ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/689/23 Справа № 202/2691/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 32, ч. 1 ст. 357 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2023 року задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 та продовжено відносно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21 квітня 2023 року.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення послався на те, що викладені прокурором у клопотанні відомості щодо існування окремих ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, та наявності ризиків, передбачених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованими та виправдовують необхідність продовження відносно ОСОБА_7 строку тримання під вартою.

Зазначає, що ОСОБА_7 раніше не судимий, однак на даний час обвинувачується у скоєнні кримінального проступку проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування, та особливо тяжких злочинів проти власності, вчинених за попередньою змовою групою осіб, як за ознак ретельного планування, так і з розподіленням відповідних ролей, і ці обставини свідчать про підвищену небезпеку протиправних дій останнього, що в свою чергу вказує на наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, за умов не перебування ізольованим від суспільства в межах запобіжного заходу, а також те, що обвинувачений може переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого у кримінальному провадженні.

Вказує, що прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання, та з врахуванням сукупності викладених обставин, даних про особу обвинуваченого, враховуючи тяжкість і характер кримінальних правопорушень, у вчинені яких обвинувачується ОСОБА_7 для забезпечення належного виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, єдиним запобіжним заходом, який надасть можливість запобігти усім вищевказаним ризикам, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що слідчий суддя не зважаючи на відсутність матеріалів кримінального провадження і будь-яких матеріалів щоб підтвердити ризики та данні у клопотанні прокурора, не враховуючи його доводів про необґрунтованість підозри.

Вказує, що слідчий суддя не мав повноважень для розгляду даного клопотання у звязку з тим, що в Індустріальному районному суді м. Дніпропетровська відсутні матеріали кримінального провадження.

Також зазначає, що повноваження слідчого судді щодо розгляду клопотання прокурора закінчились ще у липні 2021 року.

Також вказує, що слідчим суддею не враховано відсутність ризиків; не враховано порушення розумних строків судового розгляду та тривалий термін його увязнення.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку учасників провадження, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із вимогами ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою цих вимог закону дотримався.

Як вбачається з наданих матеріалів, у провадженні Крамоторського міського суду Донецької області перебувало кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002907, щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186, ч.3 ст. 28, ч. 1 ст. 32, ч. 1 ст. 357 КК України.

Відповідно до розпорядження Голови ВСУ №8/0/9-22 від 15.03.2022 року Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану, змінено територіальну підсудність Краматорського міського суду Донецької області на Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

14 лютого 2023 року прокурором подано до цього суду клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою, в якому зазначено, що встановлені ризики та суспільна небезпека особи ОСОБА_7 не відпали і продовжують існувати, що обумовлює необхідність продовження вказаного запобіжного заходу.

Перевіривши з урахуванням доводів апеляційної скарги представлені матеріали, колегія суддів дійшла висновку про доведеність викладених в клопотанні обставин, які зумовлюють продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою, та законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Як вбачається з наданих матеріалів, небезпідставність обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень достатньою для продовження запобіжного заходу мірою підтверджується доказами, детально зазначеними у клопотанні, які в своїй сукупності вказують на вірогідну причетність останнього до інкримінованих правопорушень, та буда перевірена у межах застосування запобіжного заходу до цього обвинуваченого. Нових відомостей, які спростовували б правильність висновків суду у цій частині або вказані докази, апеляційна скарга обвинуваченого не містить, а його доводи у цій частині зводяться до міркувань загального характеру і особистих суб`єктивних оцінок.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Суд на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для продовження запобіжного заходу, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги у цій частині колегія суддів оцінює як безпідставні.

В даному випадку, на думку колегії суддів, обвинувачення не є вочевидь безпідставним, а причетність обвинуваченого ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому злочинів є достатньо вірогідною для вирішення питання про продовження запобіжного заходу.

Також є правильними висновки суду щодо наявності відносно ОСОБА_7 ризику з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування від органів досудового розслідування та суду з огляду на те, що відносно останнього існує небезпідставне обвинувачення у скоєні кримінальних правопорушень, два з яких за правилами ст. 12 КК України є особливо тяжкими злочинами, за які передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк, відповідно, до 12 та до 13 років, із конфіскацією майна, що може спонукати останнього до спроби уникнути суворого покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості переховування обвинуваченого від суду, колегія суддів приходить до висновку, що існує висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів, може вдатися до відповідних дій.

Також є обгрунтованими висновки суду щодо наявності ризиків, передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на те, що останньому відомі анкетні дані та місце проживання останніх, у зв`язку з чим обвинувачений, перебуваючи на свободі, з метою схилення останніх до надання тих чи інших показань може здійснювати незаконний вплив на них.

Про особливу вагомість цих ризиків свідчить характер інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, два з яких є особливо тяжкими злочинами проти власності і були вчинені за попередньою змовою у складі організованої групи на території Донецької області у період з середини грудня 2020 року до 18.02.2021 року, в тому числі із застосуванням фізичного насильства до потерпілого.

На думку колегії суддів, враховуючи наведені обставини, а також тяжкість та характер скоєних злочинів, значну кількість епізодів злочинної діяльності, що свідчить про особливу вагомість встановлених ризиків, застосування альтернативного запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого на даній стадії розгляд.

Колегія суддів звертає також увагу на дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який офіційно не працевлаштований легального джерела доходу не має, міцних соціальних зв`язків та утриманців не має.

Обговорюючи питання про можливість усунення встановлених ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_7 під вартою, колегія суддів, погоджуючись з думкою суду, вважає, що встановлені щодо цього обвинуваченого ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України продовжують існувати і є виключно вагомими. У подальшому доцільність тримання цього обвинуваченого під вартою може бути предметом перегляду, втім та на даному етапі кримінального провадження вказані ризики не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж застосування найбільш суворого запобіжного заходу.

Апеляційні доводи щодо неповноти судового розгляду у зв`язку з відсутністю матеріалів кримінального провадження та безпідставності продовження тримання під вартою колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Так, згідно із інформаційним листом Верховного Суду від 03.03.2022 р. N 2/0/2-22 "Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану", суди, здійснюючи правосуддя в умовах воєнного стану, мають зважати на те, що згідно зі ст. 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи й установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які визначені Конституцією України і законами України, а також на те, що відповідно до ст. 26 цього Закону скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

У разі, коли територіальну підслідність кримінальних правопорушень на стадії досудового розслідування змінено, чи матеріали кримінального провадження через воєнні дії не було передано або передано не в повному обсязі, оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, слідчий суддя (суд) керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні.

При розгляді клопотань органів досудового розслідування суд використовує всі наявні документи і матеріали, зокрема й судові рішення у формі, в якій їх внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень (роздруківки з Реєстру).

Судом першої інстанції вказаних вимог дотримано та здійснено судовий розгляд клопотання за наявності усіх долучених прокурором матеріалів, у зв`язку з чим доводи обвинуваченого в цій частині є неспроможними.

Доводи обвинуваченого щодо довготривалого утримання його під вартою заслуговують на увагу, втім з огляду на обсяг та вагомість встановлених щодо нього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, відомості про його особу, характер та фактичні обставини скоєння інкримінованих йому кримінальних правопорушень, не обґрунтовують необхідності застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Водночас, враховуючи те, що на цей час, судом першої інстанції ще не прийнято остаточного рішення у кримінальному провадженні, а також зважаючи на положення ст. 28, ч. 1 ст. 318 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції та прокурора на тривалість строку ув`язнення обвинуваченого та необхідність дотримання розумних строків розгляду цього кримінального провадження і вжиття термінових заходів щодо дотримання вищенаведених вимог кримінального процесуального закону і якнайшвидшого вирішення обвинувачення по суті.

Враховуючи зазначене, апеляційну скаргу ОСОБА_7 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2023 року, залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4