н/п 1-кп/490/945/2018
Центральний районний суд м. Миколаєва
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004261 від 04.11.2018 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт.Ольшанське Миколаївського району Миколаївської області, є громадянином України, має професійно-технічну освіту, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2011 року народження, працює електромонтером в ДП "Укрхімтрансаміак", раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України, а саме: опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, за наступних обставин.

10.12.2015 року відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції в Миколаївській області №21 о/с, рядового поліції ОСОБА_11 (0005037) призначено інспектором Управління патрульної поліції в Миколаївській області.

Так, 04.11.2018 року ОСОБА_11 забезпечував охорону громадського правопорядку Центрального району міста Миколаєва, відповідно до ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" у форменому одязі із знаками розрізнення та знаходився на перетині вулиць Соборної та Нікольської в місті Миколаєві.

04.11.2018 року приблизно о 13:10 годині, забезпечуючи безпеку дорожнього руху Центрального району міста Миколаєва, на перетині вулиці Соборна та Нікольська, ОСОБА_11 , маючи при собі жезл регулювання дорожнього руху, подав знак пішоходам зупинитися та подав сигнал руху транспортним засобам, які рухалися по вулиці Нікольська зі сторони вулиці Московської. В цей час, ОСОБА_11 побачив, як чотири особи не відреагували на його попередження та продовжували рух по пішохідному переходу. ОСОБА_11 відразу зробив усне зауваження вказаним особам та намагався відтіснити їх з проїжджої частини. Вказані дії ОСОБА_11 обурили ОСОБА_12 та остання почала висловлюватись нецензурною лайкою відносно ОСОБА_11 , при цьому, останній попередив ОСОБА_12 про те, що відносно неї буде складено адміністративний протокол за вчинення адміністративного правопорушення. В цей час, ОСОБА_3 , який знаходився поруч з ОСОБА_12 , усвідомлюючи, що інспектор Управління патрульної поліції в Миколаївській області ОСОБА_11 являється працівником правоохоронного органу і виконує свої службові обов`язки, не виконуючи законних вимог працівника правоохоронного органу про залишення пішохідного переходу, умисно чинив йому активний опір, схопивши лівою рукою за комір одягу ОСОБА_11 та завдав один удар правою рукою в обличчя ОСОБА_11 ..

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України, винним себе не визнав та суду пояснив, що 04.11.2018 року близько 12:15 години він, перебуваючи у тверезому стані, разом зі своєю дружиною ОСОБА_12 знаходились в районі перехрестя вулиць Соборної та Нікольської в місті Миколаєві. Коли його дружина почала переходити проїжджу частину вул.Нікольської у напрямку пр.Центрального по пішохідному переходу, то на неї ледь не наїхав автомобіль. Він разом з дружиною та іншими перехожими, які знаходились в районі даного перехрестя, почали робити зауваження регулювальнику, яким виявився потерпілий ОСОБА_11 , оскільки вони ще не перейшли дорогу, а машина ледь не наїхала на них. У зв`язку з цим, ОСОБА_11 , перебуваючи в агресивному стані, підійшов до нього та схопив за комір одягу зі словами: "вы будете делать то, что я Вам сказал". Після цього, ОСОБА_13 , який знаходився поруч з ОСОБА_11 , та ще один невідомий йому чоловік, скрутили йому за спину руки, а ОСОБА_11 схопив його руками за шию та почав душити, придавлюючи його до землі, у зв`язку з чим він почав задихатись. Зауважив, що ОСОБА_13 та невідомий йому чоловік були одягнені в цивільний одяг та їм не представлялись. Лише після того, як його дружина ОСОБА_12 та перехожі почали просити даних осіб припинити свої дії, які тривали протягом 2-3 хвилин, його відпустили. При цьому, ніяких звинувачень їм не пред`являлось та ніяких вимог щодо необхідності залишатись на місці події у зв`язку із затриманням не було. Під час конфлікту, його дружина ОСОБА_12 ніяких активних дій по відношенню до ОСОБА_11 не проявляла, а він нецензурними словами не висловлювався. Після даного інциденту, ніякого протоколу за час знаходження на перехресті вул.Нікольської та вул.Соборної відносно них не складалось. Пізніше, їм стало відомо про те, що слідом за ними пішов ОСОБА_13 , який викликав своїх знайомих для його затримання та нанесення тілесних ушкоджень, щоб не було ніяких свідків. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями під час його затримання працівниками поліції, проходив лікування, про що надав суду копії підтверджуючих медичних документів.

На підтвердження винуватості ОСОБА_3 стороною обвинувачення були надані суду та досліджені наступні докази.

Так, допитаний під час розгляду справи потерпілий ОСОБА_11 дав показання про те, що він працює інспектором Управління патрульної поліції в Миколаївській області. 04.11.2018 року після 12:00 години, більш точного часу вже не пам`ятає, він у форменому одязі із знаками розрізнення забезпечував безпеку дорожнього руху в районі перетину вулиць Соборної та Нікольської в місті Миколаєві при проведенні напівмарафону по забігу на певну дистанцію, організованого "Новою поштою". Під час регулювання дорожнього руху, він, будучи оберненим спиною до вул.Московської та тримаючи у лівій руці жезл регулювання дорожнього руху, подав знак зупинитись транспортним засобам для пробігу даного перехрестя учасниками напівмарафону. Після того, як учасники напівмрафону пробігли перехрестя вулиць Соборної та Нікольської, він подав знак пішоходам зупинитись та сигнал руху транспортним засобом, які рухались по вул.Нікольській. В цей момент, він почув як різко загальмував якийсь транспортний засіб та побачив як жінка, яка виявилась дружиною ОСОБА_3 - ОСОБА_12 , з дитиною ледь не потрапили під колеса даного автомобіля. Він зробив ОСОБА_12 усне зауваження та намагався відтіснити їх з проїжджої частини. В цей час, її чоловік - ОСОБА_3 нецензурними словами почав питати у нього, хто він такий і що тут робить. При цьому, зазначив, що ОСОБА_3 перебував у нетверезому стані, оскільки від нього відчувався запах алкоголю та у нього було почервоніння очей і обличчя. Крім того, у ОСОБА_3 в області лобу було щось червоного кольору, чи синець, але точно вже не пам`ятає. Він відповів ОСОБА_3 , що є інспектором патрульної поліції та регулює дорожній рух, після чого намагався також відтіснити його з проїжджої частини, оскільки вже був дозволений рух для транспортних засобів. ОСОБА_3 , будучи невдоволеним такими діями інспектора патрульної поліції, схопив його лівою рукою за комір верхнього одягу та почав повторювати своє питання: "хто ти і чого ти тут?". Він, в свою чергу, схопив ОСОБА_3 за руку та просив відпустити його, оскільки його дії є незаконними та він є інспектором патрульної поліції. Перехожі люди одразу ж почали їх розборонять, на що ОСОБА_3 наніс йому один удар своєю правою рукою в область його щелепи. Після цього, він зробив захват шиї ОСОБА_3 щоб позбавити можливості останнього кудись піти і покинути місце події. В цей момент, з протилежної сторони вул.Нікольської до них підійшов його командир батальйону - ОСОБА_14 , який зробив захват лівої руки ОСОБА_3 і завів її за спину, а хтось із перехожих, хто саме він не знає, допоміг зробити захват правої руки. Після того, як ОСОБА_3 скрутили руки спину, він його відпустив та передав ОСОБА_15 .. На вказані дії, дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_12 почала висловлюватись нецензурними словами та просити відпустити її чоловіка. Він, в свою чергу, нецензурними словами на її адресу не висловлювався та неодноразово просив відійти в сторону. Потім, він відчув смак крові та, як пізніше виявилось, у нього було пошкодження в області губи з внутрішньої сторони. Через декілька хвилин, на місце події приїхав патруль поліції і його було доставлено до відділку поліції, а замість нього в районі вказаного перехрестя було поставлено іншого інспектора патрульної поліції. Після цього, він бачив ОСОБА_3 вже у райвідділі поліції у кайданках.

Допитаний під час розгляду справи свідок ОСОБА_13 дав показання про те, що у період часу з 2008 року по 2019 рік він працював в органах внутрішніх справ України, з яких в Управлінні патрульної поліції в Миколаївській області з 2016 року по 2019 рік. З ОСОБА_11 він працював в одному батальйоні та був його керівником. Приблизно восени 2019 року, більш точної дати вже не пам`ятає, у нього був вихідний день, а його батальйон був задіяний на охороні громадського порядку під час проведення масових заходів, а саме марафону, який проводила "Нова пошта". В той день, він мав зустрітись зі своїми друзями по службі та направлявся по вул.Соборній від пр.Центрального в сторону вул.Адміральської до місця встановлення фінішу марафону біля мерії міста. Близько 11:00-12:00 години, більш точного часу вже не пам`ятає, він, будучи одягненим у цивільний одяг та знаходячись в районі перехрестя вулиць Нікольської та Соборної в місті Миколаєві, побачив, як його підлеглий ОСОБА_11 підняв жезл регулювальника дорожнього руху та зупинив рух транспортних засобів і пішоходів, коли перехрестя пробігали учасники даного марафону. Він також зупинився та чекав сигналу, щоб продовжити свій рух. Потім, ОСОБА_11 , який знаходився на протилежному боці вулиці на відстані біля 10-12 метрів від нього, подав сигнал для продовження руху транспортних засобів та, будучи оберненим спиною до бордюру, пішов з дороги. Коли ОСОБА_11 вийшов вже на бордюр, у нього з обвинуваченим ОСОБА_3 , який стояв позаду нього, виник напевно якийсь конфлікт. ОСОБА_11 обернувся та щось відповів ОСОБА_3 , на що останній наніс один удар кулаком чи долонею руки, точно вже не пам`ятає, в область обличчя ОСОБА_11 .. Сам момент удару він не бачив. У зв`язку з цим, він перебіг дорогу та побачив, як ОСОБА_11 , який знаходився біля пішохідного переходу перехрестя вул.Нікольської та вул.Соборної, схопив ОСОБА_3 за шию. Він не пам`ятає, чи тримав тоді ОСОБА_3 за формений одяг ОСОБА_11 , чи ні. Підбігши до них, він та ще хтось почали утримувати ОСОБА_3 руки за спиною, з метою відвести його в сторону, надягнути наручники та затримати. Однак, в даний конфлікт втрутились перехожі, які відштовхнули його від ОСОБА_3 в сторону. Після цього, ОСОБА_3 , який був разом зі своєю дружиною, дитиною 10-11 років та ще одним чоловіком віком 40-45 років, перейшов на інший бік вулиці та пішов далі по вул.Соборній до магазину "Чух-Чух". Потім, він побачив, як ОСОБА_11 виплюнув слину із кров`ю на землю та показав йому внутрішню сторону губи, де був крововилив. Він пішов слідом за ОСОБА_3 та викликав наряд поліції, яким повідомив про переслідування особи, яка вдарила поліцейського. Після цього, приїхав екіпаж патрульної поліції, який забрав ОСОБА_3 , а він самостійно пішов до Центрального відділу поліції, де його було допитано слідчим. Він не пам`ятає, хто саме зі співробітників поліції одягав ОСОБА_3 наручники під час його затримання. Окрім того, за його участю проводили впізнання особи за фотознімками, за результатами якого він впізнав ОСОБА_3 за загальними рисами його обличчя, та слідчий експеримент, під час якого він показував та розповідав про обставини даного інциденту.

Допитана під час розгляду справи свідок ОСОБА_16 надала показання про те, що близько двох чи трьох років тому, пізньою осінню чи на початку зими, більш точної дати та часу вже не пам`ятає, вона знаходилась в районі перехрестя вул.Соборної та вул.Нікольської в м.Миколаєві. Знаходячись у вказаному місці, до неї підійшли співробітники поліції та попросили її прийняти участь у проведенні слідчого експерименту, на що вона погодилась. На її питання з приводу того, що саме сталося, співробітники поліції пояснили, що в районі вказаного перехрестя стояв працівник поліції, який зробив комусь зауваження, а людина у відповідь нанесла працівникові поліції удар. Окрім неї та працівників поліції були присутні ще якась дівчина та молодий чоловік, яким виявився працівник поліції, якому було нанесено удар. Даний чоловік на місці розповідав та показував, де саме він стояв під час даного інциденту, як зробив зауваження якомусь чоловікові, що проходив в тому районі, на що останній наніс йому удар. Вона вже не пам`ятає, чи зазначав даний чоловік з приводу ще якихось обставин справи, чи ні. Після проведення даної слідчої дії, вони пішли до відділення поліції, де в кабінеті слідчого вона підписувала протокол слідчого експерименту, з яким була ознайомлена. Ніяких зауважень щодо вказаного протоколу у неї не було. На уточнююче запитання суду зазначила, що в той день за її участю було проведено один слідчий експеримент. Під час проведення даної слідчої дії ніхто на неї ніякого тиску не здійснював. Крім того, під час перебування у відділенні поліції, вона були присутньою при проведення впізнання за фотознімками за участю якогось раніше невідомого їй чоловіка. Окрім того дня, вона більше до відділення поліції не приходила, ніхто її не викликав та нічого вона не підписувала.

Допитана під час розгляду справи свідок ОСОБА_17 надала показання про те, що по вказаній справі їй нічого не відомо. 04.11.2018 року у період часу з 10:00 години до 20:00 години вона знаходилась на своєму робочому місці в магазині одягу по АДРЕСА_2 . Свідком подій, що мали місце 04.11.2018 року в районі перехрестя вулиць Соборної та Нікольської в м.Миколаєві, не була. Додатково зазначила, що вона слідчим не допитувалась та протокол, який було надано їй для огляду прокурором про нібито допит її в якості свідка, не підписувала.

Допитаний під час розгляду справи свідок ОСОБА_18 надав показання про те, що по вказаній справі йому нічого не відомо. Приблизно у 2018 році, більш точної дати та часу вже не пам`ятає, він знаходився на своєму робочому місці в магазині "Сирне королівство", який був розташований на перетині вул.Соборної та вул.Нікольської в м.Миколаєві. В той день ввечері за місцем його роботи прийшов працівник поліції та повідомив, що біля магазину, в якому він працював продавцем, було вчинено або напад, або відбулась якась бійка, точно вже не пам`ятає. Працівник поліції спитав у нього, чи бачив він тоді щось, на що він відповів, що скоріш за все ні, бо нічого такого не запам`ятав. Потім, працівником поліції було складено якийсь протокол, з яким він ознайомився та підписав.

Як вбачається з копії витягу з наказу Департаменту патрульної поліції в Миколаївській області від 10.12.2015 року №21 о/с, рядового поліції ОСОБА_11 було призначено інспектором Управління патрульної поліції в Миколаївській області.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 04.11.2018 року, 04 листопада 2018 року Центральним відділом поліції ГУ НП в Миколаївській області було прийнято усну заяву громадянина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якої 04.11.2018 року близько 13:10 години він, перебуваючи у форменому одязі, в районі перехрестя вулиць Соборна і Нікольська в місті Миколаєві, займався охороною громадського правопорядку. В цей час, до нього підійшла невстановлена особа, яка мала виражені ознаки алкогольного сп`яніння, та безпідставно почала ображати його грубою нецензурною лайкою, погрожувати фізичною розправою та нанесла йому один удар долонею в обличчя, чим спричинила йому тілесні ушкодження у вигляді садна нижньої губи.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.11.2018 року, потерпілий ОСОБА_11 у присутності двох понятих впізнав ОСОБА_3 за його зовнішніми ознаками, і вказав на нього, як на особу, яка 04.11.2018 року близько 13:10 години, перебуваючи на перехресті вулиць Соборна та Нікольська в м.Миколаєві, нанесла йому удар долонею правої руки в область обличчя, а саме в область губи.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 14.11.2018 року із фототаблицею до нього, потерпілий ОСОБА_11 у присутності двох понятих та за участю статиста розповів і показав обставини нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , які мали місце 04.11.2018 року близько 13:10 години на перехресті вулиць Соборна та Нікольська в м.Миколаєві.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.11.2018 року, свідок ОСОБА_13 у присутності двох понятих впізнав ОСОБА_3 за загальними рисами його обличчя, і вказав на нього, як на особу, яка 04.11.2018 року у обідній час перебувала в районі перехрестя вулиць Соборна та Нікольська в м.Миколаєві, та нанесла удар долонею правої руки в область обличчя ОСОБА_11 ..

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 13.11.2018 року із фототаблицею до нього, свідок ОСОБА_13 у присутності двох понятих та за участю статиста розповів і показав обставини нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 , які мали місце 04.11.2018 року близько обіднього часу на перехресті вулиць Соборна та Нікольська в м.Миколаєві.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.11.2018 року, свідок ОСОБА_19 у присутності двох понятих впізнав ОСОБА_3 за загальними рисами його обличчя, і вказав на нього, як на особу, яка 04.11.2018 року близько 12:30-13:00 години, перебуваючи на перетині вулиць Соборна та Нікольська в м.Миколаєві, нанесла удар долонею правої руки в область обличчя поліцейського, а саме по губі.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 16.11.2018 року із фототаблицею до нього, свідок ОСОБА_19 у присутності двох понятих та за участю статиста розповів і показав обставини нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 , які мали місце 04.11.2018 року близько 12:30-13:00 години на перетині вулиць Соборна та Нікольська в м.Миколаєві.

Як вбачається з висновку експерта Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи від 19.11.2018 року № 1199, у громадянина ОСОБА_3 , 1975 р.н., мають місце тілесні пошкодження у вигляді саден м`яких тканин голови, які могли утворитися від дії тупих твердих предметів. Дані тілесні пошкодження могли утворитися від не менш ніж однієї ударної дії тупим твердим предметом. Будь яких судово-медичних даних о давності спричинення тілесних пошкоджень не мається. По ступеню тяжкості дані тілесні пошкодження відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень. Діагноз: "Струс головного мозку" при оцінки ступеню тяжкості тілесних пошкоджень до уваги не приймався, так як не підтверджений об`єктивними клінічними даними, згідно п.4.6. "Правил встановлення ступеню тяжкості тілесних пошкоджень". Судово-медичних даних про взаєморозташування потерпілого та нападника (нападників) в момент спричинення тілесних пошкоджень не мається. Ділянка голови доступна для нанесення даних тілесних пошкоджень власною рукою.

Відповідно до виписки Миколаївського обласного наркологічного диспансеру №2734 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 04.11.2018 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було поставлено діагноз - гостра інтоксикація внаслідок вживання алкоголю, не ускладнена, із показником 0,57 ‰.

Згідно виписки з журналу доставлених до лікарні швидкої медичної допомоги від 04.11.2018 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було доставлено до лікарні швидкої медичної допомоги та зазначено обставини: "Побитий працівниками поліції. 34 років. Струс головного мозку, забійні садна м`яких тканей голови".

Відповідно до зворотного повідомлення Міської лікарні швидкої медичної допомоги від 04.11.2018 року, ОСОБА_11 , був обстежений в приймальному відділенні лікарем нейрохірургом, йому встановлено: "Забій м`яких тканин обличчя" та рекомендовано лікування за місцем проживання.

Згідно висновку експерта Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи від 19.11.2018 року №1198, у громадянина ОСОБА_11 , 1990 року народження, будь-яких тілесних пошкоджень не мається. Діагноз: "забій м`яких тканин обличчя" при оцінці ступеню тяжкості тілесних пошкоджень до уваги не приймався, так як не підтверджений об`єктивними клінічними даними, згідно п.4.6 "Правил встановлення ступеню тяжкості тілесних пошкоджень". Відповісти на питання не представляється можливим, так як у громадянина ОСОБА_11 будь-яких тілесних пошкоджень не мається. Спричинення тілесних пошкоджень власною рукою не представляється можливим, так як будь-яких тілесних пошкоджень не мається. Судово-медичних даних про розташування потерпілого та нападника (нападників) в момент спричинення тілесних пошкоджень не мається.

Також, за клопотанням сторони захисту у якості свідка була допитана дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_12 , яка дала показання про те, що обвинувачений ОСОБА_3 є її чоловіком, з яким вона перебуває у офіційному шлюбі. 04.11.2018 року близько 12:00 години, більш точного часу вже не пам`ятає, вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3 та малолітньою дитиною, 2011 року народження, прийшли на АДРЕСА_3 , з метою прийняття участі у напівмарафоні. В той день, ні вона, ні її чоловік алкогольні напої не вживали. Після реєстрації на участь у напівмарафоні, до початку забігу залишався час і вона разом зі своєю родиною та з другом їхньої родини - ОСОБА_20 , якого також там зустріли, вирішили прогулятись по вул.Соборній та придбати для дитини подарунок. Знаходячись в районі перехрестя вулиць Соборної та Нікольської, вона, переконавшись у тому, що транспортні засоби по проїжджій частині вул.Нікольської зупинились перед пішохідним переходом, разом із дитиною почали переходити дорогу. В цей момент, один з автомобілів різко почав рухатись, у зв`язку з чим вона вимушена була відскочити з дитиною на тротуар щоб уникнути наїзду на них. На тротуарі було скупчення людей, які почали обурюватись та кричати, що регулювальник, одягнений у світловідбиваючому жилеті, яким виявився потерпілий ОСОБА_11 , не виконує покладені на нього обов`язки. На її усне зауваження, ОСОБА_11 відреагував крайнє агресивно та, нічого не кажучи, швидко підбіг до її чоловіка ОСОБА_3 , який стояв на тротуарі, схопив його рукою за шию та почав душити. Потім, ОСОБА_11 своїм передпліччям наніс удар ОСОБА_3 в область грудної клітини, при цьому штовхаючи його на людей, які знаходились позаду нього. Під час даного конфлікту, ОСОБА_13 , який був одягнений у цивільний одяг, скрутив ОСОБА_3 руки за спину та утримував, а ОСОБА_11 зробив удушливий захват правою рукою та стискав шию її чоловіку. Зазначила, що ОСОБА_11 був одягнений лише у світловідбиваючий жилет, при цьому жезлу регулювальника, жетону або значку працівника патрульної поліції у нього не було. Вона просила відпустити її чоловіка та ніякого опору чи нецензурної лайки з її боку, чи з боку її чоловіка не було. На місці події знаходилось багато людей, які також просили відпустити ОСОБА_3 .. Після цього, ОСОБА_11 самостійно відпустив ОСОБА_3 і вони вважали, що даний конфлікт вже вичерпано. З приводу того, що необхідно залишатись на місці події, або ж на місце було викликано працівників поліції, їм ніхто нічого не говорив. Після даного інциденту, вони направились по вул.Соборній в сторону вул.Адмірала Макарова до дитячого магазину "Чух-Чух". В даному магазині вони були близько 15-20 хвилин, а коли виходили, то побачили, як біля входу в магазин стояли двоє поліцейських. ОСОБА_13 , який вже також знаходився в тому районі, вказав на її чоловіка, якого було затримано даними поліцейськими, при цьому останні навіть їм не представились та не пояснили причину затримання. Потім, ОСОБА_13 надягнув на руки її чоловіка кайданки і поліцейські відвели ОСОБА_3 до службової машини патрульної поліції. Вона бачила, як один з поліцейських наносив її чоловіку удари кулаком в район тулуба та бив коліном у пах. ОСОБА_3 кинули на підлогу службової машини, у зв`язку з чим вона підбігла до автомобіля та почала кричати. ОСОБА_13 відштовхнув її та наніс удар рукою в спину. Потім, вони зачинили двері службової машини та поїхали. Після даної події, вона дізналась із засобів масової інформації про те, що відносно неї було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, який вона оскаржила у суді та довела свою невинуватість у інкримінованому їй діянні.

Оцінюючи докази, суд керується вимогами ст.94 КПК України, за якими суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Під час судового розгляду учасниками судового провадження не висловлювалося заперечень щодо допустимості досліджених судом доказів і суд визнає всі досліджені судом докази допустимими, оскільки вони отримані із передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі.

Оцінюючи ці ж докази з точки зору достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд враховує, що правильність застосування норми закону про кримінальну відповідальність (кваліфікація злочину) полягає у точності (адекватності) розуміння (визначення, тлумачення) змісту конкретної кримінально-правової норми, дійсності (об`єктивності) фактичних обставин певного суспільно небезпечного діяння та встановленні й визначенні співвідношення між фактичними ознаками суспільно небезпечного діяння та ознаками складу злочину, передбаченими кримінально-правовою нормою.

Таким чином, в першу чергу, суд надає оцінку тому, чи доводять надані суду докази наявність усіх елементів складу відповідного кримінального правопорушення.

Так, в частині обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України, суд виходить з того, що зазначена норма КК України (в межах висунутого ОСОБА_3 обвинувачення) встановлює кримінальну відповідальність за опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

Відповідно до усталеної судової практики, опором у значенні статті 342 КК України є активна фізична протидія виконанню поліцейським його законних повноважень.

Таким чином, виходячи з цієї правової позиції, для визначення наявності в діях обвинуваченої особи складу "опору" у значенні цього положення обвинувачення має довести, як наявність об`єктивної сторони діяння, тобто певного активного фізичного впливу з боку обвинуваченої особи, так і спрямованість її умислу саме на протидію виконанню службових повноважень.

Тобто, для того, щоб провести не завжди очевидну межу між опором у значенні статті 342 КК України і діями, зумовленими рефлекторними реакціями або самозахистом, суду слід взяти до уваги не лише факт фізичного впливу на поліцейського з боку обвинуваченої особи, але і контекст, у якому відбулася подія. Для цього слід зважати на відповідність дій поліції вимогам нормативних актів, що регулюють поліцейську діяльність (постанова ВС від 20.10.2020 року, справа №444/2115/17, провадження №51-8311км18).

Стаття 29 Закону України "Про Національну поліцію" вимагає, щоб поліцейський захід був, серед іншого, необхідним і пропорційним. Тому, вирішуючи, чи є в діях обвинуваченого склад опору, суд має переконатися, що застосовані до обвинуваченої особи заходи з боку поліції були необхідними та пропорційними ситуації, що склалася, і були застосовані відповідно до процедури, установленої законом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.30 Закону України "Про Національну поліцію" - поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом. Поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

До превентивних поліцейських заходів належить, зокрема, вимога обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю.

Частиною 2 ст.36 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліцейський може обмежувати або забороняти рух транспорту і пішоходів на окремих ділянках вулиць і автомобільних доріг у разі затримання осіб відповідно до закону, під час аварій, інших надзвичайних ситуацій, якщо це необхідно для забезпечення публічної безпеки і порядку, охорони життя і здоров`я людей.

Тобто, вирішуючи питання про наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_3 "опору" в значенні ст.342 КК України, суд повинен взяти до уваги також поведінку поліцейського або поліцейських під час пред`явлення ними вимоги і за подальшого розвитку подій у зв`язку із цими вимогами.

Станом на 04.11.2018 року ОСОБА_11 мав статус працівника правоохоронного органу, оскільки на підставі дослідженого судом наказу Департаменту патрульної поліції в Миколаївській області №21 о/с, рядового поліції ОСОБА_11 (0005037) було призначено інспектором Управління патрульної поліції в Миколаївській області

Як роз`яснено у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.06.1992 року №8 "Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів", вчинення опору полягає в активній фізичній протидії здійсненню працівником міліції, членом громадських формувань з охорони громадського порядку, військовослужбовцем обов`язку по охороні громадського порядку.

Як вбачається з обвинувального акту та підтверджується показами потерпілого ОСОБА_11 , 04.11.2018 року він забезпечував охорону громадського правопорядку Центрального району міста Миколаєва, відповідно до ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" у форменому одязі із знаками розрізнення та знаходився на перетині вулиць Соборної та Нікольської в місті Миколаєві.

Вказану обставину фактично підтвердили обвинувачений ОСОБА_3 , свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_12 ..

За такого, суд погоджується зі стороною обвинувачення з приводу того, що ОСОБА_11 , будучи працівником правоохоронних органів, 04.11.2018 року забезпечував охорону громадського правопорядку Центрального району міста Миколаєва.

Крім цього, суд враховує роз`яснення, викладені у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.06.1992 року №8 "Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів", за якими працівники правоохоронних органів та військовослужбовці можуть визнаватись потерпілими не тільки тоді, коли вони виконували свої службові обов`язки, перебуваючи безпосередньо на службі, та коли застосовували заходи по охороні правопорядку у відповідності зі своїми службовими обов`язками, за наказом чи розпорядженням, а й тоді, коли вони вжили зазначених заходів в межах своїх повноважень з власної ініціативи (наприклад, припиняли правопорушення у неробочий час).

Суд не має сумнівів в тому, що співробітник поліції, з огляду на вимоги п.2 ст.17 Закону України "Про Національну поліцію", не може проігнорувати вчинення в його присутності правопорушень і зобов`язаний вживати заходів з припинення очевидних правопорушень в разі їх виявлення в межах своїх повноважень з власної ініціативи, як в робочий, так і у неробочий час.

Таким чином, доказуванню стороною обвинувачення підлягає факт вчинення ОСОБА_3 правопорушення, для припинення якого ОСОБА_11 міг би застосовувати заходи примусу (самостійно, чи на підставі відповідного наказу) і за таких умов виконував би службові обов`язки.

Потерпілий ОСОБА_11 стверджував, що ОСОБА_3 , перебуваючи в громадському місці, в присутності інших громадян, висловлюючись нецензурною лайкою, почав спочатку хапати за формений одяг ОСОБА_11 , а потім наніс йому один удар в обличчя.

В той же час, сам ОСОБА_3 стверджує, що 04.11.2018 року близько 12:15 години він, разом зі своєю дружиною ОСОБА_12 знаходились в районі перехрестя вулиць Соборної та Нікольської в місті Миколаєві. Коли його дружина почала переходити проїжджу частину вул.Нікольської у напрямку пр.Центрального по пішохідному переходу, то на неї ледь не наїхав автомобіль. Він разом з дружиною та іншими перехожими, які знаходились в районі даного перехрестя, почали робити зауваження регулювальнику, яким виявився потерпілий ОСОБА_11 , оскільки вони ще не перейшли дорогу, а машина ледь не наїхала на них. Дані покази обвинуваченого в цій частині повністю узгоджуються з показами свідка ОСОБА_12 ..

Аналіз матеріалів справи, показів потерпілого та свідків доводить, що спілкування між ОСОБА_11 та ОСОБА_3 дійсно відбувалося з приводу здійснених останнім зауважень через непрофесійне регулювання дорожнього руху на перехресті вулиць Соборної та Нікольської в місті Миколаєві.

Такі висновки суду ґрунтуються на досліджених доказах в сукупності з Правилами дорожнього руху України (далі - ПДР), з яких вбачається, що регулювальник - поліцейський, що виконує регулювання дорожнього руху у форменому одязі підвищеної видимості з елементами із світлоповертального матеріалу за допомогою жезлу, свистка. До регулювальника прирівнюються працівники військової інспекції безпеки дорожнього руху, дорожньо-експлуатаційної служби, черговий на залізничному переїзді, поромній переправі, які мають відповідне посвідчення та нарукавну пов`язку, жезл, диск з червоним сигналом чи світлоповертачем, червоний ліхтар або прапорець та виконують регулювання у форменому одязі (п.1.10 ПДР).

Як вбачається з показів потерпілого ОСОБА_11 , він під час регулювання дорожнього руху, будучи оберненим спиною до вул.Московської та тримаючи у лівій руці жезл регулювання дорожнього руху, подав знак зупинитись саме транспортним засобам для пробігу даного перехрестя учасниками напівмарафону. Після того, як учасники напівмрафону пробігли перехрестя вулиць Соборної та Нікольської, він подав знак пішоходам зупинитись та сигнал руху транспортним засобом, які рухались по вул.Нікольській.

Досліджені письмові докази та покази допитаних в судовому засіданні свідків не підтверджують той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 під час спілкування з потерпілим ОСОБА_11 використовував ненормативну лексику, інших належних та допустимих доказів суду не надано.

Крім цього, потерпілий ОСОБА_11 стверджував, що обвинувачений почав шарпати його за формений одяг та наніс один удар рукою у щелепу.

Окрім показів потерпілого ОСОБА_11 , факт шарпання за формений одяг останнього не підтверджено жодним належним та допустимим доказом. Навіть допитаний свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні зазначив, що він не пам`ятає, чи тримав ОСОБА_3 за формений одяг ОСОБА_11 , чи ні.

Крім цього, викликає обґрунтовані сумніви і факт нанесення обвинуваченим удару в область обличчя потерпілого, виходячи з наступного.

Як вбачається з висновку експерта Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи від 19.11.2018 року №1198, у громадянина ОСОБА_11 , 1990 року народження, будь-яких тілесних пошкоджень не мається. Діагноз: "забій м`яких тканин обличчя" при оцінці ступеню тяжкості тілесних пошкоджень до уваги не приймався, так як не підтверджений об`єктивними клінічними даними, згідно п.4.6 "Правил встановлення ступеню тяжкості тілесних пошкоджень". Відповісти на питання не представляється можливим, так як у громадянина ОСОБА_11 будь-яких тілесних пошкоджень не мається. Спричинення тілесних пошкоджень власною рукою не представляється можливим, так як будь-яких тілесних пошкоджень не мається. Судово-медичних даних про розташування потерпілого та нападника (нападників) в момент спричинення тілесних пошкоджень не мається.

Враховуючи вказаний висновок експерта, викликають сумніви покази свідка ОСОБА_13 в частині нанесення удару ОСОБА_11 , оскільки сам момент удару свідок не бачив та таке тілесне ушкодження не підтверджено вказаним висновком.

Що стосується твердження свідка ОСОБА_13 про те, що він побачив, як ОСОБА_11 виплюнув слину із кров`ю на землю та показав йому внутрішню сторону губи, де був крововилив, то суд оцінює їх критично та до уваги не приймає, оскільки такі твердження також спростовуються висновком експерта від 19.11.2018 року №1198. Крім цього, сам потерпілий, надаючи покази, про сказані свідком деталі (випльовування крові та демонстрація крововиливу свідку) в судовому засіданні не зазначав.

А тому, "Забій м`яких тканин обличчя", який зафіксований у ОСОБА_11 лікарем нейрохірургом Міської лікарні швидкої медичної допомоги 04.11.2018 року на переконання суду міг утворився не внаслідок опору з боку обвинуваченого, а внаслідок зумовлених рефлекторними реакціями або самозахистом. В даному випадку, непропорційними заходами до обвинуваченого з боку потерпілого ОСОБА_11 та людини в цивільному (свідок ОСОБА_13 ) тій ситуації, що склалася.

Таким чином, беручи до уваги не лише факт наявності діагнозу "Забій м`яких тканин обличчя", який не підтверджено об`єктивними клінічними даними, але і контекст, у якому відбулася подія, суд приходить до висновку про відсутність опору в діях ОСОБА_3 , оскільки за результатами досліджених доказів суд переконався, що застосований до обвинуваченого захід з боку поліції не був необхідним та пропорційним ситуації, що склалася, а дії обвинуваченого були зумовлені самозахистом.

Наведене суд оцінює в сукупності з тим, що протокол про вчинення ОСОБА_3 будь-якого адміністративного правопорушення, яке могло б стати передумовою застосування до останнього заходів впливу, не складався, останній до адміністративної відповідальності не притягувався. Так само, не реєструвалися відомості про вчинення ОСОБА_3 можливого кримінального правопорушення, пов`язаного з порушенням громадського порядку.

Додатково слід зазначити, що в судовому засіданні не встановлено, що обвинуваченому пояснювались причини його затримання, як і не встановлено причини та підстави для такого затримання. Крім цього, цілком логічним є факт незгоди обвинуваченого з тим, що його додатково намагається скрутити та затримати людина у цивільному (свідок ОСОБА_13 ), який не представився та нічого не пояснював.

З огляду на що, суд дійшов переконання, що матеріалами справи, показами потерпілого ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_13 не доведено, що заламування рук обвинуваченому та намагання його затримати, були необхідними та пропорційними заходами ситуації, що склалася.

Про зазначені обставини додатково свідчить і той факт, що після спроби застосувати до обвинуваченого захід впливу у вигляді затримання із застосуванням фізичної сили, останній був відпущений та продовжив рух разом із сім`єю, а повторне затримання відбулось через певний проміжок часу, іншими працівниками поліції та в іншому місці.

Усуваючи розбіжності в зазначених доказах, суд враховує роз`яснення, викладені у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.06.1992 року №8 "Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів", якими звернуто увагу судів на неприпустимість упередженого ставлення до показань потерпілих у справах даної категорії, а також їх невиправданої переоцінки. Показання цих осіб повинні оцінюватись у сукупності з усіма іншими дослідженими доказами.

Суд враховує, що ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_12 особисто заінтересовані в результаті розгляду кримінального провадження. В той же час, і потерпілий ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_13 (які на той час були колегами) також заінтересовані в підтвердженні легітимності застосування ними до ОСОБА_3 фізичної сили, отже до усіх зазначених показів в цій частині ставиться критично.

У суду наявні підстави для відхилення показів ОСОБА_11 і ОСОБА_13 в цій частині, оскільки їх твердження щодо розвитку подій під час припинення вказаних ними ніби то протиправних дій ОСОБА_3 , не підтверджується матеріалами справи та показами свідків, яких на той час, як вбачається з матеріалів справи було досить багато.

Крім цього, суд зазначає, що потерпілий ОСОБА_11 у ході судового розгляду неодноразово викликався до суду для уточнення показів та усунення протиріч, однак в судові засідання не з`являвся, у зв`язку з чим за клопотанням прокурора на нього в порядку ст.325 та глави 12 КПК України судом було накладено грошове стягнення (ухвала суду від 07.02.2020 року).

Окрім того, суд, на виконання вимог ст.327 КПК України, тривалий час сприяв стороні обвинувачення у виклику свідка ОСОБА_19 , який був свідком даних подій, шляхом направлення повісток за місцем його проживання із рекомендованим повідомленням про вручення відправлення, а також за клопотаннями сторони обвинувачення, шляхом постановлення ухвали про примусовий привід вказаного свідка, який залишився не виконаний. У зв`язку з чим, судом було вжито вичерпних заходів з метою забезпечення явки свідка у судове засідання для проведення його допиту по обставинам даного кримінального провадження.

Суд звертає увагу на те, що позиція обвинуваченого, як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні була в цілому послідовною, логічною і на думку суду, щирою. Прокурор та потерпілий в судовому засіданні не заявляли клопотань про допит будь-яких інших свідків чи дослідження додаткових письмових матеріалів чи речей на підтвердження обвинувачення.

Суд враховує, що згідно ст.62 Конституції України, положень ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких доказів, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до змісту ст.92 КПК України, обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, чого в даному кримінальному провадженні зроблено не було.

Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п.282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Суд виходить з того, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій. Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (п.п.22-26 постанови Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №688/788/15-к).

Таким чином, зазначені в обвинувальному акті фактичні обставини не знайшли свого об`єктивного підтвердження дослідженими судом доказами, оскільки покази ОСОБА_11 і ОСОБА_13 в цій частині судом відхилені, такі обставини стороною захисту заперечуються, а інші докази на підтвердження зазначених обставин стороною обвинувачення суду не надані.

За відсутності обов`язкового елементу об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України: опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, в діянні ОСОБА_3 відсутній склад відповідного кримінального правопорушення.

У відповідності до приписів п.3 ч.1 ст.373 КПК України, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, ухвалюється виправдувальний вирок.

На підставі викладеного, ОСОБА_3 підлягає виправданню за висунутим йому обвинуваченням в порядку п.3 ч.1 ст.373 КПК України, оскільки не доведено, що в його діянні є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлено, речові докази та судові витрати відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст.ст.7-29, 94, 368, 373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України, та виправдати його, оскільки не доведено, що в його діянні є склад кримінального правопорушення.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити виправданому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий ОСОБА_1 ОСОБА_21