УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/16250/22

Провадження № 1-кп/522/496/23

17 січня 2023 року місто Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 про продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001328, відомості про яке внесено 22.11.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новогеоргіївка, Ананьївського району, Одеської області, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст.89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001328, відомості про яке внесено 22.11.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.11.2022 року обвинуваченому ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 21.01.2023 року.

Прокурор у судовому засіданні подав клопотання про продовження обраного відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в необхідності продовження застосування запобіжного заходу покладається необхідність запобігання подальшим спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, які продовжують існувати, а тому, на думку прокурора інші (менш суворі) запобіжні заходи не забезпечать виконання останнім процесуальних обов`язків, передбачених чинним КПК України і його належної поведінки.

Захисник у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на його необґрунтованість та просив обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника, однак на питання суду зазначив, що вккзана в обвинувальному акті адреса його фактичного місця мешкання - це адреса проживання його тітки, яка,гна його думку, не бажає їх спільного проживання.

Вислухавши з приводу вказаного питання думки учасників судового провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За змістом ст.199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На даному етапі судового розгляду суд не має можливості оцінити наявні у справі докази, оскільки вони ще не надавались суду.

Разом з цим, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке Законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, офіційно не працевлаштований, не одружений, не має підтвердженого постійного місця проживання у м.Одесі, що свідчить про відсутність у останнього законних джерел для існування та міцних соціальних зв`язків.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою суду не надано та у судовому засіданні не встановлено.

З огляду на зазначене, ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які були враховані судом під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме: спроби переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженніта вчиняти інші кримінальні правопорушення продовжують існувати, а тому прокурором доведена наявність всіх обставин, зазначених у п.1-3 ч.1 ст.194 КПК України, тому відсутні на цей час підстави для відмови у обранні запобіжного заходу.

Крім того, зважаючи на правову позицію, викладену в рішенні "Lavents v. Latvia", продовження строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки існування суспільної потреби, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу поваги права, передбаченого статтею 5 Конвенції, суд дійшов до висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.

На підставі викладеного, виходячи з положень ст. ст. 176, 177, 178, КПК України, ст. ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи наявність наведених вище ризиків та обставин, які свідчать про те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду, та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинувачуваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою строком до 13 березня 2023 року.

Крім того, приймаючи до уваги, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину пов`язаного із застосуванням насильства до потерпілого, суд з урахуванням положень п.1 ч. 4 ст.183 КПК України вважає за необхідне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Суд залишає клопотання захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_4 про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту без задоволення, оскільки відомостей щодо фактичного місця проживання останнього, суду надано не було.

Керуючись вимогами ст.ст. 8, 9, 177, 178, 183, 194, 199, 331, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України - задовольнити.

Строк обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 13 березня 2023 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1

17.01.2023