23.02.2023 Єдиний унікальний № 371/409/19
У х в а л а
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2023 року м. Миронівка
Провадження № 1-кп/371/16/23
Миронівський районний суд Київської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілих ОСОБА_7 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України,
За обставинами кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 26 листопад 2017 року, приблизно о 15 годині, керував технічно справним автомобілем марки «CHEVROLET», моделі «Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 20 серпня 2008 року належить ОСОБА_8 , та рухався зі швидкістю приблизно 80 кілометрів за годину автодорогою «Київ - Знам`янка» в напрямку від міста Вишневе Київської області до міста Мала Виска Кіровоградської області.
Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями грубо порушив вимоги наступних пунктів Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року (далі Правил):
Пункту 1.5., згідно з яким, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
Пункту 1.10., згідно з яким, безпечна дистанція - відстань де транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру;
Підпунктів «б» та «д» пункту 2.3., згідно з якими, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;
Пункту 12.1., згідно з яким, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;
Пункту 13.1., згідно з яким, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 13 від 17 березня 2018 року, виявлене у ОСОБА_9 тілесне ушкодження у вигляді перелому шиловидного відростку лівої ліктьової кістки викликає розлад здоров`я більше 21-го дня і відноситься до ушкоджень середньої тяжкості.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 9 від 13 лютого 2018 року, виявлене у ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді відкритого перелому правої ключиці зі зміщенням відламків викликає розлад здоров`я більше 21-го дня і відноситься до ушкоджень середньої тяжкості.
Вказані грубі порушення ОСОБА_4 вимог Правил дорожнього руху, згідно висновку експерта за результатами проведення судової авто технічної експертизи № 12-2/210 від 11 березня 2019 року, знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням зазначеної дорожньо-транспортної події та настанням наслідків у виді спричинення потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст. 286 ч. 1 КК України. Правова кваліфікація кримінального правопорушення порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.
В ході судового провадження обвинувачений подав до суду клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
В судовому засіданні обвинувачений підтримав клопотання, просив його задовольнити.
Частиною 4 ст. 286 КПК України встановлено, що в разі, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Обвинувачений ОСОБА_11 зазначив в судовому засіданні, що правильно розуміє і не оспорює формулювання та характер предявленого йому обвинувачення, правову кваліфікацію своїх дій за ст. 286 ч. 1 КК України, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності такої його позиції, а відтак діяння, які поставлені обвинуваченому у провину, дійсно мали місце, вчинені ним, і отримали правильну кримінально-правову оцінку та визнані самим обвинуваченим.
Захисник обвинуваченого клопотання підтримала.
Потерпілий та представник потерпілих не заперечили проти задоволення клопотання.
Прокурор не заперечив проти задоволення клопотання та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, вказав, що умови, які б перешкоджали звільненню обвинуваченого від кримінальної відповідальності відсутні.
Розглянувши заявлене клопотання, зясувавши позиції учасників кримінального провадження, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.
На підставі ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ст. 49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.
Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.
Таким чином, згідно приписів вказаної статті, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання чинності вироком суду законної сили минули встановлені законом строки, обчислення яких призупиняється в разі ухилення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення від слідства та суду та переривається у випадку скоєння зазначеною особою нового кримінального правопорушення.
У пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року роз`яснено, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за статтею 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, яке, згідно зі ст. 12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.
З моменту вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, тобто з листопада 2017 року, минуло більше п`яти років. Покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого вказаною статтею, передбачене у виді обмеження волі на строк до п`яти років.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 від явки до органів слідства, прокурора та суду не ухилявся, не вчинив нового кримінального правопорушення, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення не зупинявся та не переривався. Такі обставини підтверджені прокурором.
Наведені обставини вказують на те, що строк притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності закінчився.
Судом встановлено, що обвинувачений розуміє права, передбачені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, а також наслідки закриття кримінального провадження з цієї підстави.
Оскільки визначені ст. 49 КК України положення дотримано, їх правдивість у сторін провадження не викликає сумнівів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Згідно з правилами п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відносно заявлених потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_9 цивільних позовів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди суд зазначає наступне.
Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.
Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.
Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.
Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК, суд дійшов висновку, що цивільні позови не підлягають розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.
В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.
Тому, у зв`язку зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлені потерпілими цивільні позови про стягнення матеріальної та моральної шкоди необхідно залишити без розгляду, що за змістом ч. 7 ст. 128 КПК України не перешкоджає пред`явленню позовів в порядку цивільного судочинства.
Згідно правил ст. 126 КПК України, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.
У кримінальному провадженні отримано такі висновки експертних досліджень у виді інженерно-технічних експертиз : № 12-1/2821 від 26 січня 2018 року на суму 1430 грн; № 12-1/2820 від 26 січня 2018 року на суму 1430 грн; № 12-1/2857 від 26 січня 2018 року на суму 1430 грн; № 12-1/2822 від 26 січня 2018 року на суму 1430 грн; № 12-1/210 від 11 березня 2019 року на суму 2002 грн.
Загальний розмір процесуальних витрат, що підлягає відшкодуванню обвинуваченим ОСОБА_4 , складає 7722 грн.
Застосовані ухвалою слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 01 грудня 2017 року заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, що долучено до кримінального провадження як речові докази, підлягають скасуванню.
Долю речових доказів суд вирішує, керуючись правилами ст. 100 КПК України.
На підставі ст. 49 КК України, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 284, ст.ст. 285, 286, 288, 369-372, 376 КПК України, суд
Клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.
ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.
Роз`яснити потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_9 право пред`явити цивільний позов у порядку цивільного судочинства.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні в розмірі 7722 (сім тисяч сімсот двадцять дві) гривні.
Скасувати арешт майна, застосований ухвалою слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 01 грудня 2017 року.
Автомобіль марки «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано власнику ОСОБА_4 , вважати повернутим за належністю;
Автомобіль марки «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_6 , який передано власнику ОСОБА_10 , вважати повернутим за належністю;
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд протягом семи діб з дня оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя підпис ОСОБА_1

Згідно з оригіналом.

Суддя ОСОБА_1