ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2051/22 Справа № 199/8641/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою, зі змінами та доповненнями, прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2022 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого, -
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України (далі КК), -
В С Т А Н О В И Л А :
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

14.11.2022 приблизно о 18 годині 25 хвилин, ОСОБА_7 знаходився біля будинку №37 по провулку Покришкіна в м. Дніпрі разом зі своїм знайомим ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де побачив ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У той же час та місці, ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_7 здійснити напад із метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, а саме майном, яке при собі утримує потерпілий ОСОБА_10 ..
У цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, а саме майном, яке при собі утримує потерпілий ОСОБА_10 , та він надав ОСОБА_9 свою добровільну згоду на вчинення кримінального правопорушення, тим самим вступив з ОСОБА_9 в попередню змову щодо вчинення вказаного кримінального правопорушення.
Реалізуючи спільний злочинний умисел направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, ОСОБА_7 14.11.2022 приблизно о 18 годині 25 хвилин, знаходячись разом з ОСОБА_9 біля будинку № 37 по провулку Покришкіна у м. Дніпрі, побачив, як останній наблизився з заду з правої сторони до потерпілого ОСОБА_10 та своєю лівою рукою схопив його за шию, позбавивши його можливості вільно рухатись, чим подолав змогу до можливого опору потерпілого.
Далі, продовжуючи реалізувати спільний злочинний умисел направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи (розбій), яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, ОСОБА_7 14.11.2022 приблизно о 18 годині 30 хвилин, перебуваючи біля будинку №37 по провулку Покришкіна в м. Дніпрі, діючи за попередньою змовою спільно з ОСОБА_9 , умисно, з корисливих мотивів, побачив, як ОСОБА_9 ,відштовхнув потерпілого ОСОБА_10 від себе та знаходячись в безпосередньої близькості до потерпілого ОСОБА_10 , кулаком своєї правої руки наніс один прямий удар в область обличчя з лівої сторони останньому. У свою чергу ОСОБА_7 знаходячись в безпосередній близькості до потерпілого, діючи спільно з ОСОБА_9 , кулаком своєї правої руки наніс один удар в область обличчя потерпілого з лівої сторони.
Далі, не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи реалізувати спільний злочинний умисел направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи (розбій), яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, ОСОБА_9 14.11.2022 приблизно о 18 годині 31 хвилину, перебуваючи біля будинку №37 по провулку Покришкіна в м.Дніпрі, діючи за попередньою змовою спільно з ОСОБА_7 , умисно, з корисливих мотивів, наніс своїми руками не менше двох хаотичних ударів в область обличчя потерпілого ОСОБА_10 .. Внаслідок вказаних ударів, потерпілий ОСОБА_10 не втримав рівновагу та впав спиною на землю з висоти власного зросту.
У свою чергу ОСОБА_7 , у той же час та місці, діючи спільно з ОСОБА_9 , наблизився до лежачого спиною на землі ОСОБА_10 , та своєю правою рукою, дістав грошові кошти в сумі 320 гривень, які знаходились у зовнішньому верхньому лівому кармані куртки, одягненої на потерпілому ОСОБА_10 .
Після чого, не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи реалізувати спільний злочинний умисел, направлений на напад із метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, ОСОБА_7 14.11.2022 приблизно о 18 годині 32 хвилин, перебуваючи біля будинку №37 по провулку Покришкіна в м. Дніпрі, умисно, із корисливих мотивів, діючи за попередньою змовою спільно з ОСОБА_9 , побачив, як останній своїми руками наніс ще не менше двох ударів в область обличчя та голови потерпілого ОСОБА_10 , наніс своїми руками ще не менше двох хаотичних ударів в область обличчя та голови потерпілого.
Доводячи спільний злочинний умисел, направлений на напад із метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану до кінця, ОСОБА_7 14.11.2022 приблизно о 18 годині 32 хвилин, перебуваючи біля будинку № 37 по провулку Покришкіна в м. Дніпро, разом із ОСОБА_9 , утримуючи при собі грошові кошти в сумі 320 гривень, які належать потерпілому ОСОБА_10 , з місця скоєння кримінального правопорушення зникли в напрямку вул. Передової у м.Дніпрі..
Своїми умисними діями ОСОБА_7 , діючи спільно з ОСОБА_9 , спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальний збиток на суму 320 гривень та спричинив тілесні ушкодження, відповідно довідки КНП "Міська клінічна лікарня № 6" ДМР" від 14.11.2022 року у вигляді множинних гематом та саден обличчя.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК, тобто у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосування насильства, який є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

14.11.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК.
14.11.2022 о 19:30 год. ОСОБА_7 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК, а 15.11.2022 складено протокол про затримання останнього та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2022 року у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_11 , погодженого прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_6 про застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши йому залишати це житло без дозволу слідчого, прокурора або суду строком до 12 січня 2023 року.
Відповідно до ч.5 ст.194 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) на підозрюваного ОСОБА_7 покладено обов`язок прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою.

В апеляційній скарзі, зі змінами та доповненнями, прокурор порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку з незаконністю та необґрунтованістю. В обґрунтування зазначає, що відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 слідчим суддею не було враховано наявність ризиків, передбачених п.п.2,3 ч.1 ст.177 КПК, у зв`язку з чим його висновок не відповідає фактичним обставинам справи.
Крім того, посилаючись на положення ч.1 ст.178 КПК та практику ЄСПЛ вказує, що слідчий суддя не оцінив та не взяв до уваги те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчинення тяжкого злочину, не є особою похилого віку та такою, що має тяжкі захворювання та інвалідності, не має постійного місця роботи, міцних соціальних зв`язків, родини та утриманців, а також не має постійного джерела доходу.
При цьому, злочин у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 є кримінальним правопорушенням проти власності, наслідками вказаного правопорушення є не тільки майнова шкода, а і шкода фізичному і психологічному здоров`ю, що завжди викликає у суспільстві негативний резонанс, та само по собі містить конкретний суспільний інтерес, який полягає у захисті особи та суспільства від таких посягань, та не може залишитись поза увагою.
Таким чином, на переконання прокурора, вищевказані обставини свідчать про те, що застосування менш суворих запобіжних заходів, у тому числі домашнього арешту, не зможуть забезпечити запобігання ризикам, передбаченим п.п.1,2,4,5 ч.1 ст.177 КПК та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язків.
Тому прокурор просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2022 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 15.01.2023 року.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної ним апеляційної скарги, який просив скасувати рішення слідчого судді та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 15 січня 2023 року, вислухавши підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили відмовити у її задоволенні, а рішення слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.
Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону слідчим суддею дотримано у повному обсязі.
Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Відповідно до положень ст.177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК.
Відповідно до положень ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
За змістом ч.1 ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.
Згідно позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
У своїх численних рішеннях ЄСПЛ неодноразово вказував, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Як зазначено у п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, як:
b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;
c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Згідно з уставленою практикою Європейського суду з прав людини встановлюється існування презумпції на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення від 24.07.2003 у справі «Смирнова проти Росії»). В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії»).
Більш того, відповідно до рішення ЄСПЛ від 15.11.1996 у справі «Чахла проти Сполученого Королівства», «будь-яке позбавлення волі має здійснюватися не тільки відповідно до основних процесуальних норм національного права, а також відповідати меті статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом №11, тобто захищати людину від свавільного позбавлення волі».
Положеннями ч.4 ст.194 КПК передбачено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Мотивуючи своє рішення про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 та обираючи стосовно нього інший більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до двох місяців, слідчий суддя послався на доведеність стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК, а також на наявність ризиків, передбачених п.2,3,5 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливості підозрюваного знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та вчинити інше кримінальне правопорушення. Ці висновки не оспорюються в апеляційній скарзі, а тому відповідно до приписів ч.1 ст.404 КПК апеляційним судом не перевіряються.

Натомість слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність стороною обвинувачення існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК, з чим погоджується колегія суддів з огляду на наступне.
Так, всупереч доводам апелянта, слідчий суддя у своєму рішенні зазначив, що прокурором не доведено існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК, тобто ризику того, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки органом досудового розслідування не надано жодних вагомих доказів, які б посвідчували факти його можливого переховування від органів досудового розслідування та/або суду. Такі висновки слідчого судді є правильними, оскільки вони випливають із змісту поданого клопотання та не спростовуються доданими до клопотання письмовими доказами (а.с.1-7).
При цьому колегія суддів зазначає, що всупереч доводам прокурора, сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому тяжкого покарання, за відсутності конкретних фактів його переховування від органу досудового розслідування, на що посилається прокурор в апеляційній скарзі, не свідчить про недостатність обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Крім того, прокурор не надав апеляційному суду будь-яких об`єктивних даних про те, що підозрюваний ОСОБА_7 після застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, порушував умови та не дотримувався покладених на нього обов`язків, або намагався переховуватися від слідства. Навпаки, під час апеляційного розгляду прокурор зазначив, що у сторони обвинувачення наразі відсутні зауваження щодо процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 та який своєчасно з`являється за викликом до слідчого, свою причетність до інкримінованого йому злочину визнає частково.
Отже, на думку колегії суддів, з урахуванням вагомості наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_7 у разі доведеності його винуватості у скоєному, та даних про особу підозрюваного, віку та стану його здоров`я, репутації, сімейного та майнового стану, відсутності судимостей та місця роботи, відсутність міцних соціальних зв`язків та постійного джерела доходів, наявності постійного місця проживання, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що саме такий вид запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт, забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 під час досудового розслідування, а покладений на нього згідно ч.5 ст.194 КПК обов`язок буде достатнім стримуючим фактором для запобігання встановлених ризиків, передбачених п.2,3,5 ч.1 ст.177 КПК. У випадку недотримання ОСОБА_7 умов запобіжного заходу визначеного ухвалою слідчого судді, слідчий або прокурор не позбавлені права звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді про зміну запобіжного заходу в порядку визначеному статтею 200 КПК.
Разом з тим, посилання прокурора на наявність у справі суспільного інтересу та її резонанстність є неспроможними, оскільки стороною обвинувачення ані суду першої, ані апеляційної інстанцій не доведено, в чому саме полягає суспільний інтерес даного кримінального провадження та якими доказами це підтверджується.
Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_6 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_7 є законною, обґрунтованою і вмотивованою, та відповідає вимогам ст.370 КПК.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419 КПК, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_7 строком до двох місяців, тобто до 12 січня 2023 року - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4