСОБА_5 як не повною мірою відсутнім, то - таким, що є наявним вкрай незначною мірою.

ІІ……Публічне обвинувачення посилається про наявність в цьому випадку ризику того, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого та свідків.

Стосовно наявності цього ризику суд відзначає таке.

1. Сутність висунутої підозри /зміст якої, окрім іншого, полягає у впливі на потерпілого з метою примусити його до дій на користь обвинувачених/ поза розумним сумнівом вказує про можливість й протиправного впливу з боку ОСОБА_5 на потерпілого та свідків з метою отримання доказів на свою користь.

2. В той же час, ризик вчинення дій щодо впливу на свідків та потерпілого узгоджується із ризиком вчинення дій щодо переховування від суду, адже такі дії є викликаними однією спонукою - ухилення від відповідальності.

В цьому ж випадку, як доведено вище, ризик ухилення ОСОБА_5 від суду є наявним вкрай незначною мірою.

Отже, ризик вчинення ним дій щодо впливу на потерпілого та свідків також є наявним лише вкрай незначною мірою.

3. До того ж, оперативна обстановка у місті Миколаєві має наслідком зміну місця знаходження багатьох осіб та істотні ускладнення у встановлені місця знаходження його /Миколаєва/ мешканців.

Таке, в свою чергу, не дозволяє припустити, що ОСОБА_5 має змогу встановити актуальне місце знаходження потерпілого або свідків.

Підсумовуючи викладене, суд вважає ризик впливу на потерпілу або свідків з боку ОСОБА_5 таким, що є наявним вкрай незначною мірою.

ІІІ……Публічне обвинувачення посилається про наявність в цьому випадку ризику того, що ОСОБА_5 може вчинити інші злочини.

В обґрунтування наявності цього ризику посилається про зміст висунутої ОСОБА_5 підозри, яка, за твердженнями публічного обвинувачення, вказує про систематичність вчинення ОСОБА_5 протиправних дій.

Проте, як зазначалось вище, дійсний зміст висунутої підозри свідчить лише про те, що як обвинувачені, так й потерпілий обопільно та свідомо порушили встановлений порядок укладання угод, що про "систематичне вчинення протиправних дій" будь-ким з них не свідчить.

За такого цей ризик суд вважає відсутнім.

Стосовно запобіжного заходу, який має бути застосованим відносно обвинуваченого.

1. Наведені обставини у їх сукупності доводять, що ризики, які були враховані під час обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , якщо й існували на момент обрання запобіжного заходу, то на теперішній час істотно знизились.

2. При цьому суд відзначає, що публічний інстерес, здатний виправдати продовження тримання ОСОБА_5 під вартою, наразі вочевидь відсутній.

З огляду на таке суд вважає, що умови утримання ОСОБА_5 мають бути зміненим, отже - обраний відносно нього запобіжний захід слід змінити на домашній арешт.

Та суд відзначає, що цей запобіжний захід цілком здатен запобігти встановленим судом ризикам.

При цьому на обвинуваченого слід покласти додаткові обов`язки, що є домірними встановленим ризикам.

Отже, клопотання прокурора про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу підлягає частковому задоволенню, а клопотання захисту з цього приводу - повному задоволенню.

Керуючись ст.ст. 314, 369-372; 376 Кримінального Процесуального Кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

1.Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 189 Кримінального Кодексу України - прийняти до провадження Центрального районного суду міста Миколаєва.

2.Здійснювати розгляд цього кримінального провадження одноособово.

3.Призначити кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 189 Кримінального Кодексу України - до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 18 січня 2023 року на 14:00 годину.

4.Доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудові доповіді відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у строк до 17 січня 2023 року.

5.Клопотання прокурора - задовольнити частково, клопотання захисту - задовольнити.

Змінити обраний відносно ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло цілодобово.

Визначити місцем перебування ОСОБА_5 під домашнім арештом на виконання цієї ухвали будинок АДРЕСА_1 , заборонивши йому залишати це житло цілодобово.

Покласти на ОСОБА_5 , окрім загального обов`язку з`являтись до суду за першим викликом, такі обов`язки:

-не залишати будинок АДРЕСА_1 , за винятком випадків звернення за медичною допомогою та явки до суду;;

-утримуватися від спілкування у будь-який спосіб особисто або через третіх осіб з потерпілим та особами, що зазначені у реєстрі досудового розслідування, як свідки;

-носити електронний засіб контролю

Строк дії цього запобіжного заходу встановити - до 07 лютого 2023 року.

ОСОБА_5 доставити до місця перебування під домашнім арештом, після чого звільнити з-під варти.

СУДДЯ = ОСОБА_17 =