Справа № 755/1324/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" березня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві, в режимі дистанційного судового провадження між Дніпровським районним судом м. Києва та Державною установою «Райківецька виправна колонія (№ 78)» кримінальне провадження, внесене Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001164 від 29.11.2016, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Ярмолинці, Хмельницької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-09.07.2007 Ярмолинецьким районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 187 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився по відбуттю строку покарання 04 червня 2013 року;

-21.06.2022 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

УСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 28 листопада 2016 року приблизно о 23 год. 30 хв., перебуваючи на платформі станції метро «Лівобережна» КП «Київський метрополітен» в м. Києві, побачив поруч із собою раніше невідомого ОСОБА_5 , який на той час стояв на платформі станції метрополітену «Лівобережна» КП «Київський метрополітен» в м. Києві, та тримав в руках свій мобільний телефон «Nokia LUMIA 710» в корпусі чорного кольору імеі: НОМЕР_1 , після чого у нього виник злочинний умисел на повторне відкрите викрадення чужого майна, що поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 28 листопада 2016 року приблизно о 23 год. 30 хв. знаходячись на платформі станції метро «Лівобережна» КП Київський метрополітен» у м. Києві, ОСОБА_3 умисно з корисливих мотивів, підійшовши до ОСОБА_6 , з метою незаконного заволодіння майном потерпілого, ОСОБА_3 наніс удар рукою в область обличчя останньому, внаслідок чого ОСОБА_5 впав на платформу, чим застосував насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Після цього ОСОБА_3 , переслідуючи корисливі мотиви та ціль наживи, повторно відкрито заволодів майном, яке належить ОСОБА_5 , вихопивши із рук останнього мобільний телефон «Nokia LUMIA 710» в корпусі чорного кольору імеі: НОМЕР_1 , та при цьому з метою утримання викраденого майна наніс потерпілому удари ногами в область голови та правої руки, чим застосував насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_5 , тобто відкрито заволодів вищевказаним майном, отримавши можливість розпорядитись ним на власний розсуд.

Згідно висновку експерта № 711 тв від 08.12.2016 ринкова вартість наданого на дослідження мобільного телефону марки «Nokia Lumia 710». imei: НОМЕР_1 на момент вчинення злочину з урахуванням його зношення станом на 29.11.2016 могла становити 250,00 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину за ч.2 ст.186 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, повідомив що у листопаді 2016 року біля 23:30 на платформі станції метро «Лівобережна» підійшов до раніше незнайомого чоловіка та вдарив в обличчя. Та після того, як він впав забрав із його руки мобільний телефон. Пізніше, під час досудового розслідування відшкодував шкоду повністю.

Обвинувачений ОСОБА_3 , не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини та розмір заподіяної шкоди, винним визнав себе повністю, щиро розкаявся, запевнив суд що він зробив для себе належні висновки, просив врахувати, що шкода відшкодована повністю та він щиро розкаюється у вчиненому злочині.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює всі обставини справи, і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши обвинуваченому положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням ч.3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів до справі.

Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України.

При цьому, суд зазначає, що для такого злочину, як грабіж, не встановлено нижньої межі шкоди, яка може бути завдана власнику майна, проте ця обставина лише свідчить про підвищену суспільну небезпечність вказаного злочину.

Тому вчинене діяння характеризується всіма ознаками складу злочину, передбачених ч. 1, 2 ст. 186 Кримінального кодексу України (відкрите викрадення чужого майна), становить притаманну злочину суспільну небезпеку, що виключає малозначність цього діяння в розумінні ч. 2 ст. 11 КК України.

Аналогічний за змістом висновок наданий в постанові Верховного Суду від 13 листопада 2018 року (справа 401/2807/16-к, провадження № 51-2816км18).

Призначаючи обвинуваченому міру покарання, суд виходить з положень ст. 50 КК України згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами. Також, відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особи винного та обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину за ч.2 ст. 186 КК України, який відносяться до категорії тяжких, характер та ступінь суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, яке полягає у визнанні у суді обставин, регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК, щодо події кримінального правопорушення, у тому числі час, місце, спосіб учинення та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.

Обвинувачений висловив щирий жаль з приводу учинених ним дій та осуд своєї поведінки та у відповідності до ч.1 ст. 66 КПК України суд визнає щире каяття обставиною що пом`якшує покарання обвинуваченому, відповідно до п.1 ч. 1 ст. 66 КК України.

Крім того, суд враховує, що потерпілому ОСОБА_5 було повернуто його мобільний телефон.

Суд виключає із обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 рецидив злочинів, оскільки судимість за вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області за ч. 2 ст. 187 КК України до 5 років позбавлення волі(звільнений по відбуттю строку покарання 04.06.2013 року), є кваліфікуючою ознакою повторності цього злочину відповідно до примітки ст. 185 КК України.

Отже, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, раніше був судимий за вчинення тяжкого кримінального правопорушення проти власності, його соціальні зв`язки, позицію прокурора у справі, щодо необхідної міри покарання; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій.

Суд враховує, що обвинувачений скоїв тяжкий злочин проти власності, приймає до уваги характер і спосіб скоєного кримінального правопорушення, а тому підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані.

Отже, враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у мінімальних межах, установлених санкцією ст. 186 ч. 2 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчиненні нових кримінальних правопорушень, у виді позбавлення волі.

При цьому, призначаючи покарання у мінімальних межах, суд враховує, що термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке би мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Водночас, судом встановлено, що вироком Святошинського районного суду м. Києва від 21.06.2022 ОСОБА_3 було засуджено за ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Кримінальне правопорушення (злочин) за який засуджується ОСОБА_3 цим вироком було вичинено 28.11.2016.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій зазначеної статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Ураховуючи, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення до постановлення попереднього вироку Святошинського районного суду м. Києва від 21.06.2022, яким його визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна - остаточне покарання ОСОБА_3 слід призначити за правилами ст. 70 ч.4 КК України, тобто за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначається цим вироком Дніпровського районного суду м. Києва, більш суворим, що призначено згідно вироку Святошинського районного суду м. Києва від 21.06.2022.

Запобіжний захід в цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 слід рахувати з 13 травня 2022 року, відповідно до вироку Святошинського районного суду м. Києва від 21.06.2022.

Цивільний позов не заявлено. Речові докази у кримінальному проваджені відсутні.

Згідно вимог ст. 124 КПК України з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави підлягають стягненню витрати на залучення експертів в сумі 351 грн. 84 коп., оскільки під час проведення досудового розслідування проводилась експертиза №711 від 08.12.2016.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373-376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до вимог частин 1, 4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком Дніпровського районного суду м. Києва, більш суворим, призначеним вироком Святошинського районного суду м. Києва від 21.06.2022, призначити остаточне покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 слід рахувати з 13 травня 2022 року, відповідно до вироку Святошинського районного суду м. Києва від 21.06.2022.

Стягнути, у відповідності до ст. 124 КПК України з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 351 грн. 84 коп.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя ОСОБА_1