Справа № 953/5335/22
н/п 1-кс/953/5333/22
"22" грудня 2022 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі :
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - адвоката ОСОБА_4 ,
підозрюваного - ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Токарівка Дергачівського району Харківської області, який має середню освіту, не працює, не одружений, раніше не судимий, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, -
встановив:
Сторона обвинувачення просить продовжити підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» в межах строків досудового розслідування, без визначення застави.
На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, зокрема, що 24.02.2022 Указом Президента України Володимира Зеленського №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України.
Встановлено, що у подальшому 24.02.2022, ЗС РФ окупували територію с. Токарівка Друга Дергачівської територіальної громади Харківського району Харківської області.
Після окупації, приблизно на початку березня 2022 року по теперішній час, ОСОБА_5 переслідуючи мету пособництва державі агресору, вирішив умисно вчинити дії, спрямовані на допомогу збройним формуванням держави агресора, з метою завдання шкоди Україні.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , упродовж березня вересня 2022 року, добровільно виконував рішення збройних формувань держави-агресора, визнав легітимність сформованих державою агресором владних повноважень, систематично надавав матеріальні ресурси (продукти харчування) збройним формуванням держави-агресора, а також приймав рішення щодо видачі гуманітарної допомоги серед місцевого населення, яку привозили військові формування РФ.
Також, в процесі досудового розслідування стало відомо, що ОСОБА_5 , підтримував агресію російської федерації проти України, активно агітував місцеве населення до співпраці з окупаційною владою держави-агресора. Крім цього, вищезазначений громадянин, активно підтримував РФ, та виражав свою позицію проти України та її влади.
Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 приблизно у червні повідомив, що він почав займати посаду заступника коменданта сіл Дубівки, Токарівка Друга та Лобанівка на яку його призначали окупаційні війська ЗС РФ. ОСОБА_5 зі слів мешканців наголошував, що може вирішити питання будь-якого характеру із окупаційною владою.
Крім того, з березня місяця 2022 року по теперішній час, одразу після окупації збройними силами РФ с. Токарівка Друга Дергачівської територіальної громади Харківського району Харківської області, ОСОБА_5 , постійно перебував у колі осіб з числа військових ЗС РФ, добровільно надавав допомогу окупаційним силам продуктами харчування, показував, надавав останнім будинки для проживання, надавав власний автотранспорт для переміщення військовим ЗС РФ та всіляко підтримував їх дії та рішення.
24.09.2022 о 15.14 год. ОСОБА_5 , після викриття, затриманий слідчим в порядку ст. 208 КПК України.
24.09.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.
26.09.2022 підозрюваному ОСОБА_5 Київським районним судом м. Харкова обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 22.11.2022 включно.
14.11.2022 постановою керівника органу прокуратури заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_7 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 3 (трьох) місяців, тобто до 24.12.2022.
17.11.2022 підозрюваному ОСОБА_5 Київським районним судом м. Харкова продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 23.12.2022 включно.
Обґрунтованість повідомленої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду, а також вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.
З метою закінчення досудового розслідування необхідно виконати низку процесуальних дій, результати яких мають значення для судового розгляду, всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, зокрема: встановити та допитати свідків у кримінальному провадженні; витребувати відомості, що характеризують особу підозрюваних; виконати процесуальні дії, направлені на закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні та ознайомити сторону захисту з матеріалами кримінального провадження.
Результати проведення зазначених слідчих (розшукових) та процесуальних дій, можливо буде використати як доказ вчинення особами відповідного злочину.
На сьогоднішній день виникла необхідність продовжити запобіжній захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що зміна запобіжного заходу на більш м`який, може стати перешкодою у проведенні повного та швидкого досудового розслідування, подальшого судового розгляду кримінального провадження, запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 закінчується 23.12.2022.
Сторона обвинувачення зазначає, що стосовно підозрюваного ОСОБА_5 слід продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.ст. 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України.
При розгляді клопотання в судовому засіданні прокурор підтримав клопотання.
Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вказував на недоведеність ризиків, необґрунтованість повідомленої підозри, просив відмовити у продовженні запобіжного заходу у вигляді триманням під вартою.
Підозрюваний в судовому засіданні не визнав повідомлену підозру, підтримав позицію захисника.
При розгляді клопотання слідчим суддею з пояснень підозрюваного ОСОБА_5 встановлено, що він показання дає добровільно, до нього не застосовується насильство у даному кримінальному провадженні.
Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 24.09.2022, 24.09.2022 о 12.53 год. ОСОБА_5 затриманий в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України.
24.09.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, тобто вчинення дій спрямованих на допомогу державі-агресору та її збройним формуванням, з метою завдання шкоди Україні, шляхом реалізації та підтримки рішень та дій збройних формувань держави-агресора.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26.09.2022 застосовано відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 60 днів - до 22.11.2022 включно, без визначення розміру застави.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17.11.2022 продовжено підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 37 (тридцять сім) днів - до 23.12.2022 включно, без визначення застави.
Надані стороною кримінального провадження докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, що підтверджується: повідомленням про кримінальне правопорушення; показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які містяться в протоколах їх допитів відповідно; інформацією отриманою на виконання доручення слідчого наданого в порядку ст. 40, 41 КПК України.
Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5, ч.1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування, суду; незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення.
Суд зазначає, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.
При встановленні наявності ризику впливу свідків, слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).
Щодо доводів захисника про відсутність вказаних ризиків, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватим, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, суду, незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.
Так, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має середню освіту, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
Однак, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя враховує й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.
Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.
Згідно ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.
Враховуючи викладене, існування ризиків доведених прокурором, передбачених п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 особливо тяжкого кримінального правопорушення у сфері злочинів проти основ національної безпеки України, вчинених в умовах воєнного стану, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, ті обставини, що ОСОБА_5 не має постійного місця роботи та офіційних джерел отримання прибутку, відсутність даних щодо наявності міцних соціальних зв`язків у підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання. Більш того, за час тримання підозрюваного під вартою зазначені ризики не зменшилися та не втратили своєї актуальності. З вказаних підстав, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, на 37 днів, до 23.12.2022 включно.
Суд враховує позитивні характеристики ОСОБА_5 , проте, вказані обставини не спростовують висновку суду про неможливість запобігти зазначеним вище ризикам у разі застосування менш суворого запобіжного заходу.
Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.
Висновок суду щодо необхідності продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою до вказаного строку ґрунтується на вищевикладених обставинах, що свідчать про не зменшення заявлених ризиків та виправдовують тримання особи під вартою, а наведені в клопотанні обставини перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання підозрюваного під вартою.
При постановленні даної ухвали слідчий суддя, керуючись абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи, що останньому повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 111-2 КК України в період воєнного стану.
Згідно ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26.09.2022 в порядку ст. 206 КПК України (справа № 953/5355/22 н/п 1-кс/953/3540/22), в порядку ст. 206 КПК України слідчий суддя вважав необхідним доручити прокурору, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, здійснити перевірку усної заяви підозрюваного щодо застосування до нього насильства та фактичного часу та дати його затримання; в порядку ст. 206 КПК України, забезпечити проведення невідкладного судово-медичного обстеження в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Забезпечення проведення вказаного обстеження доручити відповідним посадовим особам Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».
Прокурор в судовому засіданні повідомив, що ухвала для виконання була направлена до ДБР. У зв`язку з відсутністю таких даних, слідчий суддя вважає необхідним зобов`язати прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, повідомити письмово суд про вжиті заходи на виконання ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26.09.2022 в порядку ст. 206 КПК України (справа № 953/5355/22 н/п 1-кс/953/3540/22).
Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання слідчого задовольнити.
Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 60 (шістдесят) днів - до 19 лютого 2023 року включно, без визначення застави.
Зобов`язати слідчого слідчого відділу Управління СБ України у Харківській області ОСОБА_6 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_5 про тримання під вартою останнього.
Строк дії ухвали з 22 грудня 2022 року по 19 лютого 2023 року включно.
Зобов`язати прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, повідомити письмово суд про вжиті заходи на виконання ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26.09.2022 в порядку ст. 206 КПК України (справа № 953/5355/22 н/п 1-кс/953/3540/22).
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_5 - в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1