У Х В А Л А

про арешт майна

09.03.2023 року м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчої СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000207, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, -

встановив:

слідча СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_4 про арешт майна.

Клопотання мотивує тим, що 08.03.2023 року близько 14:14 год., ОСОБА_5 перебуваючи в приміщенні магазину «Рукавичка» ТОВ ТВК «Львівхолод», що по вул. Наукова, 51 в м. Львові, шляхом вільного доступу, таємно викрав із торгового стелажа магазину майно ТОВ ТВК «Львівхолод», а саме пляшку віскі «Finest Ballantines», 40%, ємкістю - 0,7 л, вартістю 496,32 грн., яку помістивши в поліетиленовий пакет, який був у нього із собою, пройшовши через касу без оплати товару, намагався покинути приміщення магазину, однак з причин, що не залежали від його волі, не довів свій умисел до кінця, оскільки із викраденим майном був затриманий працівником магазину.

08.03.2023 проведено огляд місця події, за адресою: м. Львів, вул. Наукова,51, у приміщення магазину «Рукавичка», та за вказаною адресою, вилучено пляшку віскі «Finest Ballantines», 40%, ємкістю - 0,7 л, вартістю 496,32 грн., із зазначеним штрих-кодом 127.

09.03.2023 року слідчим винесено постанову про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000207 від 09 грудня 2023 року, вищезазначеного віскі. Просить клопотання задоволити.

Слідча в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву в якій вказує, клопотання підтримує, просить задоволити.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Розглянувши клопотання слідчої, роблю висновок, що таке слід задоволити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з положеннями ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Слідчим суддею встановлено, що слідчою СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000207, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України

Відповідно до п.3 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Слідчий суддя вважає, що наведені у клопотанні слідчою мотиви, є обґрунтованими і такими, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна віднесено до заходів забезпечення кримінального провадження.

За змістом ч.1 ст.170 КПК України арешт майна може застосовуватися для забезпечення можливої конфіскації майна.

Частиною шостою статті 100 КПК України визначено, що речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню:

1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

2) передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

3) знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан;

4) передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля.

Отже, чинним КПК України чітко розмежовані повноваження слідчого судді під час вирішення питання стосовно речових доказів, зокрема встановлено, з яких питань необхідне рішення слідчого судді, а з яких питань ні.

У даному випадку слідча просить слідчого суддю вирішити питання про повернення вищезазначених речових доказів у виді продуктів та продукції, що піддаються швидкому псуванню потерпілому, тобто питання визначене п.1 ч.6 ст.100 КПК України, яке окремого рішення слідчого судді не потребує. Це питання перебуває у повноваженнях сторони кримінального провадження, яка здійснила вилучення речового доказу, а саме сторони обвинувачення (дізнавача, прокурора), і здійснюється нею на власний розсуд, як процесуально незалежних осіб, з урахування обставин кримінального провадження, доцільності зберігання майна в іншому місці та накладених обмежень у розпорядженні, володінні та користуванні вилученим майном (арештів).

Враховуючи те, що питання про повернення потерпілому речового доказу у виді продуктів та продукції, що піддаються швидкому псуванню не відноситься до компетенції слідчого судді, слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання в цій частині слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 167, 170, 173, 309, 372, 395 КПК України,-

ухвалив:

Клопотання слідчої СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000207, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України - задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: пляшку віскі «Finest Ballantines», 40%, ємкістю - 0,7 л, із зазначеним штрих-кодом 127.

В іншій частині клопотання - відмовити.

Ухвала підлягає до негайного виконання слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1