Справа №591/1775/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/235/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строків тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми, у режимі відео конференції, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 08 березня 2023 року, якою підозрюваному ОСОБА_7 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:

До слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми звернувся прокурор Сумської обласної прокуратури з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, з правом внесення застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що закінчити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, немає можливості, а ризики, які стали підставою для застосування такого запобіжного заходу, існують та не зменшилися і запобігти вказаним ризикам шляхом застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 08 березня 2023 року вказане клопотання було задоволено.

Продовжено підозрюваному ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 06 травня 2023 року включно.

Визначено заставу у розмірі 536 800 грн., з покладенням на ОСОБА_7 , у разі її внесення, відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погодившись з таким судовим рішенням, захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 08 березня 2023 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора, застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби та визначити заставу у мінімальному розмірі.

В обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що під час розгляду вказаного клопотання, нею було наголошено, що повідомлення про підозру, що було вручене ОСОБА_7 є необґрунтованим, оскільки у сторони обвинувачення не було достатніх підстав для складення такого процесуального рішення, і прокурором не було надано жодних доказів, які б беззаперечно вказували на причетність останнього до інкримінованого йому кримінального правопорушення, а наявні у матеріалах провадження докази цього не доводять.

Крім того, апелянт вказує, що під час розгляду клопотання прокурора, слідчим суддею не було проаналізовано, що жодного доказу на підтвердження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, взагалі надано не було.

Крім того, обґрунтовуючи неможливість застосування менш суворих запобіжних заходів, прокурор у клопотанні про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою послався на суворість покарання, яке загрожує підозрюваному, проте, з такими доводами погодитись неможливо, враховуючи практику ЄСПЛ, якою визначено, що небезпека ухилення від правосуддя не може вимірюватися тільки залежно від суворості можливого покарання; вона повинна визначатися з урахуванням ряду інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки ухилення від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що це не може служити виправданням утримання під вартою. При цьому необхідно врахувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти та інше.

Також, як вказує апелянт, не доведено існування ризику незаконного впливу на свідків та потерпілих, при тому, що жодного впливу на вказаних осіб ОСОБА_7 не здійснював та не збирається здійснювати, доказів щодо такого впливу не існує та не надано стороною обвинувачення, звернень до правоохоронних органів зі сторони свідків, чи потерпілих щодо впливу на них, не було. Ризик того, що ОСОБА_7 вчинить інше кримінальне правопорушення, також не доведений, при тому, що останній до застосування до нього запобіжного заходу неофіційно працював, а наявність судимостей не можуть характеризувати його як особу, що не заслуговує на довіру та може допустити неналежну процесуальну поведінку.

Окрім зазначеного, слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_7 не перебуває на диспансерних обліках, має неофіційне місце роботи і планує продовжувати там працювати для забезпечення сім`ї, а також працевлаштуватись офіційно, на підтвердження чого нею було надано лист від ФОП ОСОБА_9 , яким гарантовано працевлаштування останнього вантажником. Крім того, ОСОБА_7 має постійне місце реєстрації та проживання за адресою АДРЕСА_1 , сталі соціальні зв`язки - проживає разом з офіційною дружиною та 2 неповнолітніми дітьми і на його утриманні ще перебуває дідусь - ОСОБА_10 , який знаходиться у пансіонаті для ветеранів війни та праці.

Крім того, апелянт вказує, що слідчим суддею було визначено надмірний розмір застави, що не відповідає вимогам ст. 182 КПК України, оскільки помірним для ОСОБА_7 , з врахуванням його майнового стану, був би мінімальний розмір застави.

За таких обставин, з врахуванням як національного законодавства, так і практики ЄСПЛ та Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, апелянт вважає, що у даному випадку наявні підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, позицію підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, прокурора, який вважав рішення слідчого судді законним та обґрунтованим, просив залишити його без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи законність прийнятого слідчим суддею в межах поданої прокурором апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Так, відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На думку колегії суддів, задовольняючи клопотання прокурора про продовження підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказаних вимог закону слідчим суддею дотримано у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, СУ ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000056 від 16 червня 2022 року, в якому 13 грудня 2022 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави, строк дії якого, в подальшому, було продовжено до 13 березня 2023 року в межах строку досудового розслідування.

При цьому, 28 лютого 2023 року ОСОБА_7 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про нову підозру за ч. 4 ст. 190 КК України, а строк досудового розслідування даного кримінального провадження було продовжено до 13 травня 2023 року.

Звертаючись до слідчого судді з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави, прокурор обґрунтовував його тим, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час застосування вказаного запобіжного заходу не зменшились та існують.

Вирішуючи вказане клопотання, слідчим суддею було встановлено, що стороною обвинувачення підтверджено те, що нова підозра у вчиненні злочину, передбаченого 4 ст. 190 КК України, повідомлена ОСОБА_7 є обгрунтованою, а ризики, про які вказував у клопотанні прокурор, не зменшились і є актуальними на даний час.

При цьому, було враховано те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину та тяжкість майбутнього покарання від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, яке загрожує останньому у разі доведеності його вини, дані про його особу, а саме те, що він є неодноразово судимим, перебував у розшуку та переховувався від органу досудового розслідування, а також те, що він знайомий з іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні.

Саме за наявності вказаних обставин, не встановивши даних, які б свідчили, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України не існують чи зменшились, слідчий суддя і дійшов висновку, що прокурором доведено необхідність продовження підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та задовольнив подане клопотання, з чим погоджується і колегія суддів та ставити під сумнів правильність таких висновків підстав не вбачає.

При цьому посилання апелянта на те, що ОСОБА_7 необґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину, то вони є безпідставними, оскільки на даному етапі кримінального провадження доказів для висновку щодо обґрунтованості повідомленої підозри останньому достатньо, а його винуватість чи невинуватість буде встановлено під час розгляду судом даного кримінального провадження по суті.

Крім того, доводи апелянта про те, що ОСОБА_7 не перебуває на диспансерних обліках, планує працевлаштуватись офіційно до ФОП ОСОБА_9 , що у нього є постійне місце реєстрації та проживання за адресою АДРЕСА_1 , не є тими беззаперечними обставинами, за яких клопотання прокурора не підлягало б до задоволення, а обставини того, що на утриманні останнього перебувають дружина, 2 неповнолітніх дітей та дідусь, не були враховані самим підозрюваним та не стали для нього стримуючим фактором для злочину, у вчиненні якого він підозрюється.

Крім того, ті обставини, що ОСОБА_7 не збирається переховуватись від органу досудового розслідування чи суду, тиснути на свідків, потерпілих та перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, на що вказує захисник, не спростовують правильність висновків слідчого судді, щодо встановлених ризиків з відповідним їх обґрунтуванням, що знайшло своє відображення в оскаржуваній ухвалі.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя надав належну оцінку усім обставинам провадження та дійшов вірного висновку про необхідність продовження підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави, за яких останньому можливо було б змінити раніше застосований запобіжний захід на більш м`який, як просить в апеляційній скарзі захисник.

При цьому, на спростування доводів апелянта про те, що слідчим суддею не було дотримано Європейської практики, колегія суддів звертає увагу на те, що саме Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Саме з врахуванням практики ЄСПЛ, а також тих обставин, що злочин, передбачений ч. 4 ст. 190 КК України, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , становить небезпеку для суспільства, кількість епізодів та фактичні обставини, колегія суддів вважає, що у даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, при цьому, доказів на підтвердження того, що продовження останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є невиправданим, захисником надано не було і колегією суддів підстав для такого висновку не встановлено.

Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідно до ст. 182 КПК України, слідчим суддею було визначено розмір застави, розмір якої зменшувати апеляційний суд підстав не вбачає, у разі сплати якої підозрюваний буде звільнений з під варти та перебуватиме на волі.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,407,418,419,422 КПК України,колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 08 березня 2023 року, якою підозрюваному ОСОБА_7 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4