Справа № 204/8643/22
Провадження № 1-в/204/64/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

представників установи ОСОБА_5 ,

лікаря ОСОБА_6 ,

особи, відносно якої розглядається заява ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м.Дніпро, заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи і моніторингу наркотиків МОЗ України» про продовження примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи і моніторингу наркотиків МОЗ України» про продовження примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом відносно ОСОБА_7 .

В обґрунтування заяви зазначено, що згідно висновку комісії лікарів-психіатрів №959 від 07 жовтня 2022 року, за міжкомісійний період в психічному стіні хворого розлади емоційно- вольової сфери зберігались. Періодично виникає дратівливість, зухвалість, коливання настрою, які змінюються періодами відносно упорядкованої поведінки. Потребує до себе підвищеної уваги. Не сформовані настанови на відмову від вживання наркотичних речовин. Відсутні морально-етичні настанови та критична оцінка асоціального способу життя, що вів з підліткового віку, з неодноразовим притягненням до кримінальної відповідальності у різних країнах, бажанням ухилитися від відповідальності за власні правопорушення. Морально-етичні настанови залишаються хиткими. Тяжкості скоєного не розуміє. Прояви хвороби відносить у минуле, натепер вважає себе повністю психічно здоровим. Враховуючи викладене, пацієнт ОСОБА_7 , за своїм психічним станом потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

В судовому засіданні представник закладу підтримав вказану заяву, посилаючись на висновок комісії лікарів-психіатрів №959 від 07 жовтня 2022 року, просив задовольнити, пояснивши, що пацієнт страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання наркотичних та психоактивних речовин, на теперішній час утримання в умовах, що виключають вживання. Переніс затяжний, поліморфний, психотичний розлад внаслідок поєднаного вживання наркотиків та інших психоактивних речовин. За між комісійний період в психічному стані ОСОБА_7 , розлади емоційно-вольової сфери зберігалися. Періодично виникає дратівливість, зухвалість, коливання настрою, які змінюються періодами відносно упорядкованої поведінки. Потребує до себе підвищеної уваги. Не сформувалися настанови на відмові від вживання наркотичних речовин. Прояви хвороби відносить у минуле, натепер вважає себе повністю психічно здоровим, тому підстави для зміни або припинення застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом відносно пацієнта на теперішній час відсутні, пацієнт потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

В судовому засіданні прокурор підтримав заяву представника установи, просив задовольнити, продовживши відносно ОСОБА_7 застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.

Захисник ОСОБА_4 , заперечував проти задоволення заяви лікаря щодо продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом, зазначивши, що він вважає, що вказаний висновок комісії лікарів-психіатрів є необґрунтованим, згідно висновку та медичних документів, він вважає, що ОСОБА_7 не потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.

Пацієнт ОСОБА_7 підтримав думку захисника та заперечував проти задоволення заяви лікаря щодо продовження застосування примусових заходів медичного характеру, зазначивши, що він не вважає себе хворим та залежним від наркотиків.

Допитана в судовому засіданні лікар-психіатр ОСОБА_6 , підтримала висновок комісії лікарів-психіатрів №959 від 07 жовтня 2022 року, просила задовольнити. Суду пояснила, що вона є лікуючим лікарем пацієнта ОСОБА_7 лише з листопада 2022 року, при цьому, згідно медичних документів та особи пацієнта, вона також вважає, що ОСОБА_7 потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

Вислухавши думку учасників процесу, суд вважає, що заява Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи і моніторингу наркотиків МОЗ України» підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.4 ст. 94 КК України, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду.

В частині 1 статті 95 КК України зазначено, що продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру може здійснюватися судом також за заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, її захисника або законного представника у разі, якщо така особа за станом свого здоров`я не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними, в тому числі не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного нею незалежного лікаря-психіатра.

Згідно ч.3 ст.514 КПК України, розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Розгляд питання про зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру може також здійснюватися за письмовою заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи законного представника у разі, якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними, в тому числі не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.

Відповідно до п.п. 18,19 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 03.06.2005 № 7 статтею 95 КК України, зокрема, введено положення про можливість продовження застосування примусових заходів медичного характеру, яке, як і зміна або скасування (припинення) їх застосування, здійснюється за заявою представника психіатричного закладу, що надає особі психіатричну допомогу, з долученням до цієї заяви висновку комісії лікарів-психіатрів. Судам необхідно мати на увазі, що продовжувати застосування примусових заходів медичного характеру можна кожного разу на строк, який не перевищує шість місяців. Це правило поширюється і на випадки надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. За змістом ст. 95 КК України, ст. 19 Закону N 1489-ІІІ зміна примусового заходу медичного характеру може полягати лише в його пом`якшенні у зв`язку з поліпшенням психічного стану особи (наприклад, у переведенні її з психіатричного закладу з посиленим наглядом до закладу зі звичайним наглядом) чи у скороченні строку перебування у психіатричному закладі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 02 серпня 2016 року, відносно ОСОБА_7 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діянь, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України, а саме: за ч.1 ст.121, ч.2 ст.125, ч.4 ст.296 КК України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2021 року, відносно ОСОБА_7 , змінено примусові заходи медичного характеру, призначені ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 02 серпня 2016 року, і переведено останнього для подальшого примусового лікування до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.

Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів №959 від 07 жовтня 2022 року, пацієнт ОСОБА_7 , страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання наркотичних та психоактивних речовин, на теперішній час утримання в умовах, що виключають вживання. Переніс затяжний, поліморфний, психотичний розлад внаслідок поєднаного вживання наркотиків та інших психоактивних речовин. У пункті №24 висновку комісії лікарів-психіатрів №959 від 07 жовтня 2022 року щодо психічного стану ОСОБА_7 зазначено, що за міжкомісійний період в психічному стані хворого розлади емоційно-вольової сфери зберігались. Періодично виникали дратівливість, зухвалість, коливання настрою, які змінювались періодами відносно спокійної та упорядкованої поведінки. Однак морально-етичні настанови залишались хиткими. Потребував до себе підвищеної уваги та вимагав особливого ставлення, періодично заявляючи, що поскаржиться правозахисникам, бо нічого не роблять щоб він скоріше вибув в іншу лікарню. Тримався із завищеною самооцінкою, вважав себе кращим за інших пацієнтів. З приводу вживання численних видів наркотичних та психоактивних речовин розповідав, що йому подобалось пробувати щось нове, а компанія підлітків з дитячого будинку пропонувала то спробувати дурман, то щось інше, після перших спроб вживав алкоголь, амфетамін, опіати, крав, щоб вживати наркотики та за щось жиги, збіг в Україну від відповідальності яка загрожувала йому в Росії, а тут знов скоїв злочин та потрапив у тюрму. Після відбуття строку, «відмічав» звільнення вживанням наркотиків та алкоголю, й почалось відчуття, що вилазять демони, бажають оволодіти, відчував загрозу, різав тіло, наніс собі більше 80 порізів. Прояви хвороби відносив у минуле, натепер вважав себе повністю здоровим. Мислення характеризувалось своєрідністю суджень, зниженням критичності. У спілкуванні з лікарем часто виявлялась нещирість та бажання представити себе у кращому світлі. Тяжкості скоєного та наслідків тривалого та масивного вживання наркотичних речовин не розумів. З легкістю повідомляв про численні притягнення до кримінальної відповідальності в минулому, вживання різноманітних наркотичних та психоактивних речовин, а також спроби втекти від правосуддя та уникнути відповідальності за власні вчинки, а також про зменшення «світлих» проміжків між новим притягненням до кримінальної відповідальності. Плани на майбутнє будував з розрахунком сторонньої допомоги або дівчини з якою спілкувався, або з боку брата, що мешкає у Москві. Відсутня критична оцінка асоціального способу життя, а також не сформовані стійкі настанови на відмову від вживання наркотичних речовин. Дані патопсихологічного дослідження: на перший план виступали помірно виражені порушення мислення у вигляді: зниження критичності, своєрідність суджень. В емоційно-вольові сфері зберігалась ригідність настанов, труднощі адаптації.

Також, у вказаному висновку комісії лікарів-психіатрів №959 від 07 жовтня 2022 року зазначено, що за міжкомісійний період в психічному стіні хворого ОСОБА_7 розлади емоційно-вольової сфери зберігались. Періодично виникає дратівливість, зухвалість, коливання настрою, які змінюються періодами відносно упорядкованої поведінки. Потребує до себе підвищеної уваги. Не сформовані настанови на відмову від вживання наркотичних речовин. Відсутні морально-етичні настанови та критична оцінка асоціального способу життя, що вів з підліткового віку, з неодноразовим притягненням до кримінальної відповідальності у різних країнах, бажанням ухилитися від відповідальності за власні правопорушення. Морально-етичні настанови залишаються хиткими. Тяжкості скоєного не розуміє. Прояви хвороби відносить у минуле, натепер вважає себе повністю психічно здоровим. Враховуючи викладене, пацієнт ОСОБА_7 , за своїм психічним станом потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

Зазначений висновок підтримав в судовому засіданні представник закладу, а також допитаний в судовому засіданні лікуючий лікар-психіатр ОСОБА_6 , які наполягали, що пацієнт ОСОБА_7 , за своїм психічним станом потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом, підстави для зміни або припинення застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом відносно пацієнта на теперішній час відсутні.

Підстав не довіряти висновку комісії лікарів-психіатрів та поясненням лікаря-психіатра в судовому засіданні, які є послідовними, незмінними та узгоджуються між собою, у суду немає.

Обговоривши заяву, заслухавши думку учасників процесу і перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги зазначений висновок лікарської комісії, суд вважає, що заява представника установи підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_7 страждає психічним розладом, за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння, потребує продовження лікування у психіатричному закладі в умовах посиленого нагляду.

На підставі викладеного і керуючись ст. 94, 95 КК України, ст.ст.369-372, 514 КПК України, ст.19,22 Закону України «Про психіатричну допомогу» в редакції від 10.06.2018 року, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи і моніторингу наркотиків МОЗ України» про продовження примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом відносно ОСОБА_7 - задовольнити.

Продовжити застосування примусових заходів медичного характеру, призначених ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 02 серпня 2016 року, змінених ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20 травня 2021 року, відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1