Справа № 323/2026/21
Провадження №1-кп/336/350/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2023 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду кримінальні провадженні, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000207 від 19.07.2021 року, за №0000220 від 07.08.2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Бердянськ, Запорізької області, громадянина України, за національністю українець, який має середню спеціальну освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, утриманців немає, тимчасово зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.156, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В середині вересня 2020 року, в денний час, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел на вчинення розпусних дій щодо малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи членом її сім`ї, з метою задоволення власної статевої пристрасті, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та безпорадним станом останньої, яка в силу свого віку та розвитку була обмежена у здатності повноцінно усвідомлювати дії, які з нею відбувалися і не могла розуміти дійсний характер дій останнього, малого життєвого та сексуального досвіду, а отже не могла надати усвідомленого опору діям ОСОБА_4 , який достовірно знаючи вік потерпілої, вчинив фізичні розпусні дії щодо останньої, які виразилися в знятті з малолітньої ОСОБА_5 нижньої білизни, демонстрації свого статевого органу та проведення оголеним статевим органом по оголеним статевим органам малолітньої ОСОБА_5 .

Також, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на задоволення власної статевої пристрасті, діючи з єдиним умислом, протягом червня та липня 2021 року, більш точний період досудовим розслідуванням не встановлений, в нічний час, ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел на вчинення розпусних дій щодо малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи членом її сім`ї, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та безпорадним станом останньої, яка в силу свого віку та розвитку була обмежена у здатності повноцінно усвідомлювати дії, які з нею відбувалися і не могла розуміти дійсний характер дій останнього, малого життєвого та сексуального досвіду, а отже не могла надати усвідомленого опору діям ОСОБА_4 , який достовірно знаючи вік потерпілої, вчинив фізичні розпусні дії щодо останньої, які виразилися в знятті з останньої нижньої білизни, оголенні перед потерпілою свого статевого органу та усвідомлюючи, що вчиняє розпусні дії, які мають сексуальний характер, став ним доторкатися до оголеного статевого органу малолітньої ОСОБА_5 та цілувати його.

Потім, 05.08.2021 року, в нічний час, ОСОБА_4 , діючи з єдиним умислом направленим на задоволення власної статевої пристрасті, знаходячись в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел на вчинення розпусних дій щодо малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи членом її сім`ї, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та безпорадним станом останньої, яка в силу свого віку та розвитку була обмежена у здатності повноцінно усвідомлювати дії, які з нею відбувалися і не могла розуміти дійсний характер дій останнього, малого життєвого та сексуального досвіду, а отже не могла надати усвідомленого опору діям ОСОБА_4 , який достовірно знаючи вік потерпілої, вчинив фізичні розпусні дії щодо останньої, які виразилися в знятті з останньої нижньої білизни, оголені перед потерпілою свого статевого органу та усвідомлюючи, що вчиняє розпусні дії, які мають сексуальний характер, став ним доторкатися до оголеного статевого органу малолітньої ОСОБА_5 та цілувати його, тим самим вчинив розпусні дії відносно останньої.

Окрім того, 18.07.2021 близько 02.00 год., ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, без дозволу проник на територію двору АДРЕСА_3 , де через відчинені ворота зайшов до приміщення гаражу, діючи таємно із корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, викрав спортивний велосипед «Winner», вартістю 4 727 грн., котрий належав потерпілій ОСОБА_6 . Після чого, разом з викраденим майном залишив місце злочину і в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав матеріальну шкоду на вказану суму.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення.

Окрім того, 03.10.2021 року близько 00.20 год., ОСОБА_4 , прийшов за місцем мешкання своєї бабусі ОСОБА_7 по АДРЕСА_4 , для ночівлі. Потім, в період часу із 00.30 години до 06.30 год., коли всі спали, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, будучи обізнаним про місце зберігання грошових коштів в будинку, діючи повторно, таємно із корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, викрав гроші в сумі 3 500 грн., котрі належали потерпілій ОСОБА_7 , після чого разом із викраденим майном залишив місце злочину і в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав матеріальну шкоду на вказану суму.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення (злочини), передбачені ч.2 ст.156, ч.2 ст.185 КК України, кваліфікуючими ознаками яких є вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи, членом сім`ї, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Допит малолітньої потерпілої ОСОБА_5 в судовому засіданні не здійснювався через заперечення її законного представника ОСОБА_8 , яка в письмовій заяві вказала, що потерпіла зазнала психологічної травми та перебувала на соціально-психологічній реабілітації в КЗ «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей», у зв`язку з чим допит ОСОБА_5 може травмувати психіку малолітньої та привести к негативним наслідкам для дитини.

Від законного представника малолітньої ОСОБА_5 - ОСОБА_8 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, просить призначити покарання на розсуд суду.

Від потерпілої ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, просить призначити покарання на розсуд суду.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні, підтвердив вищевикладені обставини кримінальних правопорушень, суду зазначив, що точно дати не пам`ятає, коли він прийшов до своєї рідної сестри ОСОБА_6 . В ночі, близько 2.00 години ночі, він зайшов у двір сестри, ворота якого були відчинені, та в нього виник умисел на викрадення велосипеда, оскільки йому потрібні були гроші. В майбутньому він планував його продати. Після того, як він викотив велосипед з гаража, він поїхав на ньому додому за адресою: АДРЕСА_2 , номер будинку не пам`ятає, та постави велосипед в гараж. Через деякий час прийшли працівник поліції та забрали велосипед. Стосовно подій щодо малолітньої потерпілої ОСОБА_5 зазначив, що разом з мамою потерпілої ОСОБА_5 він проживав цивільним шлюбом, він з дружиною жив в одній кімнаті, а ОСОБА_9 в іншій. Він знав, що ОСОБА_9 10 років. Розпусні дії відносно малолітньої ОСОБА_9 він вчиняв протягом року, коли саме - не пам`ятає. Дитина не чинила опір. Матір дівчини не знала про те, що він робить. Сам не знає, як все це вийшло. Інколи це відбувалось в кімнаті ОСОБА_9 , інколи в кімнаті їх з цивільною дружиною. Часто це відбувалось в денний час доби або у вечорі. Він знімав нижню білизну з дівчини та демонстрував свій статевий орган, проводив ним по оголеним статевим органам малолітньої ОСОБА_5 , цілував їх. Такі дії відбувались тривалий час. В цей момент він перебував у стані алкогольного сп`яніння. Через рік після того, як ОСОБА_9 розповіла все своїй матері, вони посварились і він поїхав від них та жив у своєї бабусі ОСОБА_7 . Стосовно подій щодо викрадення грошових коштів у своєї бабусі ОСОБА_7 зазначив, що точної дати не пам`ятає, коли саме він викрав в неї грошові кошти в сумі 3500 грн., пам`ятає, що це відбулось вночі, коли вона спала, приблизно о 2 годині ночі. Він знав, де вона зберігала гроші. На викрадені гроші купив мобільний телефон. Щиро розкаюється у здійсненому, зазначив, що висновки для себе зробив.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються. При цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дослідженням експертиз та речових доказів.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії:

- за подіями, які відбулись в середині вересня 2020 року, протягом червня та липня 2021 року, 05.08.2021 року за ч. 2 ст. 156 КК України, як вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи, членом сім`ї;

- за подіями від 03.10.2021 року за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;

- за подіями від 18.07.2021 року за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення.

При призначенні покарання, суд, відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

При цьому, згідно вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обставиною, що пом`якшує покарання, передбачені ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставини, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким та тяжкими злочинами, особу обвинуваченого, у якого відсутні соціальні зв`язки, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 не одружений, утриманців немає, постійного місця проживання немає, проживає за різними адресами, офіційно не працевлаштований, має тимчасове зареєстроване місце реєстрації, під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимого, його вік, спосіб життя, поведінку підозрюваного під час досудового розслідування та судового розгляду, а саме, враховує той факт, що ОСОБА_4 перебував у розшуку з 27 жовтня 2022 по 25 січня 2023, відносно нього застосовувався примусовий привід, що говорить про вчинення дій, спрямованих на перешкоджання даного кримінального провадження та ухилення від відповідальності, аморальність вчиненого злочину за ч. 2 ст. 156 КК України, той факт, що такі дії відбувались протягом тривалого часу, суспільно-небезпечні наслідки дій обвинуваченого, той факт, що потерпіла, як дитина, зазнала психологічної травми та перебувала на соціально-психологічній реабілітації в КЗ «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради з 08.09.2021 по 17.12.2021, суд приходить до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень, необхідно призначити покарання, враховуючи положення ч.1 ст. 70 КК України, в межах санкції ч.2 ст.156 КК України.

Окрім того, суд враховує висновок судово-психіатричної експертизи №487 від 03.11.2021, який проведений у зв`язку з вчинення кримінального правопорушенням відносно малолісної особи, відповідно до якого розладів психічної діяльності не виявляв і не виявляє в цей час. У період здійснення інкримінованого йому правопорушення ознак тимчасово хворобливого стану психічної діяльності не виявляв, а знаходився у стані короткочасного розладу психічної діяльності у вигляді гострої алкогольної інтоксикації. Отже, ОСОБА_4 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом в цей час він також може усвідомлювати свої дії й керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує.

Із врахуванням всіх обставин провадження, особи обвинуваченого, враховуючи, той факт, що хоч обвинувачений раніше не судимий, однак, вчинив злочини відносно малолітньої особи, що підвищує суспільну небезпеку особи, а також вік обвинуваченого, коли особа здатна переоцінити вчинені дії, усвідомити значущість моральних та соціальних цінностей та твердо стати на шлях виправлення, дають суду підстави для призначення покарання в мінімальному розмірі в місцях позбавлення волі.

Саме таке покарання на переконання суду є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Приходячи до висновку про обрання покарання у виді позбавлення волі і відсутності підстав для застосування до основного покарання вимог ст.ст. 75, 76 КК України, суд враховує вимоги міжнародного законодавства, закріплені в Конвенції ООН про права дитини та Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства (Лацаторської конвенції) про високу суспільну небезпечність злочинів проти статевої недоторканості неповнолітніх, яка зумовлюється шкодою, що заподіюється статевій недоторканості та нормальному фізичному та психічному розвитку неповнолітнього.

Згідно з статтею 19 Конвенції, жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання у здійсненні її права на особисте життя.

Зазначені висновки знайшли свої відображення і у постанові Верховного суду у справі № 521/15217/19, яка враховується судом при обранні покарання обвинуваченому.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України судом не встановлено.

Дане покарання відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання лише в тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з посадою підсудного або із зайняттям ним певною діяльністю. Таким чином, враховуючи наведене, суд додаткове покарання, визначене ч. 2 ст. 156 КК України, обвинуваченому не застосовує, оскільки вчинення такого злочину ОСОБА_4 не було пов`язане з його посадою або заняттям певною діяльністю.

Судові витрати у провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілими не заявлявся.

Клопотань про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 не надходило, підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 349, 368 - 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

-ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

-ч.2 ст. 156 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Відповідно до ст.6-1 КВК України включити відомості стосовно ОСОБА_4 до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

Запобіжний захід до набрання вироком суду законної сили ОСОБА_4 , не обирати.

Після набрання вироком законної сили, взяти ОСОБА_4 під варту. Строк покарання рахувати з моменту фактичного затримання в порядку виконання вироку суду.

Скасувати арешт майна, накладеного ухвалою слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 22.07.2021 щодо накладання арешту на спортивний велосипед «Winner».

Спортивний велосипед «Winner», переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 по розписці - залишити у її розпорядженні після набрання вироком законної сили.

Скасувати арешт майна, вилученого в ході проведення огляду від 11.10.2021, накладений ухвалою слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 18.10.2021, а саме на зарядний пристрій «hoco В35В».

Зарядний пристрій «hoco В35В», який передано до камери зберігання Відділення поліції №4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області - повернути власнику ОСОБА_4 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та представнику потерпілої особи.

Суддя ОСОБА_1