В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2022 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у спрощеному провадженні обвинувальний акт без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Жмеринка, Вінницької області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно технічною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого 16.06.2022 вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області за ч.2 ст.259 КК України строком на 5 (п`ять) років позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, відомості про який внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000295 від 29.08.2022,
в с т а н о в и в:
Відповідно до обвинувального акту 31.10.2022 року, зазначено що ОСОБА_3 , 29.08.2022 приблизно о 06:30 годині, перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту, вчинив сварку із своїм батьком ОСОБА_4 .
В подальшому, ОСОБА_3 діючи умисно, з метою спричинення фізичного болю, шкоди здоров`ю та нанесення тілесних ушкоджень своєму батькові ОСОБА_4 , реалізовуючи свій умисел, усвідомлюючи та бажаючи настання наслідків, наніс два удари дерев`яним предметом схожим на ніжку від табурету в обличчя та над лівим оком, чим спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження.
Відповідно до висновку експерта №69 від 21.10.2022 у ОСОБА_4 , виявлено поверхнева рана лівої брови та контузія лівого очного яблука у вигляді крововиливу в скловидне тіло (гемофтальму), які належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тобто понад 6, але не більше 21 доби.
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 надійшов до суду в порядку ст. 302 КПК України.
Зі змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була складена в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 слідує, що останній беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, тобто в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, надав свою згоду на розгляд обвинувального акту без його участі у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Потерпілий ОСОБА_4 подав заяву щодо згоди із встановленими досудовим розслідування обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.
Обвинувальний акт розглядається у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до ч.2 ст.382 КПК України.
Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, знайшло своє підтвердження та доведена повністю.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися у навмисному нанесенні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст. 125 КК України.
Відповідно до ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з послідуючими змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
В п.3 зазначеної постанови вказано, що, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, судам слід виходити з класифікації злочинів, особливостей конкретного злочину й обставин та способу його вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали, а при дослідженні даних про особу підсудного з`ясувати його вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо.
При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального проступку, особу обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, задовільно характеризується за місцем проживання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає його щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
Відповідно до вироку Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16.06.2022 ОСОБА_3 визнано винуватим та призначено йому покарання за ч.2 ст.259 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, відповідно до вимог ст.75,76 КК України був звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом трьох років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Так будучи засудженим за умисний тяжкий злочин до іспитового терміну обвинуваченого ОСОБА_3 , не забезпечило його перевиховання та усвідомлення ним необхідності вести належний спосіб життя та утриматися від вчинення нових злочинів.
Вищенаведене свідчить про підвищену суспільну небезпечність та неможливість виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 без призначення покарання, яке слід відбувати у місцях позбавлення волі, оскільки в іншому випадку мета покарання не може бути досягнута, тому на підставі ст.71, КК України суд вважає необхідним призначити йому покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарання за попереднім вироком, з врахуванням вимог ст.72 КК України.
Статтею 87 Кримінально-виконавчого Кодексу (КВК) України визначено, що особи, засуджені до позбавлення волі, направляються для відбування покарання не раніше спливу триденного та не пізніше десятиденного строку з дня набрання вироком законної сили або з дня надходження із суду розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили. Також за нормою ст.91 КВК України адміністрація колонії протягом трьох діб повідомляє суд, який постановив вирок, про його приведення до виконання і про місце відбування покарання засудженим.
З аналізу зазначених положень кримінального процесуального закону та кримінального виконавчого закону випливає, що початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі необхідно рахувати з моменту затримання на виконання вироку, оскільки особи, засуджені до позбавлення волі, направляються для відбування такого покарання не раніше спливу триденного та не пізніше десятиденного строку з дня набрання вироком законної сили.
Цивільний позов у данному кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Крім того, відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників судового розгляду про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу, підстав для його обрання немає.
Керуючись ст.ст.370, 374,382 КПК України, суд,
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строк 3 ( три) місяці.
За ч.1 ст.71 КК України та з врахуванням вимог ст.72 КК України, шляхом застосування принципу часткового складання покарань за попереднім вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16 червня 2022 року, призначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання на виконання цього вироку.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України, а саме: 2 (дві) частини ніжки від стільця, які були виявленні в ході огляду місця події зкя знаходяться в камері зберігання речових доказів Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, знищити, попереднього знявши з них арешт накладений ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02.09.2022. ( а.к.п.12-14).
На підставі ч.1 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. З інших підстав вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1