КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №758/6443/22 Слідчий суддя в суді першої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/3594/2022 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України

У Х В А Л А
30 листопада 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою, з доповненнями представника ТОВ «Орімі Трейд ЛТД» - адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 10 серпня 2022 року, -
представника власника майна ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а:
Toyota Corolla 2019 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу (Vin-код) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 ;
Toyota Corolla 2019 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу (Vin-код) НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , державний номерний знак НОМЕР_6 ;
Toyota Corolla 2019 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу (Vin-код) НОМЕР_7 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 , державний номерний знак НОМЕР_9 ;
Toyota Corolla 2019 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу (Vin-код) НОМЕР_10 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_11 , державний номерний знак НОМЕР_12 ;
BMW Х5М 2020 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу (Vin-код) НОМЕР_13 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_14 , державний номерний знак НОМЕР_15 , з забороною користування та розпоряджання таким майном у будь-який спосіб.
Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 26 серпня 2022 року виправлено описку, допущену в ухвалі слідчого судді Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1 від 10.08.2022 року у справі № 758/6443/22, а саме в її тексті, замість помилково зазначеного «Toyota Corolla 2019 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу (Vin-код), NMTBE9BF.30R032105, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , державний номерний знак НОМЕР_6 » - вважати вірним «Toyota Corolla 2019 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу (Vin -код) НОМЕР_16 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , державний номерний знак НОМЕР_6 ».
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованої, такою, що прийнята із
істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а також невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.
Апелянт вказує на те, що ТОВ «Орімі Трейд ЛТД» з часу свого заснування 17.04.2019 по теперішній час ніколи не отримувало бюджетних коштів, у тому числі шляхом участі в процедурах публічних закупівель.
Відповідно до чинного законодавства розпорядником бюджетних коштів для здійснення публічних закупівель продовольчої продукції з метою забезпечення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану було призначено АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ».
ТОВ «Орімі Трейд ЛТД» не сплачувало та не сплачує отриманий прибуток (його частину) до РФ. Протягом 2020-2021 років ТОВ «Орімі Трейд ЛТД» не розподіляло дивідендів своїм учасникам, що підтверджується відповідними протоколами загальних зборів учасників за 2020-2021 роки.
У свою чергу, ТОВ «ОРІМІ УКРАЇНА» не сплачувало та не сплачує отриманий прибуток (його частину) до РФ.
Слідчий суддя, накладаючи арешт на майно з метою забезпечення
збереження речових доказів зазначив лише про те, що вказане майно є засобами вчинення кримінального правопорушення, не зазначивши, при цьому, яким чином він дійшов до такого висновку.
В доповненнях до апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржуваною ухвалою накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, яке ТОВ «Орімі Трейд ЛТД» не належить і ніколи не перебувало у її власності, що зокрема,
підтверджується відомостями: з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстру прав власності на нерухоме майно, з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, з державного реєстру іпотек.
У той же час, вищевказане нерухоме та рухоме майно належить на праві власності ТОВ «ОРІМІ УКРАЇНА», ідентифікаційний код (ЄДРПОУ): 30309935 (попередня назва ТОВ ПРОДПАК ЛТД», що підтверджується статутом ТОВ «ОРІМІ УКРАЇНА» - стаття 2).
На обґрунтування вимог клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що розгляд клопотання прокурора про накладення арешту на майно ТОВ «Орімі Трейд ЛТД» відбувся без його участі та його представника. Про існування оскаржуваної ухвали про накладення арешту на майно ТОВ «Орімі Трейд ЛТД» дізналися лише 01.09.2022, під час розгляду клопотання прокурора про визначення порядку зберігання речових доказів. Вказане підтверджується повісткою про виклик до суду від 31.08.2022 року в кримінальному проваджені № 758/7358/22.
Прокурор в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений завчасно та належним чином, представник власника майна не заперечував щодо проведення судового розгляду у відсутність прокурора, з урахуванням думки представника власника майна положень ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення судового розгляду у відсутність прокурора.
В даному випадку апеляційний суд приймає до уваги також практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи представника ТОВ «Орімі Трейд ЛТД» - адвоката ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скарги, з доповненнями і просив її задовольнити, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, з доповненнями, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.
Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання прокурора про арешт майна розглянуто у відсутності представника ТОВ «Орімі Трейд ЛТД». Відомостей про отримання оскаржуваної ухвали матеріали справи не містять. Як зазначає апелянт про існування оскаржуваної ухвали про накладення арешту на майно ТОВ «Орімі Трейд ЛТД» дізналися лише 01.09.2022, під час розгляду клопотання прокурора про визначення порядку зберігання речових доказів. Вказане підтверджується повісткою про виклик до суду від 31.08.2022 року в кримінальному проваджені № 758/7358/22, у зв`язку з чим колегія суддів вбачає підстави для задоволення клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.
Фактичними власниками групи компаній «Орімі» є громадяни рф: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , який у 2019 році отримав нагороду президента рф «За заслуги перед Отечеством» II степени «за достигнутые трудовые успехи, активную общественную деятельность и многолетнюю добросовестную работу». У цьому ж році з метою уникнення від застосування положень санкційного законодавства України вищевказаними особами було прийнято рішення щодо зміни структури власників ТОВ «Орімі Україна» в частині виходу зі складу засновників ООО «Орими Трейд». Тобто, з метою уникнення від застосування щодо нього обмежень, передбачених Законом України «Про санкції» до складу засновників підприємств, що зареєстровані на території України було включено компанію «Рімеско Лімітед», Кіпр, м. Нікосія, вул. Діагору, Кермія Білдінг, кінцевим бенефіціаром якої є громадянин рф ОСОБА_10 , громадянку Великої Британії ОСОБА_11 , яка є родичкою фактичного власника ГК «Орими» ОСОБА_8 та громадянку Білорусії ОСОБА_12 .
Підприємства ГК «Орімі» на території України отримують бюджетні кошти від розпорядників за постачання виготовлюваної продукції. Крім того, з метою сталого отримання вищевказаних коштів в умовах військового стану ОСОБА_13 можливо лобіював включення підконтрольного підприємства до наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 02 квітня 2022 № 203 «Про внесення змін до Переліку підприємств для забезпечення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану» під номером 245, внаслідок чого ТОВ «Орімі Україна» доведена розпорядникам бюджетних коштів у якості рекомендованого постачальника для задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану.
При цьому, вищевказані особи зберігають вирішальний вплив та управлінський контроль за діяльністю ТОВ «Орімі Україна». Істотна частина прибутків отриманих від фінансово-господарської ТОВ «Орімі Україна» ймовірно скеровується фактичним власникам ГК «Орімі Трейд», які знаходяться на території рф та сплачують податки, збори та інші загальнообов`язкові платежі до бюджету рф, з якого фінансуються, у тому числі видатки на оборонну та правоохоронні сфери.
Крім того також відомо, що один із засновників та фактичний керівник ТОВ «Орімі Україна» та афілійованих до неї комерційних структур на території України ОСОБА_13 документований паспортом громадянина РФ № НОМЕР_17 , отримує дивіденди від фінансово-господарської діяльності зазначених комерційних структур, які в подальшому скеровує фактичним власникам які перебувають в РФ. Під час провадження фінансово-господарської діяльності ТОВ «Орімі Україна» використовує наступні об`єкти нерухомого майна, які перебувають у власності підприємства, згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження вищезазначених об`єктів нерухомого майна:
Крім того, згідно відомостей СЦ МВС України, у власності ТОВ «Орімі Україна» знаходяться наступні транспортні засоби:
Toyota Corolla 2019 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу (Vin-код) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 ;
Toyota Corolla 2019 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу (Vin-код) НОМЕР_16 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , державний номерний знак НОМЕР_6 ;
Toyota Corolla 2019 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу (Vin-код) НОМЕР_7 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 , державний номерний знак НОМЕР_9 ;
Toyota Corolla 2019 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу (Vin-код) НОМЕР_10 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_11 , державний номерний знак НОМЕР_12 ;
BMW Х5М 2020 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу (Vin-код) НОМЕР_13 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_14 , державний номерний знак НОМЕР_15 , з забороною користування та розпоряджання таким майном у будь-який спосіб.
Таким чином, ТОВ «Орімі Україна» та група підконтрольних їй товариств, має відношення до російського капіталу, а їх діяльність на території України може бути спрямована на шкоду державній безпеці.
На обґрунтування вимог даного клопотання прокурор послався на те, що накладення арешту на вищезазначене майно викликано необхідністю збереження його, як речових доказів для запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення чи відчуження (зняття, перерахування грошових коштів).
Підставою накладення арешту на вищевказане майно, є наявність достатніх підозр вважати, що це майно, є доказом у даному кримінальному провадженні, про що вказується в тому числі і в постанові про визнання його речовим доказом.
10.08.2022 року ухвалою слідчого суддіПодільського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання прокурора та накладено арешт на вказане у клопотанні майно.
Задовольняючи вказане клопотання прокурора, слідчий суддя встановив, що як вбачається з наданих документів, в ході проведення слідчих, процесуальних та оперативно-розшукових дій органом досудового розслідування встановлено, що до вчинення вищевказаних тяжких злочинів може бути причетним ТОВ «Орімі Трейд ЛТД» (код ЄДРПОУ - 25287617), а його діяльність на території України може бути спрямована на шкоду державній безпеці.
Постановою слідчого СВ Подільського УП ГУ НП в місті Києві від 27.07.2022 р. вищевказане рухоме та нерухоме у даному кримінальному провадженні визнано речовим доказом.
Також слідчий суддя врахував те, що під час досудового розслідування було встановлено, що в результаті вчинення злочинних дій, за вказаних вище обставин, ТОВ «Орімі Трейд ЛТД» (код ЄДРПОУ - 25287617) на території України можуть бути спрямовані на шкоду державній безпеці, оцінюючи в сукупності надані стороною обвинувачення докази, при вирішенні питання про накладення арешту на майно, приймаючи до уваги те, що наявна сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане у клопотанні майно може бути доказом у кримінальному провадженні щодо тяжких злочинів, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступень втручання у справо власності Товариства, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.
Оцінюючи в сукупності надані стороною кримінального провадження докази, при вирішенні питання про накладення арешту на майно, приймаючи до уваги те, що наявна сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане у клопотанні майно може бути речовими доказами у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. А тому є всі передбачені ст.170 КПК України підстави для арешту, в межах даного кримінального провадження вказаного у клопотанні майна.
З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, а також, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.
На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права особи з потребами кримінального провадження.
Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Також, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
З урахуванням цього слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищевказане майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, всупереч доводам апелянта.
В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.
Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.
При цьому, згідно із ч. ч. 10, 11 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено у встановленому цим кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що перебувають на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їхнє незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Враховуючи всі обставини в їх сукупності, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку, накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, забезпечить справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують - арешт та метою, яку прагнуть досягти збереження речових доказів, оскільки існують обставини, які підтверджують, що їхнє незастосування може призвести до незворотних наслідків.
Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.
Всі інші підстави з яких апелянт вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, не є безумовними підставами для її скасування та підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,
п о с т а н о в и л а:
Поновити представнику ТОВ «Орімі Трейд ЛТД» - адвокату ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 10 серпня 2022 року.
Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 10 серпня 2022 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу, з доповненнями представника ТОВ «Орімі Трейд ЛТД» - адвоката ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4