Справа № 216/4594/22
Провадження № 1-кп/216/759/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області
09 листопада 2022 року Центрально-міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі, обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості по кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР за № 0000181 від 07.09.2022 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, українця, не одруженого, із вищою освітою, військовослужбовцю за призовом під час мобілізації, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді старшого кухаря господарчого відділення взводу матеріального забезпечення 3 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України

ВСТАНОВИВ:
Згідно із ст. 1 Закону України «Про оборону України», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до Указу Президента України ОСОБА_6 . Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІX введено воєнний стан на всій території України.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/22 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 133/22 від 14.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.03.2022 № 2119-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22.05.2022 р. № 2263-IX продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

В останній раз, відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.08.2022 № 2500-ІХ воєнний стан в Україні продовжено з 05 год. 30 хв. 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Відтак, з 24.02.2022 по теперішній час діє воєнний стан.

01.03.2022 громадянин ОСОБА_5 призваний по загальній мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби під час мобілізації, на період воєнного стану, і направлений для її подальшого проходження до військової частини НОМЕР_1 .
01 березня 2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №61 молодшого сержанта ОСОБА_5 було зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду старшого кухаря господарчого відділення взводу матеріального забезпечення 3 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби вважається день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації.

Відтак, з 01.03.2022, тобто з моменту зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Батьківщини, незалежності і територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати і утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
Згідно із вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.
Відповідно до вимог ст. ст. ст. ст. 11, 16, 127-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 14 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, молодший сержант ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Проте, молодший сержант ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеними вище вимогами законодавства, що регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи реальну можливість належно їх виконувати, свідомо, допустив їх порушення, вирішивши стати на злочинний шлях за наступних обставин.

Так, молодший сержант ОСОБА_5 22 серпня 2022 року, реалізуючи свій злочинний умисел,діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог самовільно залишив місце служби, а саме пункт тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокується за адресою: АДРЕСА_2 (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах правового режиму воєнного стану), та 01 вересня 2022, з власної ініціативи, усвідомлюючи наслідки своєї злочинної діяльності та настання відповідальності за її вчинення, прибув до вказаного розташування військової частини НОМЕР_1 .

Крім того, 14 вересня 2022 року молодший сержант ОСОБА_5 , повторно, діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, самовільно, без поважних причин залишив пункт тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокується за адресою: АДРЕСА_2 (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах правового режиму воєнного стану), про що не доповів командуванню військової частини, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, став проводити час на власний розсуд поза межами військової частини, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього. Згодом, 21 жовтня 2022 року молодший сержант ОСОБА_5 прибув з власної ініціативи до Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону і заявив про факт самовільного залишення ним місця служби, тобто про ухилення від несення обов`язків військової служби.

Таким чином ОСОБА_5 своїми умисними та протиправними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 407 КК України, а саме як самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану.

21.10.2022 року між прокурором та обвинуваченим було укладено угоду про визнання винуватості, при чому обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних вище обставин і кваліфікації.
За умовами Угоди про визнання винуватості сторони погодили покарання із застосуванням ст.ст.53, 69 КК України, а саме призначення ОСОБА_5 покарання у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.
Прокурор підтримав укладену з обвинуваченим угоду та просив її затвердити. Вказав на те, що цілком розуміє обмеження щодо оскарження вироку, в разі затвердження Угоди. Крім того, вважав, що є підстави для призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів громадян, а саме 34 000 гривень, оскільки обвинувачений визнав провину, щиро покаявся, сприяв розкриттю злочину.
Обвинувачений, захисник в судовому засіданні також просять затвердити угоду та призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачений беззаперечно визнав себе винним у вчиненні інкримінованого злочину за викладених обставин.
Перед затвердженням угоди учасникам кримінального провадження роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України.
Згідно із ч. 5 ст. 474 КПК України перед прийняттям рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд під час судового засідання з`ясував в обвинуваченого, що він цілком розуміє:
1) що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права:
мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;
мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно;
допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;
2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу;
3) характер кожного обвинувачення;
4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Відповідно до ч. 6 ст. 474 КПК України суд переконався у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Згідно із ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевірив угоду на відповідність вимогам Кримінального Кодексу України та Кримінально-процесуального Кодексу України.
При призначені покарання визначеного угодою від 21.10.2022 року суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України є осудним. Суд враховує ступінь тяжкості скоєного правопорушення, особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є учасником бойових дій.
Відповідно до ст.12 КК України правопорушення передбаченого ст. 407 ч.5 КК України відносить до тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі караються позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.
Обставинами, згідно ч.1 та 2 ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, посткримінальну поведінку, бажання боронити державу від агресора.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 відсутні.
Згідно ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, вмотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання більш м`якого виду основного покарання .
Беручи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання, та, надавши оцінку усім обставинам кримінального провадження, враховуючи позитивну характеристику обвинуваченого за місцем проходження служби, відсутність тяжких наслідків від кримінального правопорушення, твердження обвинуваченого про те, що він усвідомив свою вину у скоєному, про що жалкує, суд дійшов висновку, що узгоджене сторонами в угоді покарання не суперечить вимогам чинного законодавства, та дає суду підстави зробити висновок про можливість виправлення обвинуваченого, який скоїв відповідно до за ст. 12 КК України тяжкий злочин, і запобігання скоєнню нових кримінальних правопорушень, призначивши йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання не зазначеного в санкції ч.5 ст.407 КК України та на підставі 58 КК України, вважає за можливе призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді штрафу у розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів громадян у розмірі 34 000 грн.
Оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим в присутності захисника, повністю відповідають вимогам КПК України та КК України, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін, з врахуванням, що передбачена ч.2 ст. 50 КК України мета кримінального покарання в такому випадку буде досягнута, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості укладену 21.10.2022 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості скоєного правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра і лікаря нарколога не перебував і не перебуває.
Ураховуючи викладене, суд прийшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим в судовому засіданні згідно із п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України та призначення обвинуваченому узгодженої між сторонами угоди міри покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався.
На підставі викладеного, керуючисьст. ст. 314,369, 370, 374-376, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Угоду від 21.10.2022 року укладену прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_5 про визнання винуватості обвинуваченим по кримінальному провадженні № 0000181 від 07.09.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - затвердити.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 21.10.2022 року покарання із застосуванням ст. 69 КК України штраф в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 34 000 (тридцять чотири тисячі гривень).
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, з урахуванням обмежень передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1