Справа № 467/434/19
Провадження №1-кп/472/6/22
УХВАЛА
про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби
23 грудня 2022 року смт. Веселинове
Миколаївської області
Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів: - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
судового засідання - ОСОБА_4 ,
прокурора - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Арбузинка Миколаївської області, громадянина України, непрацюючого, освіта професійно-технічна, на утриманні дітей не має, не одруженого, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 18 лютого 2019 Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки; 2) 29 червня 2019 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 309 КК України,
21 вересня 2022 року до суду від прокурора Арбузинського відділу Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_8 в електронній формі надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_6 на 60 діб.
Прокурор обґрунтовує клопотання наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він не має стійких соціальних зв`язків, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до п`ятнадцяти років. Також, обвинувачений може незаконно впливати на потерпілого та свідків шляхом схилення їх до дачі завідомо неправдивих показань, чи їх не об`єктивній зміні. Крім того, він може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки офіційно не працевлаштований, іншого доходу не має, та раніше судимий за кримінальне правопорушення проти власності.
Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав клопотання за підписом прокурора ОСОБА_8 , та зокрема зазначив, що станом на 23.12.2022 року ризики, вказані в клопотанні, не зменшились та продовжують існувати.
Захисник ОСОБА_7 заперечував щодо задоволення даного клопотання, вказавши, що ризики, вказані в клопотанні прокурора, наразі не існують, і прокурор не довів їх існування, а тому клопотання є необгрунтованим та не підлягає задоволенню.
Обвинувачений ОСОБА_6 погодився з думкою свого захисника, і просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора.
Заслухавши думку учасників судового провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним в частині першій вказаної статті.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні клопотання про обрання чи продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого за місцем його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання.
При цьому, суд враховує, що тримання обвинуваченого під вартою не можна обумовлювати лише минулим обвинуваченого, до застосування до нього запобіжного заходу, що з урахуванням досліджених судом і інших обставин, щодо особи обвинуваченого, наявності постійного місця проживання, соціальних зв`язків, тривалість тримання його під вартою у вказаному кримінальному провадженні, настільки зменшує вірогідність виникнення зазначених ризиків, що не дає підстав вважати їх значними на момент прийняття рішення щодо запобіжного заходу.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях підкреслює, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів.
Європейський суд з прав людини (рішення Сулаоя проти Естонії) вказує, що ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання. Ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою (рішення Ноймайстер проти Австрії).
В рішенні "Єлоєв проти України" Європейський суд вказує, що після спливу певного проміжку часу навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого.
Також, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини "Адам`як проти Польщі" від 19.12.2006 р. доводи щодо наявності ризиків та тяжкість злочину можуть бути достатніми для виправдання позбавлення волі на початку цих доводів. Однак, з плином часу вони неминуче втрачають свою ревалентність, і лише справді виняткові доводи здатні переконати Суд в тому, що тривале позбавлення волі, може бути виправдане з огляду на пункт 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що в даному випадку має бути прийнято судом до уваги з врахуванням тривалого тримання обвинуваченого під вартою.
В даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 перебував під вартою протягом тривалого часу, а саме: 1) спочатку за ухвалою суду від 15 травня 2019 року йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому був продовжений ухвалою суду від 12 липня 2019 року; 2) потім ухвалою суду від 27 серпня 2019 року обвинувачений був тимчасово залишений в умовах ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор", оскільки його було засуджено за вироком від 29 червня 2019 року Арбузинського районного суду Миколаївської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Тобто, весь судовий розгляд в даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 знаходився під вартою. В листопаді 2022 року його було звільнено з-під варти, оскільки він повністю відбув покарання.
Таким чином, суд вважає, що вказані прокурором ризики про те, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду даного клопотання, і прокурором такі ризики не були доведені, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 тривалий час знаходився під вартою на тимчасово окупованій території в м. Херсон, і не міг прибути до Веселинівського районного суду. Однак, після деокупації м. Херсон, коли ОСОБА_6 було звільнено з-під варти по відбуттю строку показання, він 07 грудня 2022 року добровільно з`явився до Веселинівського районного суду Миколаївської області. Крім того, в судове засідання 23 грудня 2022 року він також самостійно з`явився. Тобто, маючи можливість переховуватись від суду, обвинувачений не став цього робити, а добровільно повернувся до місця свого проживання, після чого добровільно прибув до Веселинівського районного суду. Вказане свідчить про відсутність ризику того, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Крім того, наразі суд вже допитав потерпілого та свідків по вказаному кримінальному провадженню, а тому ризик того, що обвинувачений ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілого та свідків також відсутній.
Натомість суд вважає, що ризик, передбачений п. 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення хоча і зменшився, проте зовсім не зник, оскільки обвинувачений раніше двічі судимий за кримінальні правопорушення проти власності, офіційного джерела доходу не має, в листопаді 2022 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю покарання.
Відповідно до довідки Арбузинської селищної ради від 23.01.2019 року №438 ОСОБА_6 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та має наступний склад сім`ї: ОСОБА_9 - батько, ОСОБА_10 - матір, ОСОБА_11 - сестра. Вказане, свідчить, що ОСОБА_6 має сталі соціальні зв`язки.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 181 КПК України до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, може бути застосовано домашній арешт, який полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
З врахування викладеного, суд вважає, що прокурором не доведено на момент розгляду клопотання, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти встановленим судом ризикам.
Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Враховуючи вказані висновки Європейського суду з прав людини та вимоги ч.4 ст.194 КПК України щодо рішення суду у разі висновку про недоведеність обставин недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, суд вважає необхідним обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло в певний період доби, з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 194, 369-372 КПК України, суд -
В задоволенні клопотання прокурора Арбузинського відділу Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_8 про застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - відмовити.
Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Арбузинка Миколаївської області, громадянину України, непрацюючому, освіта професійно-технічна, на утриманні дітей не має, не одруженому, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому, обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 309 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні залишати житло в певний період доби з 19.00 години по 07.00 годину, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 20 лютого 2023 року.
Відповідно до ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- не відлучатися зі свого місця проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в період доби з 19.00 години по 07.00 годину;
- повідомляти суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи;
- утриматися від спілкування з потерпілим та свідками по даному кримінальному провадженню;
- носити електронний засіб контролю;
- здати (у разі наявності) документи, що надають право на виїзд з України.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених на нього судом обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладене грошове стягнення.
Ухвалу суду через прокурора Веселинівського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_5 передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 - до Відділення поліції №1 Первомайського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.
Контроль за виконанням ухвали суду доручити прокурору Веселинівського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_5 та прокурору Арбузинського відділу Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_8 .
Строк дії ухвали закінчується 20 лютого 2023 року о 24:00 годині.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Ухвала суду апеляційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

А ОСОБА_12