У Х В А Л А
Іменем України

22 листопада 2022 року

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва, ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на постанову прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 від 07.11.2022 року про повному відмову у задоволенні клопотання від 04.11.2022 року по кримінальному провадженню № 0000382 від 02.04.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, -
В С Т А Н О В И В :

17.11.2022 р. ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на постанову прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 від 07.11.2022 про відмову у задоволенні його клопотання у кримінальному провадженні № 0000382 від 02.04.2022.
В обґрунтування скарги ОСОБА_4 зазначає, що у провадженні ВД Деснянського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0000382 від 02.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.
Процесуальне керівництво по даному провадженню здійснює Деснянська окружна прокуратура м. Києва.
04.11.2022 ОСОБА_4 , в порядку ст. 220 КПК України звернувся до Деснянської окружної прокуратури м. Києва з клопотанням про виконання ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 31.10.2022 по справі № 754/9775/22 та скерування матеріалів до ТУ ДБР розташованого у м. Києві за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 365, 366, 367, 369 КК України.
15.11.2022 ним була отримана постанова прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про відмову у задоволенні клопотання.
Вважає, що бездіяльність прокурора полягає у тому, що фактично прокурором не розглянута по суті кожна вимога наведена у клопотанні, з постанови прокурора від 07.11.2022 не зрозуміло, чи виконана ним ухвала слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 31.10.2022 по справі № 754/9775/22, не розглянуті питання про надання вказівок дізнавачу та не направлені слідчим ДБР документів про вчинення кримінальних правопорушень дізнавачами ВД Деснянського УП ГУНП у м. Києві.
Вважає постанову прокурора від 07.11.2022, незаконною і необґрунтованою, просить поновити строк оскарження постанови, постанову прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 від 07.11.2022 скасувати та зобов`язати прокурора розглянути його клопотання.

У судовому засіданні ОСОБА_4 уточнив вимоги скарги, та просив скаргу задовольнити у частині зобов`язання прокурора розглянути його клопотання, щодо скерування матеріалів до ТУ ДБР розташованого у м. Києві за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 365, 366, 367, 369 КК України.
Прокурор у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, пояснив, що направлення матеріалів, щодо вчинення злочину до органів досудового розслідування, не є слідчими діями.

Дослідивши матеріали додані до скарги, слідчий суддя вважає, що скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.
Частиною 2 ст. 22 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України, зокрема Главою 26, передбачений порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування.

Об`єктом оскарження на підставі Глави 26 КПК України можуть бути тільки рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора при здійсненні своїх повноважень під час досудового розслідування.

Скаржник посилається на бездіяльність прокурора, яка полягає у відмові розглянути його клопотання, про здійснення процесуальних дій, у кримінальному провадженні № 0000382 від 02.04.2022, за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 358 КК України.

Слідчий суддя зазначає, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 КПК України, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування. (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України).

Отже, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до зазначеної норми КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Наведеним ознакам відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ст. 220 КПК, згідно з якою клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідна бездіяльність може бути зумовлена не лише невчиненням процесуальної дії в межах встановлених зазначеною нормою строків, а й неналежним розглядом клопотання, зокрема, залишенням його без процесуального реагування або неналежним на нього процесуальним реагуванням.

Належне процесуальне реагування полягає у виконанні слідчим процесуальної дії відповідно до вимог кримінального процесуального закону, зокрема, прийняття відповідного рішення у передбаченій КПК України формі - вмотивованій постанові.

ОСОБА_4 було подано клопотання до Деснянської окружної прокуратури м. Києва від 04.11.2022 в якому, серед іншого, він просив прокурора провести наступні слідчі дії - скерувати матеріали до ТУ ДБР розташованого у м. Києві, щодо вчинення дізнавачами ВД Деснянського УП ГУНП у м. Києві кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 365, 366, 367, 369 КК України.
Постановою прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 розглянуто зазначене клопотання та 07.11.2022 винесено вмотивовану постанову про відмову в задоволенні клопотання. Про результати розгляду клопотання ОСОБА_4 повідомлено, копію постанови вручено, що не заперечуються заявником.
Мотивуючу відмову у задоволенні клопотання, прокурор посилається на те, що за результатами розгляду клопотання встановлено, що скерування матеріалів до ТУ ДБР розташованого у м. Києві, жодним чином не стосується проведення процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000382 від 02.04.2022, за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 358 КК України і оскільки зазначені у клопотанні вимоги не є процесуальними діями, в розумінні ст. 220 КПК України, клопотання задоволенню не підлягає.

Отже, прокурор, розглянувши клопотання заявника, не допустив бездіяльності, яка б підпадала під ознаки, перелічені у п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

В той же час слідчий суддя зазначає, що згідно п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Визначення, що є слідчими діями та вичерпний їх перелік міститься у гл. 20 КПК України. Серед вказаних у гл. 20 дій, направлення матеріалів про скоєння кримінального правопорушення до органів досудового слідства не міститься. Відповідно до ст. 214 КПК України, ініціатор клопотання має можливість звернутися до слідчого чи прокурора із заявою, про вчинення іншого кримінального правопорушення. Таким чином направлення повідомлення про вчинення кримінального правопорушення до органів досудового розслідування не є слідчими діями у розумінні гл. 20 КПК України, а тому відмова прокурора їх провести не може бути оскаржена в порядку п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу ініціатора клопотання, що якість досудового розслідування, об`єм та спрямованість слідчих та оперативних дій є виключною компетентністю органу досудового розслідування та відповідних процесуальних керівників, і не входить до предмету судового контролю за досудовим розслідуванням, відповідно до повноважень слідчого судді та засад диспозитивності, а може бути предметом оцінки лише на стадії судового розгляду провадження по суті.

Отже, станом на час розгляду скарги слідчим суддею встановлено, що прокурором по даному кримінальному провадженню у відповідності до вимог КПК України клопотання ОСОБА_4 , розглянуто та своєчасно, повідомлено про результати його розгляду, а відтак підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 303-307, 376 КПК України, -
У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_4 на постанову прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 від 07.11.2022 року про повному відмову у задоволенні клопотання від 04.11.2022 року по кримінальному провадженню № 0000382 від 02.04.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1