Справа № 711/883/23
Номер провадження 1-кп/711/280/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2023 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачено го ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Придніпровського районного суду м.Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за розслідувань № 0001901 від 28.11.2022, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроджеця м.Калуш Івано-Франківської області, україця, громадянина України, з вищою базовою освітою, одруженого, який має на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , військовослужбовця - сапер інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 (на момент вчинення кримінального проступку - солдат резерву взводу резерву роти резерву солдатського складу військової частини НОМЕР_2 ), у військовому званні «старший солдат», учасника бойових дій, який інвалідом, депутатом не являється, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, на посаді солдата резерву взводу резерву роти резерву солдатського складу військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «старший солдат», діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІУ від 24.03.1999 та ст.ст. 1,2, 3, 4, 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-ХІУ від 24.03.1999 та ст.ст. 2, 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори», у невстановлений час, перебуваючи на території колишньої виправної колонії № НОМЕР_3 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де тимчасово дислокується військова частина НОМЕР_2 , шляхом знахідки придбав дві рослини роду коноплі, які переніс до кімнати у вказаній будівлі, в якій ОСОБА_4 тимчасово проживав, де в подальшому залишив наркотичний засіб зберігати під ліжком до сухого стану, для власного вживання, без мети збуту, до 27.11.2022.

У подальшому, 27.11.2022 близько 22 год. 00 хв. заступник взводу охорони військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні кімнати, в якій тимчасово проживав ОСОБА_4 , що знаходиться в будівлі колишньої виправної колонії № НОМЕР_3 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , виявив наркотичну речовину, яку зберігав ОСОБА_4 . Після цього, в період часу з 03 год. 00 хв. по 04 год. 15 хв. 28.11.2022 працівниками Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області було проведено огляд місця події в приміщенні колишньої виправної колонії №62, що знаходиться за адресою: вул. Сурікова, 30, м. Черкаси, під час якого було виявлено та вилучено: скляну банку зі вмістом речовини зеленого кольору рослинного походження, що відповідно до висновку експерта №СЕ-19/124-22/13126-НЗПРАП від 24.01.2023, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонений - канабіс, маса висушеного наркотичного засобу канабісу складає 3,57 г.; скляну банку зі вмістом речовини зеленого кольору рослинного походження, що відповідно до висновку експерта №СЕ-19/124-22/13115-НЗПРАП від 16.01.2023, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонений - канабіс, маса висушеного наркотичного засобу канабісу складає 0,72 г. та полімерний контейнер помаранчевого кольору зі вмістом речовини зеленого кольору рослинного походження, що відповідно до висновку експерта №СЕ-19/124- 22/13116-НЗПРАП від 23.01.2023, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонений - канабіс, маса висушеного наркотичного засобу канабісу складає 43,65 г., загальна маса висушеного наркотичного засобу канабісу складає 47,94 г.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, а саме у незаконому придбані та зберігані наркотичного засобу без мети збуту.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального провопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності і він їх у повному обсязі підтверджує. Пояснив, що дійсно він є військовослужбовцем, проходить військову службу за призовом під час мобілізації, знайшов рослини коноплі та переніс до кімнати де тимчасово проживав за адресою: АДРЕСА_2 , де тимчасово дислокується військова частина. В цій кімнаті залишив коноплю та зберігав під ліжком до сухого стану, для власного вживання, без мети збуту. 27.11.2022 заступник взводу охорони ВЧ знайшов у нього коноплю, працівниками поліції було проведено огляд приміщення. У скоєному щиро розкався, просив суворо не карати, надавши шанс на виправлення.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши учасників кримінального провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

Це узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, покази якого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правоопорушення, добровільності та істинності його позиції, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.309 КК України - незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р., особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, яке відповідно ст.12 КК України, відноситься до категорії проступку, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, даних про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності суду не надано, учасник бойових дій, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, військовослужбовець, посередньо характеризується, групи інвалідності не має, перебуває на обліку у лікаря - нарколога, на обліку у лікаря - психіатра не перебуває, має місце реєстрації та постійне місце проживання, вину визнав, щиро розкаявся, активно сприяв розкритю кримінального правопорушення.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, вибачився за вчинене та висловлював жаль з приводу вчиненого, критично оцінював свої дії та готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, який усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, дав критичну оцінку своїм діям, суд вважає за необхідне відповідно до вимог ст.50 КК України, призначити покарання у виді штрафу.

Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Підстав для застосування ст. 75, ст. 69 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України, до обвинуваченого, суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченої, з метою досягнення саме мети визначеної ст.50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у встановленому законом порядку не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України. Питання процесуальних витрат підлягає вирішенню в порядку ст.ст.118-124 КПК України.

Керуючись ст.ст.7, 100, 124, 368-371, 373, 376, 392, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, і призначити йому покарання у виді однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч ) гривень.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Речові докази: -дві скляні банки та полімерний контейнер зі вмістом особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якої заборонено - канабіс, загальна маса якого становить 47,94 г.; -7 шприців, полімерний контейнер із пігулками, полімерний контейнер із зернами, пуста ємність, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області - знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів: №СЕ-19/124-22/13126 - НЗПРАП від 24.01.2023 у розмірі 1887,80 грн; №СЕ-19/124-22/13115 - НЗПРАП від 16.01.2023 у розмірі 943,90 грн; №СЕ-19/124-22/13114 - НЗПРАП від 17.01.2023 у розмірі 755,12 грн; №СЕ-19/124-22/13117 - НЗПРАП від 18.01.2023 у розмірі 1510,24 грн; №СЕ-19/124-22/13116 - НЗПРАП від 23.01.2023 у розмірі 755,12 грн; №СЕ-19/124-22/13284 - НЗПРАП від 27.01.2023 у розмірі 755,12 грн; №СЕ-19/124-22/13304 - НЗПРАП від 25.01.2023 у розмірі 755,12 грн; №СЕ-19/124-22/13283 - НЗПРАП від 26.01.2023 у розмірі 1132,68 грн., загальна вартість становить 8495,10 грн. (вісім тисяч чотириста дев`яносто п`ять гривень) десять копійок.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м.Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч.2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ст.376 ч.6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючого ОСОБА_1