Дата документу 21.03.2023Справа № 554/5468/22
Провадження № 1-кп/554/423/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«21» березня 2023 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження №0001049 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Октябрського районного суду м. Полтави перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 04 липня 2022 року призначено підготовче судове засідання.

23.02.2023 року від прокурора надійшли клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, надання дозволу на затримання з метою його приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про оголошення обвинуваченого ОСОБА_3 у розшук.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 23.02.2023 року вказані клопотання задоволені частково, наданий дозвіл на затримання обвинуваченого, з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

21 березня 2023 року обвинувачений ОСОБА_3 був доставлений до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В підготовчому судовому засіданні прокурор зазначила, що обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 відповідає вимогам КПК України, підстав для закриття провадження по справі та повернення обвинувального акту немає, вказане кримінальне провадження підсудне цьому суду, а тому можливо призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Також прокурор просила обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зазначивши, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, за вчинення якого передбачено покарання від п?яти до восьми років позбавлення волі, а отже відносно нього може бути застосований запобіжний захід у вигляд тримання під вартою. Крім того, вказане кримінальне правопорушення вчинив перебуваючи на іспитовому строці. Вважає, що по кримінальному провадженню наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки останній, будучи неодноразово повідомленим про дату, час та місце проведення підготовчих судових засідань, до суду не з?являвся, оголошувався судом у розшук, після того, як було встановлено його місцезнаходження та будучи обізнаним щодо розгляду кримінального провадження в суді, від явки до суду ухилявся. Також, обвинувачений може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ніде не працює, в нього відсутні міцні соціальні зв?язки, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. На думку прокурора жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому просить обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Потерпілий ОСОБА_5 у підготовче судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду без його участі, претензій матеріального та морального характеру не має.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку прокурора щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду. Просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, надати йому розписку про явку до суду, зобов?язується приходити на всі судові засідання.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків:

Судом встановлено, що під час досудового розслідування угоди у кримінальному провадженні не укладались, тому підстави для повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування, в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України, відсутні.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. п. 4-8 ч. 1 ст. 284 КПК України або ч. 2 ст. 284 КПК України, немає.

Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстави для його повернення, відсутні.

Кримінальне провадження підсудне Октябрському районному суду м. Полтави, згідно правил підсудності, передбачених ст. 32 КПК України.

Підстав для проведення судового розгляду в закритому судовому засіданні немає.

Визначено питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Таким чином, всі питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду, передбачені ст. 315 КПК України, вирішені.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КПК України, після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

Таким чином, враховуючи, що під час підготовчого судового засідання судом встановлено достатньо підстав для призначення кримінального провадження до судового розгляду, суд, визначивши дату та місце проведення судового розгляду, з`ясувавши необхідність проведення судового розгляду у відкритому судовому засіданні, з`ясувавши питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, вчинивши всі інші необхідні дії, завершує підготовку до судового розгляду та вважає за необхідне призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд у випадках, передбачених цим Кодексом, за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, чи за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини вирішує питання щодо складання досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої доповіді.

Клопотань про складення досудової доповіді від учасників кримінального провадження не надходило, а оскільки її складення передбачається лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини, суд не вважає за необхідне з власної ініціативи вирішувати питання щодо складення досудової доповіді.

Також, відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ст. 177 КПК України).

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі інші обставини, визначені у вказаній статті.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд виходить з того, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, за вчинення якого передбачено покарання від п?яти до восьми років позбавлення волі, а отже відносно нього може бути обраний запобіжний захід у вигляд тримання під вартою.

Обвинувачений раніше неодноразово судимий, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення під час перебування на іспитовому строці, що свідчить про те, що обвинувачений на шлях виправлення не становиться, висновків не робить, продовжує займатись злочинною діяльністю.

Крім того, обвинувачений, будучи неодноразово повідомленим про дату, час та місце проведення підготовчих судових засідань, до суду не з?являвся, оголошувався судом у розшук, після того, як було встановлено його місцезнаходження та будучи обізнаним щодо розгляду кримінального провадження в суді, від явки до суду ухилявся, через що судом було надано дозвіл на його затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також обвинувачений ніде не працює, а отже не має постійного, законного джерела доходів та засобів до існування, а тому є достатні підстави вважати, що ОСОБА_3 може вчинити інше кримінальне правопорушення та, з метою ухилення від кримінального покарання може без перешкод залишити місце свого проживання та переховуватися від суду.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити нове кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення може вдатися до відповідних дій.

Доводи прокурора щодо незаконного впливу на потерпілого та свідків, суд вважає не доведеними під час розгляду клопотання. Крім того, впливу на свідків можна уникнути шляхом покладення обов`язку, передбаченого ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме уникнення спілкування з будь-якою особою.

Щодо ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, то суд вважає, що прокурором належним чином не обґрунтовано, яким саме чином ОСОБА_3 може перешкоджати кримінальному провадженню, які саме дії обвинуваченого можуть бути вчиненні, а отже є лише припущеннями.

Оцінюючи ризики, на які посилаються прокурор для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує те, що Європейський суд з прав людини вбачає порушення права на особисту недоторканність та свободу у випадках, коли суди у своїх рішеннях про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обмежуються «схематичними» мотивами, як «неналежна поведінка обвинуваченого», «тяжкість покарання, що загрожує» тощо (рішення у справі «І.А. проти Франції»). В ухвалі суду мають бути зазначені обставини, що дають підставу очікувати, що цей ризик (ризики) справдяться і для цього слідчий, прокурор мають надати суду докази цього (рішення у справі «Александр Макаров проти Росії»). Суд не повинен керуватись припущеннями про наявність ризику (ризиків) обґрунтовуючи застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, інакше це б свідчило про явну зневагу до презумпції невинуватості.

Вищевикладені судом в ухвалі суду факти, спростовують доводи прокурора щодо наявності ризиків, передбачених п.п.3,4 ч.1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, суд погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризиків передбачених п. п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Суд також враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув?язнення.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що хоча суворість покарання є визначальним елементом під час оцінки ризику переховуватись від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість кримінального правопорушення (рішення у справі «Мамедова проти Росії»).

Також, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що, якщо спочатку тяжкість злочину та підозра, що особа може втекти чи зашкодити слідству можуть бути достатніми підставами для обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, то чим довше відповідна особа знаходиться під вартою, тим більш вагомими і конкретними мають бути підстави для продовження цього заходу, про що має бути зазначено в судовому рішенні. Зокрема, у справі "Волощук проти України" ("Sergey Volosyuk v. Ukraine", рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини наголосив, "Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності подовження строку тримання під вартою, але зі спливом певного часу ця умова перестає бути достатньою... Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції, визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення її явки до суду. Фактично, це положення не лише проголошує право на "розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження", а й передбачає, що "звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання" (пункти 37, 38).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 має постійне, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання, а саме АДРЕСА_1 , одружений, проживає разом з дружиною за вказаною адресою, а отже в нього наявні міцні соціальні зв?язки.

Крім того, згідно практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої національні суди повинні з?ясувати, чи є тримання особи під вартою єдиним запобіжним заходом, який забезпечив би належну процесуальну поведінку особи та виконання нею процесуальних обов?язків, а також можливість обмежитися в даному випадку застосування менш сурового (альтернативного) запобіжного заходу: «Клішин проти України» від 23.02.2012 року «Підстави для тримання під вартою мають бути підтверджені фактами. Небажання особи зізнатися чи дати «потрібні показання» не можуть бути підставами для взяття під варту».

З урахуванням вимог ст.ст. 131, 132, 176, 177, 178, 183, 194 КПК України, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , обставини вчинення ним вказаного злочину, вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи особу обвинуваченого, який хоча раніше і судимий, проте, має постійне місце проживання, зареєстроване у встановленому законом порядку, міцні соціальні зв`язки, а тому, клопотання прокурора про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід задовольнити частково, оскільки вважає, що для досягнення мети застосування запобіжного заходу, яка вказана у ст. 177 КПК України, тобто забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов?язків, а отже його належну поведінку та запобігання ризиків, визначених у п.п.1,3 ч.1 вказаної статті, відносно обвинуваченого, можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , з забороною покидати місце проживання у період часу з 21.00 годин до 06.00 годин, без застосування електронних засобів контролю, строком на 2 місяці, з покладенням на нього обов?язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 314-316, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження №0001049 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України на «27» березня 2023 року на 10 годину 00 хвилин в приміщенні Октябрського районного суду м. Полтави за адресою: м. Полтава, вул. Навроцького, 5.

Судовий розгляд проводити суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання викликати процесуального прокурора, потерпілого та обвинуваченого.

Клопотання процесуального прокурора ОСОБА_4 про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів задовольнити частково.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_1 , з забороною покидати місце проживання у період часу з 21 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин, без застосування електронних засобів контролю, строком на два місяці.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- прибувати до суду за викликом;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання чи роботи;

- утриматися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні,

- не відвідувати розважальні заклади та заклади, де дозволено вживати алкогольні напої;

- докласти зусиль до пошуку роботи.

В іншій частині клопотання відмовити.

Визначити строк дії ухвали тривалістю два місяці, тобто до 21 травня 2023 року.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання Полтавському РУП ГУНП в Полтавській області.

Полтавському РУП ГУНП в Полтавській області негайно поставити на облік ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який буде відбувати домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 .

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань. Крім того, у разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі 0,25 розміру мінімальної заробітної плати.

Копію ухвали направити учасникам кримінального провадження, до відома, а Полтавському РУП ГУНП в Полтавській області, для виконання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1