УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2023 Слідчий суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Володимирі за засобом відеофіксації клопотання слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Козин, Радивилівського району, Рівненської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, не судимого, не одруженого, військовослужбовця 5-ї механізованої роти, 2-го механізованого батальйону, в/ч НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

У С Т А Н О В И В:

01.03.2023 до суду надійшло погоджене з прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , в обґрунтування якого викладено, що 28.09.2021 відповідно до наказу №261-РС солдата ОСОБА_6 призвано до лав ЗСУ ІНФОРМАЦІЯ_2 за контрактом.

Відповідно донаказу № 201 від 28.09.2021 командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_6 призначеного на посаду стрільця - помічника гранатометника 5 механізованої роти 2 - го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , з 28.09.2021 зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та визнано таким, що з 28.09.2021 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України, а громадяни України проходять військову службу відповідно до законодавства.

Згідно ст.ст. 3, 21, 68 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний додержуватися Конституції та законів України, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, знати та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Разом з тим, 27.02.2023 о 17 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , на ґрунті ревнощів, тримаючи у своїй руці кухонний ніж, котрий взяв зі столу у вказаному вище помешканні, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись метою заподіяння шкоди здоров`ю потерпілому військовослужбовцю в/ч НОМЕР_1 солдату ОСОБА_8 , наніс останньому один удар лезом ножа в область черевної порожнини, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення черевної стінки, котрі відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

27.02.2023 дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000164 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

27.02.2023 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

28.02.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

На підставі викладеного слідчий та прокурор в судовому засіданні підтримали клопотання та просили обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, під впливом отримання якого в майбутньому, в останнього можуть з`явитись наміри переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Враховуючи характеризуючи обставини, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може здійснити дії, передбачені у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також звернули увагу, що стан здоров,я потерпілого важкий, він перебуває в реанімації, невідомий подальший стан його життя. При цьому, підозрюваний може здійснювати вплив на свідків, які є безпосередніми очевидцями подій, з метою зміни ними показів чи відмови від них.

Підозрюваний частково визнав свою причетність до інкримінованої підозри та викладених в ній обставин, вказуючи, що потерпілий сам спровокував його. Просив у задоволенні клопотання відмовити та обрати відносно запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки він має намір продовжити захищати батьківщину та служити військову службу.

Захисник ОСОБА_5 підтримала позицію підозрюваного, також заперечувала проти задоволення клопотання, просила врахувати позитивні характеристики її підзахисного, його неодноразові поранення внаслідок перебування у військових діях, при цьому він не намагається уникнути відповідальності, не має наміру переховуватись від органів слідства та суду, що на думку захисника є достатнім для обрання більш м,якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за місцем несення служби у ВЧ.

Слідчий суддя, заслухавши клопотання слідчого, думку учасників справи, дослідивши представлені до клопотання матеріали, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, справу «Комарова проти України» від 16.05.2013 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі; у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

З огляду на викладене та зважаючи на положення частини другої статті 29 Конституції України, Конституційний Суд України вважає, що слід визначити такі обов`язкові вимоги до правомірного арешту або тримання під вартою: по-перше, арешт чи тримання під вартою має здійснюватися виключно на підставі належним чином вмотивованого рішення суду; по-друге, підстави та порядок застосування цих запобіжних заходів мають бути визначені в законі та повинні відповідати конституційним гарантіям справедливої судової процедури та принципу верховенства права.

Оскільки метою статті 29 Конституції України є недопущення свавільного обмеження (позбавлення) свободи чи особистої недоторканності особи, то дотримання зазначених вимог є обов`язковим.

Відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного чи обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися з кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Пунктом 5 ч.2 ст.183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п.175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року), також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

На підтвердження підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого правопорушення органом досудового розслідування надані:

-Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань ;

-Рапорт;

-Пояснення підозрюваного;

-Протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину;

-Протокол обшуку;

-Протокол огляду місця події;

-Вимога ДІАП МВС України;

-Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення;

-Протоколи допиту свідків;

Згідно зі ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; 3) вік та стан здоров`я; 4) міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію; 7) майновий стан; 8) наявність судимостей; 9) дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

ОСОБА_6 вважається особою не судимою, є діючим військовослужбовцем, мав неодноразові поранення у зв,язку з виконанням службових обов,язків.

Окрім даних, що характеризують підозрюваного, слідчий суддя враховує ті обставини, що підозрюваний частково визнає свою причетність до вчинення інкримінованого правопорушення, покарання за яке передбачено тільки у виді позбавлення волі строком до восьми років, при цьому органом досудового слідства тільки розпочато слідство по справі, не проведено ряд слідчих дій, не зібрані всі докази, не допитані у повному обсязі свідки, що не виключає спробу здійснити вплив на них з боку підозрюваного, при цьому стан здоров,я потерпілого залишається важким, що може вплинути на подальшу кваліфікацію злочину та дає достатні підстави вважати, що залишаючись на свободі підозрюваний може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, з метою зміни показів впливати на свідків, знищити докази по справі, вчинити новий злочин та переховуватися від органів досудового розслідування. Небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи, від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності даних про соціальний стан особи, яка є військовослужбовцем та зобов`язана відповідно до Законів України здійснювати захист держави, яка в теперішній момент перебуває у стані війни та активних бойових дій, що в тій чи іншій мірі впливає й на суспільство. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, внаслідок чого слідчий суддя приходить до висновку обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

З огляду на це, менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Наведені стороною захисту та підозрюваним обставини щодо наявності поранень підозрюваного та його бажання продовжувати військову службу, не спростовують наведених ризиків, оскільки ці обставини не завадили останньому вчинити інкриміноване правопорушення.

Зважаючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, безпосередньо пов`язаного проти життя та здоров,я особи, то суд не визначає застави.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 про застосування стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Луцький слідчий ізолятор» на строк 60 днів, тобто до 27 квітня 2023 року включно.

У задоволенні клопотання захисника відмовити.

Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору та слідчому.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1