Справа №591/6745/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/892/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 лютого 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:

На розгляді у Ковпаківському районного суду м. Суми перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2,3 ст. 307 КК України.

До суду звернувся прокурор, з клопотанням про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з посиланням на те, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання такого запобіжного заходу не зменшились та існують, і запобігти вказаним ризикам, шляхом застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, неможливо.

Не погодившись з таким судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову, якою відмовити прокурору у задоволенні поданого клопотання та обрати останньому більш м`який запобіжний захід, а саме, у вигляді домашнього арешту.

Вимоги апеляційної скарги захисник обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 визнав ті обставини, що на час його затримання в автомашині, якою він керував, знаходився згорток з наркотичними речовинами, однак, як під час затримання так і під час допиту в якості підозрюваного та в судовому засіданні останній пояснював, що він є конфіденційним співробітником працівника поліції, який доручив йому виконувати певні дії для викриття осіб, які займаються оптовими поставками наркотичних речовин. Перед ним була поставлена задача виявлення таких осіб, та осіб, які займаються пакуванням наркотичних речовин. Всі контакти зазначеної особи, містяться в пам`яті належного йому телефону, який вилучений в нього під час затримання.

В ході досудового розслідування ОСОБА_6 зазначив всю наявну в нього інформацію, щодо співробітника поліції, який керував його діями, осіб, які безпосередньо його знають, та можуть ідентифікувати. В ході огляду належного йому мобільного телефону, зазначив номери банківських карток, на яку йому сплачувались кошти за виконану ним роботу, та з якої проводились зазначені платежі.

Проведеним одночасним допитом з співробітником поліції, на якого вказував ОСОБА_6 , підтверджено пояснення останнього, в тому числі і щодо отримання грошових коштів та сумісний, разом із співробітником поліції, розшук місць, де виготовляються та фасуються наркотичні речовини. Таким чином, ОСОБА_6 активно сприяв слідству у встановленні всіх обставин кримінальних правопорушень, які були скоєні іншими особами, а свої дії здійснював за вказівкою працівника поліції.

Також, як зазначає апелянт, їй відомо, що працівника поліції, який залучив ОСОБА_6 до конфіденційного співробітництва, відомості про скоєння злочину до ЄРДР не вносились, будь-які заходи впливу не вживались, що свідчить про правомірність його дій, а у зв`язку з цим і про правомірність ОСОБА_6 , який діяв за його вказівками.

Крім того, апелянт вказує, що нею в судовому засіданні наголошувалось, що ОСОБА_6 бажає бути мобілізованим до лав ЗСУ, вважає себе за станом здоров`я придатним до військової служби. Обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту дозволили б йому з`явитись до військкомату та пройти медичну комісію.

Також, апелянт посилається і на те, що судом не були враховані її доводи, що ОСОБА_6 не судимий, має в м. Суми постійне місце проживання та реєстрацію, мешкає з сім`єю, протягом трьох років має співмешканку, та виховує її неповнолітню доньку. При цьому, ОСОБА_6 запевнив суд, що не має наміру покидати своє постійне місце проживання, та буде виконувати всі покладені на нього обов`язки щодо явки до суду.

Апелянт вважає, що посилання прокурора у клопотанні про наявність підстав для продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, не обґрунтовані та побудовані виключно на припущеннях.

Апеляційний розгляд поданої скарги захисник ОСОБА_7 просила проводити без її участі.

З урахуванням позиції апелянта, прокурор також подав заяву з проханням здійснити розгляд вказаної апеляційної скарги у його відсутність.

Оскільки про дату час і місце учасники кримінального провадження повідомлені належним чином, звернулись до суду з вищевказаними заявами, а також, враховуючи, що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, у зв`язку з чим його явка при розгляді даного провадження не є обов`язковою, керуючись ч.4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе розгляд апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 провести без учасників провадження, а тому, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Так, з матеріалів справи вбачається, що у провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3 ст. 307 КК України.

При розгляді, у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом було встановлено, що з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, ризики, передбачені ч. 1,3,5 ст. 177 КПК України, які були враховані під час застосування такого запобіжного заходу, залишаються актуальними і на теперішній час та не зменшились.

Так, судом було враховано, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, а тому, у разі визнання винуватості, з метою уникнення майбутнього покарання, може переховуватись від суду. Крім того, з врахуванням того, що розгляд даного кримінального провадження судом ще не розпочався, існує ризик і незаконного впливу на потерпілих та свідків, який може вчинити обвинувачений, перебуваючи на волі, з метою зміни їх показань на свою користь. При цьому, ті обставини, що ОСОБА_6 не має постійного джерела доходу, свідчать про те, що останній може продовжувати злочинну діяльність у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За таких обставин, на спростування доводів апелянта з приводу того, що ризики, на які посилався прокурор, нічим не підтверджені і є припущенням, колегія суддів зазначає, що підставою для продовження ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стали саме вищезазначені обставини, які свідчать про те, що ризики існують і не зменшились, а висновок суду про те, що їм неможливо запобігти шляхом застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, є належним чином вмотивованим, і з таким висновком колегія суддів погоджується в повному обсязі.

Що стосується доводів апелянта про те, що ОСОБА_6 є конфіденційним співробітником працівника поліції, який доручив йому виконувати певні дії для викриття осіб, які займаються оптовими поставками наркотичних речовин, то вказані обставини колегія суддів при розгляді питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу не перевіряє, оскільки вони мають бути перевірені судом, який розглядає дане кримінальне провадження по суті і буде приймати у ньому остаточне рішення.

При цьому, доводи апелянта про те, що обвинувачений бажає вступити до лав ЗСУ, що він активно сприяв слідству у встановленні всіх обставин кримінальних правопорушень та запевнив суд, що не має наміру покидати своє постійне місце проживання та буде виконувати всі покладені на нього обов`язки щодо явки до суду, правильність висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі не спростовують та не зменшують встановлених судом ризиків.

Крім того, посилання апелянта на те, що ОСОБА_6 не судимий, має в м. Суми постійне місце проживання та реєстрацію, мешкає з сім`єю, протягом трьох років має співмешканку, та виховує її неповнолітню доньку, з врахуванням вищезазначеного, не є тими беззаперечними обставинами, за яких клопотання прокурора не підлягало б до задоволення, а до обвинуваченого можливо було б застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме, домашній арешт, як просить захисник.

При цьому, колегія суддів звертає увагу і на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином, з врахуванням практики ЄСПЛ, а також тих обставин, що злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 становлять небезпеку для суспільства, при тому, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав, обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 лютого 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4