Справа№ 953/838/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2022 Київський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкові кримінальне провадження № 0001845 від 03.11.2021 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, не працевлаштованого, раніше судимого: 1) 22.02.2021 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 190, ст. 357, 70, 75 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком 2 роки, з іспитовим строком 1 рік 6 місяців; 2) 02.12.2021 Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 75 КК України до 2 років 2 місяців обмеження волі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 (м.т. ),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В період часу з 06.2021 по 29.10.2021, в денний час та у вечірній час доби (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами його бабусі ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілій, та свідомо бажаючи їх настання, шляхом зловживання довірою, повторно, під приводом зателефонувати знайомому, заволодів мобільним телефоном який належить ОСОБА_5 .

Заволодівши мобільним телефоном потерпілої та продовжуючи свій прямий умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами його бабусі ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілій, та свідомо бажаючи їх настання, шляхом зловживання довірою, повторно, під приводом зателефонувати знайомому, 06.09.2021 здійснив переказ грошових коштів на суму 450 грн.; 11.09.2021 здійснив переказ грошових коштів на суму 913,17 грн.; 24.09.2021 здійснив переказ грошових коштів на суму 1000 грн.; 02.10.2021 здійснив переказ грошових коштів на суму 928,14 грн.; 04.10.2021 здійснив переказ грошових коштів двома транзакціями: 536,48 грн. та 336,48 грн.; 05.10.2021 здійснив переказ грошових коштів двома транзакціями: 928,14 грн. та 350,76 грн.; 06.10.2021 здійснив переказ грошових коштів двома транзакціями: 1030,15 грн. та 520,10 грн.; 07.10.2021 здійснив переказ грошових коштів двома транзакціями: 367,09 грн. та 367,09 грн.; 24.10.2021 здійснив переказ грошових коштів двома транзакціями: 928,14 грн. та 928,14 грн.; 25.10.2021 здійснив переказ грошових коштів трьома транзакціями: 500 грн., 520,10 грн. та 520,10 грн.; 28.10.2021 здійснив переказ грошових коштів двома транзакціями:418,09 грн. та 826,13 грн.; 29.10.2021 здійснив переказ грошових коштів двома транзакціями: 775,13 грн. та 1030,15 грн., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , здійснював грошові перекази на банківську карту № НОМЕР_1 , його знайомого ОСОБА_6 , який не був обізнаний про протиправні дії ОСОБА_4 .

В подальшому ОСОБА_4 розпоряджався вказаними грошовими коштами на власний розсуд.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 , спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 13973, 58 грн.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майно шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно скоїв кримінальне правопорушення, яке йому інкриміновано та зазначено в обвинувальному акті, обставини злочину не оспорював, пояснив причини та обставини скоєного своїм тяжким матеріальним становищем.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання з`явилась, проти розгляду справи в порядку ч.3 ст. 349 КК України не заперечує та просить призначити обвинуваченому покарання відповідно до чинного законодавства.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України. Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, суд вважає доведеною та підтвердженою сукупністю зібраних по кримінальному провадженню доказів, які ніким із учасників судового розгляду не оспорюються і на підставі вимог ч. 3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні не досліджувались.

Згідно класифікації злочинів, передбаченій ст.12 КК України, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості.

Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного, пом`якшуючі покарання обставини, дані про особу обвинуваченого.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше був раніше двічі судимим за скоєння корисливих злочинів стосовно майна ОСОБА_5 : 1) 22.02.2021 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 190, ст. 357, 70, 75 КК України до покарання у виді обмеження волі строком 2 роки, з іспитовим строком 1 рік 6 місяців; 2) 02.12.2021 Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 75 КК України до 2 років 2 місяців обмеження волі; на обліку у лікаря - психіатра та нарколога не перебуває, не працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не є інвалідом, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст.65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуюче та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також те, що ОСОБА_4 раніше був судимим і покарання за останнім вироком ним відбуте не було. Отже суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів для ОСОБА_4 слід призначити покарання у вигляді обмеження волі у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене правопорушення.

Крім того, при визначенні розміру остаточного покарання обвинуваченого застосуванню підлягає ст. 71 ч. 1 КК України, оскільки він засуджується за вчинення злочину до повного відбуття покарання за вироком від 02.12.2021 Київського районного суду м.Харкова.

Призначене покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов потерпілою ОСОБА_5 заявлений не був, речових доказів у справі не має, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді 2 /двох / років 3 місяців обмеження волі.

Відповідно до ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання шляхом часткового приєднання до новопризначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 02.12.2021 року у виді 1 /одного/ місяця обмеження волі, остаточно призначивши покарання у виді 2 /двох/ років 4 місяців обмеження волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту фактичного приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1