ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 682/672/21

Провадження № 11-кп/4820/262/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі :
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
потерпілого (законного представника
неваовнолітньої потерпілої) ОСОБА_11 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000001 від 01.01.2021 за апеляційними скаргами прокурора, потерпілого (законного представника) в інтересах неповнолітньої потерпілої ОСОБА_12 ОСОБА_11 , захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 на вирок Славутського міськрайонного суду від 01 грудня 2021 року, -
в с т а н о в и л а :
Вироком Славутського міськрайонного суду від 01 грудня 2021 року
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Іванівка Славутського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого
визнано виннуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 125 КК України і призначено йому покарання один рік шість місяців обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку один рік шість місяців.
На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_9 обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 2) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації .
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 1922 грн 20 коп майнової шкоди та 10 000 грн моральної шкоди.
ОСОБА_9 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 126 КК України та виправдано за недоведеністю його вини у вчиненні цього злочину.
Речові докази: CD-R диск залишено в матеріалах кримінального провадження.

За вироком суду, 01 січня 2021 року близько 04:30 год неподалік будинку АДРЕСА_2 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин ОСОБА_9 розпочав словесний конфлікт з ОСОБА_11 та, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, під час конфлікту умисно наніс близько десяти ударів кулаками рук в обличчя, голову та праву руку ОСОБА_11 , спричинивши тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми - струсу головного мозку, закритого перелому кісток носа, синця повік правого ока, підшкірної гематоми, синця правої лобно-скроневої ділянки обличчя, синця спинки носа, синця внутрішнього кута лівого ока, крововиливу під слизову оболонку верхньої губи, синця в ділянці правої щоки, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та синця внутрішньої поверхні правої кисті, яке відноситься до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачувався також у тому, що 01 січня 2021 року близько 04:30 год неподалік будинку АДРЕСА_2 , під час конфлікту з ОСОБА_11 , ОСОБА_9 кулаками лівої та правої рук умисно наніс два удари в ділянку грудної клітини ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого завдав фізичного болю, не спричинивши тілесних ушкоджень потерпілій.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Славутського міськрайонного суду від 01.12.2021 року відносно ОСОБА_9 скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України та призначити йому покарання:
-за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 6 (шести) місяців арешту;
-за ч. 1 ст. 126 КК України у виді 200 годин громадських робіт.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_9 покарання у виді 6 (шести) місяців арешту.
Не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 125 КК України, прокурор зазначає, що вирок суду стосовно ОСОБА_9 в частині призначення покарання підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність.
При призначенні покарання ОСОБА_9 за ч.2 ст.125 КК України суд не дотримався положень ст.65 КК України, абз.2 п.9, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Суд першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення у присутності дитини, що є обставиною, яка обтяжує покарання, у вчиненому не розкаявся, завдану потерпілому ОСОБА_11 моральну та матеріальну шкоду не відшкодував. А отже з урахуванням вказаних обставин суд не мав підстав для застосування положень ст.75 КК України.
Вирок суду в частині виправдання ОСОБА_9 за ч.1 ст. 126 КК України є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням вимог закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою ухвалення неправосудного рішення.
Обґрунтовуючи у вироку невинуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення щодо малолітньої ОСОБА_12 , суд, з посиланням на показання обвинуваченого, який не визнав вину у вчиненні кримінальних правопорушень, та свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які вказали, що під час конфлікту з ОСОБА_11 ОСОБА_15 до ОСОБА_12 не підходив, ударів їй не наносив, прийшов до висновку, що стороною обвинувачення не зібрано та не надано суду достатніх, належних і допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом доводили б винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, щодо малолітньої ОСОБА_12 .
Проте, такий висновок суду не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, встановленим під час дослідження доказів судом.
Суд безпідставно не взяв до уваги покази потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , які узгоджуються між собою та підтверджуються також рапортом чергового поліцейського Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області про отримання повідомлення 01.01.2021 року о 04:30 про те, що в м. Славута в центрі міста невідома особа спричинила тілесні ушкодження чоловіку заявниці та дитині; заявою ОСОБА_16 про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_9 за ч.1 ст. 126 КК України.
Суд не надав належної оцінки суперечливим показанням свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які приятелюють з обвинуваченим, неодноразово змінювали свої показання, показанням обвинуваченого, який взагалі не визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, та прийшов до помилкового висновку про недоведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч.1 ст. 126 КК України щодо малолітньої ОСОБА_12 .

Потерпілий ОСОБА_11 в інтересах неповнолітньої потерпілої ОСОБА_12 у поданій ним апеляційній скарзі просить вирок Славутського міськрайонного суду від 01.12.2021 року відносно ОСОБА_9 скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України та призначити йому покарання із врахуванням положень ч.1 ст.70 КК України у виді 6 (шести) місяців арешту. Задовольнити позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_12 моральну шкоду у сумі 10000 грн.
Вказує, що вирок суду в частині призначеного покарання обвинуваченому за ч.2 ст.125 КК України є незаконним.
Зважаючи на наявність обставини, яка обтяжує покарання обвинуваченого вчинення кримінального правопорушення в присутності дитини, а також, того шо ОСОБА_9 у вчиненому не розкаявся, завдану потерпілому ОСОБА_11 шкоду не відшкодував, суд безпідставно застосував положення ст.75 КК України та звільнив обвинуваченого від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку.
Суд прийшов до помилкового висновку про недоведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України
Суд в основу судового рішення про невинуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення щодо малолітньої ОСОБА_12 , поклав покази обвинуваченого та свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які вказали, що ОСОБА_15 до малолітньої ОСОБА_12 не підходив, ударів їй не наносив.
Суд безпідставно не взяв до уваги послідовні та правдиві покази потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , які узгоджуються між собою та підтверджуються рапортом чергового поліцейського Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області про отримання повідомлення 01.01.2021 року о 04:30 про те, що в м. Славута в центрі міста невідома особа спричинила тілесні ушкодження чоловіку заявниці та дитині; заявою ОСОБА_16 про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_9 за ч.1 ст. 126 КК України.
Суд не надав належної оцінки суперечливим показанням свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які приятелюють з обвинуваченим, неодноразово змінювали свої показання, показанням обвинуваченого, який взагалі не визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, та прийшов до помилкового висновку про недоведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч.1 ст. 126 КК України щодо малолітньої ОСОБА_12 .
Крім того, суд безпідставно відмовив у задоволенні цивільного позову пред`явленого до обвинуваченого в інтересах потерпілої ОСОБА_12 , яка перенесла фізичний біль і страждання, було принижено її честь та гідність, що призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного життя.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 у поданій апеляційній скарзі просить скасувати вирок Славутського міськрайонного суду від 01.12.2021 відносно ОСОБА_9 за ч.2 ст.125 КК України, а кримінальне провадження закрити.
Зазначає, що вирок суду про визнання ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України є незаконним та необгрунтованим через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Суд прийшов до висновку, що доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, встановлена показами потерпілих ОСОБА_11 та неповнолітньої ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_16 , неповнолітнього ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , письмовими доказами, висновками судово-медичних експертиз. При цьому суд не врахував, що покази зазначених осіб, які є родичами та зацікавленими особами, є суперечливими. А діти, як неповнолітні про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України не попереджалися.
Покази ОСОБА_11 , які він давав під час досудового розслідування, відрізняються від тих які він надавав у суді. Під час проведення судово-медичнї іекспертизи 04.01.2021 ОСОБА_11 вказував експерту, що 01.01.2021 невідомі йому наносили ушкодження по голові та тілу. ОСОБА_16 при звернення в поліції заявляла, що невідомі нанесли тілесні ушкодження чоловіку та дитині.
Суд не дав належної оцінки показам свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та не врахував, що ініціатором конфлікту був сам потерпілий ОСОБА_11 , який перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, без будь-яких на те причин, з хуліганських мотивів, ногою наніс удар по задньому бамперу автомобіля Хюндай, коли автомобіль став від`їжджати, викрикнув на адресу ОСОБА_18 слова образи. ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_11 з метою з`ясування обставин протиправної поведінки потерпілого та можливого відшкодування заподіяної автомобілю шкоди, а не з метою побиття потерпілого. При цьому суд не дав належної оцінки діям ОСОБА_11 .
Крім того, висновки судово-медичних експертиз ґрунтуються лише на показах потерпілого і його рідних. При цьому суд не врахував покази ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Слідчі експерименти з ними не проводилися. Досудове розслідування всупереч ст.ст.2, 17 КПК України, проводилося однобічно, неповно, з обвинувальним ухилом.
Щодо заявленого потерпілим ОСОБА_11 цивільного позову, то його вимоги щодо понесення матеріальних витрат потерпілим є необґрунтованими. Так судово-медичним експертом потерпілого було направлено до рентгенолога, а не ТОВ НВК «Камелія» для проведення комп`ютерної томографії. Крім того надана копія квитанції до прибуткового касового ордеру від 04.01.2021 має виправлення у цифрах вартості такого обстеження і такі виправлення належним чином не оформлені. Суд не дав належної оцінки вказаному доказу на предмет його належності та допустимості.
Суд не врахував, що подія відбулася 01.01.2021, проте до судово-медичного експерта і лікарів потерпілий звернувся 04.01.2021, а лікарняний лист був виписаний лише 12.01.2021.
Заявлений ОСОБА_11 розмір моральної шкоди не підтверджується належними та допустимими доказами.
Задовольняючи цивільний позов у повному обсязі суд не врахував положення ст.1193 ЦК України.

В запереченні на апеляційну скаргу потерпілий ОСОБА_11 в інтересах неповнолітньої потерпілої ОСОБА_12 просить апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 відхилити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 у запереченнях на апеляційні скарги просить у задоволенні апеляційних скарг прокурора, потерпілого ОСОБА_11 відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 на підтримання вимог поданої захисником апеляційної скарги та які просили відмовити у задоволенні апеляційних скарг прокурора та ОСОБА_11 , пояснення потерпілого (представника неповнолітньої потерпілої) ОСОБА_11 , який просив його апеляційну скаргу та апеляційну скаргу прокурора задовольнити, а у задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченого відмовити, поясненя прокурора, який просив подану ним апеляціну скаргу та апеляційну скаргу ОСОБА_11 задовольнити, а в задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченого відмовити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.125 КК України при викладених у вироку обставинах доведена зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні суду першої інстанції та в судовоому засіданні апеляційного суду свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень не визнав та пояснив, що 01 січня 2021 р о 04 год 27 хв в м. Славута керував автомобілем Хюндай червоного кольору та рухався по вул. Чкалова в напрямку вул. Соборності. В його автомобілі було двоє пасажирів: ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . На перехресті означених вулиць, проїхавши пішоходний перехід, він зупинив транспортний засіб, щоб пропустити автомобіль, який рухався по головній. В цей час відчув удар по задньому бамперу автомобіля. У дзеркалі заднього виду побачив ОСОБА_11 , який разом із сім`єю переходив вулицю Чкалова по пішоходному переходу позаду автомобіля. Продовжуючи рух, він повернув ліворуч та зупинився навпроти магазину «Вацак». Вийшов з автомобіля, перейшов дорогу і на тротуарі чекав, коли до нього наблизиться ОСОБА_11 . Коли потерпілий порівнявся з ним, він спитав для чого ОСОБА_11 вдарив ногою його автомобіль. ОСОБА_11 став висловлюватись нецензурною лексикою, вів себе агресивно. Він схопив потерпілого за верхній одяг та між ними почалася шарпанина. Дружина потерпілого теж намагалася долучитися, тягнула його за верхній одяг. Він відчув удар по нозі нижче сідниці та схилився на коліно. В цей час до них підбігли хлопці з автомобіля, стали розтягувати його і ОСОБА_11 . Дружина Кокорського вдарила його по обличчю. Він звільнився від ОСОБА_13 , який тягнув його в сторону, і знову став шарпатися з ОСОБА_11 . Їх знову розтягнули, але він та ОСОБА_11 знову почали шарпатись. Втретє їх розтягнули ОСОБА_13 і ОСОБА_14 . При цьому він ударів нікому не наносив. На вулиці було темно та погане освітлення, тому крові на обличчі потерпілого він не бачив. Після цього приїхали працівники поліції. Жодних ударів неповнолітній ОСОБА_12 він не наносив, до неї не підходив. В задоволнні цивільного позову потерпілого ОСОБА_11 про відшкодування майнової та моральної шкоди просив відмовити.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_9 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, його вина підтверджується показами потерпілих та свідків, які були допитані судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції.

Так потерпілий ОСОБА_11 , у судовому засіданні показав, що 01 січня 2021 р близько 04 год 30 хв в м. Славута він з дружиною, неповнолітніми дочкою та сином поверталися додому від міської ялинки із святкування Нового року. Йшли по тротуару з лівого боку проїжджої частини дороги в напрямку пошти. На перехресті з вулицею Чкалова дочка Дарія ступила на пішоходний перехід, щоб перейти дорогу, але в цей час з лівого боку під`їхав та різко зупинився на пішоходному переході автомобіль Хюндай червоного кольору. Вони всі четверо обійшли автомобіль ззаду і по ходу він ногою вдарив по задньому бамперу автомобіля. Автомобіль виїхав на головну дорогу, повернув ліворуч та зупинився навпроти магазину «Вацак». З автомобіля вийшов ОСОБА_9 і став бігти до нього з погрозами у нецензурній формі. Підбігши до нього, ОСОБА_9 став у стійку боксера, піднявши обидві руки та наніс йому два удари кулаком в обличчя. Він намагався захищатись та схопився за одяг ОСОБА_9 . В цей час до них підбігли ОСОБА_13 та ОСОБА_14 і стали їх розтягувати: ОСОБА_13 відтягував ОСОБА_9 , а ОСОБА_14 відтягував його. Дружина - ОСОБА_19 теж намагалася їх розборонити. ОСОБА_9 вирвався і наніс йому ще близько п`яти ударів кулаком в обличчя та в голову. Дружина, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 знову стали їх розтягувати. ОСОБА_9 знову вирвався і знову наніс близько п`яти ударів йому в обличчя та голову. Він хотів також нанести удари ОСОБА_9 , але не зміг, бо його вже тримав ОСОБА_13 . Він схопив ОСОБА_13 за руки і разом з ним впав на коліно на газон. В цей час він побачив, що ОСОБА_9 підскочив до його неповнолітньої дочки ОСОБА_20 , яка стояла поруч і спостерігала з ними, та кожною рукою наніс по одному удару в груди. Дружина викликала поліцію. Потім він з сім`єю були у відділі поліції, давали пояснення. Повернувши додому, він вимушений був звернутися до сімейного лікаря за консультацією з приводу отриманих тілесних ушкоджень. А 4 січня 2021 р, після вихідних, звернувся в лікарню до травматолога та до лора, пройшов судово-медичну експертизу. Ще 1 січня 2021 р дочка ОСОБА_21 говорила, що відчувала болі в грудній клітині та їй було важко дихати. Але оскільки йому були заподіяні тяжчі тілесні ушкодження, не звернули увагу на скарги дочки. У березні 2021 року ОСОБА_21 знову пожалілася на болі у грудній клітці, тому вже в березні вони подали заяву в поліцію про спричинення їй побоїв ОСОБА_9 .
Після отриманих тілесних ушкоджень, за направленням лікаря він проходив обстеження голови на комп`ютерному томографі та купував ліки. Таким чином, діями ОСОБА_9 йому спричинена майнова шкода на суму 1922,20 грн. Крім цього, ушкодженням здоров`я, спричиненням тілесних ушкоджень в присутності дружини та неповнолітніх дітей, ОСОБА_9 принизив його гідність як батька; протягом тривалого часу він не міг з`являтися між людьми, бо на обличчі були синці і гематоми, важко було дихати носом, не міг спати, протягом трьох тижнів не виходив з дому, не міг в колі друзів відсвяткувати різдвяні свята, все це призвело до моральних страждань і завдало йому моральної шкоди.
Потерпілий ОСОБА_11 , як законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_12 , підтримав цивільний позов в інтересах неповнолітньої дочки про стягнення з ОСОБА_9 10000 грн моральної шкоди, спричиненої дочці ОСОБА_20 заподіянням фізичного болю, а також моральними стражданнями, яких вона зазнала через те, що в її присутності обвинувачений висловлювався нецензурною лайкою, спричинив тілесні ушкодження батьку; протягом тривалого часу після події вона боялася вечором виходити з дому, була пригнічена, боялася сама спати, боялася сторонніх чоловіків, бо вважала, що вони можуть проявляти невмотивовану агресію.
Також в апеляційному суді потерпілий підтвердив, що вживав алкоголь. Подія відбулася 1 січня 2021 року, а в лікарню звернувся 4 січня 2021 року. Дочка Дарія на експертизі не була, в медичний заклад звернулися через півтора два місяці після події.
Неповнолітня потерпіла ОСОБА_12 суду показала, що 1 січня 2021 р о 04 год 30 хв в м. Славута вона з братом та батьками поверталася з новорічної ялинки додому. На перехресті з вулицею Чкалова вона ступила на пішоходний перехід, але побачила зліва червону машину, яка швидко наближалась до пішоходного переходу, тому повернулась на тротуар. Автомобіль зупинився на пішохідному переході. Вони обійшли автомобіль ззаду та в цей час вона почула хлопок, але не зрозуміла, що трапилось. Автомобіль виїхав на головну дорогу, повернув ліворуч і зупинився. З автомобіля вийшов ОСОБА_9 і почав бігти до них із словами: «Плати 100 баксів за бампер» та одразу ж став наносити удари кулаками батьку - ОСОБА_11 в обличчя і по голові: два удари наніс в ніс та близько п`яти ударів в голову і по обличчю. Все відбувалося дуже швидко. В цей час до них підбігло двоє дорослих хлопців, які стали відтягувати ОСОБА_9 та її батька в різні сторони. Але ОСОБА_9 ще наносив удари її батькові по обличчю і голові. Батько ударів ОСОБА_9 не наносив. Потім ОСОБА_9 підійшов до неї і двома руками наніс по одному удару їй в грудну клітку. Вона стала плакати, їй було важко дихати, а потім з`явився біль в грудях. Після цієї події вона була пригнічена, не виходила на прогулянку, боялася сама спати, боялася чоловіків на вулиці. До березня місяця не розповідала батькам, що відчувала біль в грудній клітині, так як батькові були заподіяні тяжчі тілесні ушкодження, тому переживала за батька. У березні 2021 р призналася мамі, що відчувала біль в грудях.
Свідок ОСОБА_16 суду показала, що 1 січня 2021 р в м. Славута вона з чоловіком та двома неповнолітніми дітьми поверталася додому від міської новорічної ялинки. На пішоходному переході на вулиці Чкалова їх не пропустив червоний автомобіль. Тому, коли вони обходили цей автомобіль ззаду, чоловік - ОСОБА_11 вдарив ногою по задньому бамперу. Автомобіль виїхав на головну дорогу, зупинився, з нього вийшов ОСОБА_9 , підбіг до них і наніс декілька ударів кулаком в обличчя та по голові ОСОБА_11 , висловлювався нецензурною лайкою, погрожував. З автомобіля вийшли і підбігли до них ОСОБА_13 та ОСОБА_14 і стали розтягувати ОСОБА_9 і ОСОБА_11 в різні сторони. ОСОБА_9 вирвався від ОСОБА_13 і знову став наносити ОСОБА_11 удари кулаком в обличчя та в голову. Вона разом з ОСОБА_13 і ОСОБА_14 знову стали розбороняти та відтягувати ОСОБА_9 і ОСОБА_11 один від одного. Але ОСОБА_9 знову вирвався і знову став наносити удари кулаками в обличчя і голову ОСОБА_11 . У ОСОБА_11 на обличчі була кров. Вона стала викликати поліцію. ОСОБА_9 підбіг до ОСОБА_12 і двічі вдарив її руками в грудну клітку. Дар`я сперлася на дерево, бо їй було важко дихати. В цей час приїхали поліцейські. Якби не поліція, ОСОБА_9 не припинив би своїх дій; його не зупиняла присутність дітей, її присутність. Вдень 1 січня 2021 р ОСОБА_11 дзвонив до сімейного лікаря, а після вихідних - 04.01.2021 р звертався в лікарню до травматолога та лора, бо йому було важко дихати, боліла голова, на обличчі були синці та гематоми. Протягом місяця ОСОБА_11 не виходив з дому, не міг зустрітися з рідними і друзями на різдвяні свята, не виходив на роботу, внаслідок чого протягом січня у сі`ї не було доходів, бо він єдиний годувальник. ОСОБА_22 не розповідала про болі в грудній клітці, але була пригнічена, боялася сама спати, не виходила на вулицю. У березні 2021 р ОСОБА_21 повідомила їй, що ще з 1 січня 2021 р від удару ОСОБА_9 у неї болить в грудях, їй важко дихати. Тому вони повідомили в поліцію і написали заяву про притягнення ОСОБА_9 до відповідальності за заподіяння побоїв.
Свідок ОСОБА_12 дав показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_16 та вказав, що обвинувачений ОСОБА_9 вдарив сестру Дарію два рази, до них підходив один свідок та заспокоював сестру.
Свідок ОСОБА_13 показав, що 1 січня 2021 р близько 4 год 30 хв в м. Славута разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_9 на автомобілі останнього їхали по вул. Чкалова в напрямку мікрорайону «Сонячний». Проїхавши пішоходний перехід на вул. Чкалова, ОСОБА_9 зупинився, щоб пропустити автомобіль, що рухався по головній - по вул. Соборності. З правого боку до перехрестя по тротуару наближалось четверо осіб. Перебуваючи на перехресті, вони почули удар по задньому бамперу. ОСОБА_9 виїхав на головну дорогу, повернув ліворуч та зупинився; вийшов з автомобіля і пішов в сторону пішоходів, так як всі зрозуміли, що удар по бамперу здійснив хтось із них. Він залишався в автомобілі і розмовляв з ОСОБА_14 ; через пройом між підголовниками на передніх сидіннях він бачив, що ОСОБА_9 зчепився з ОСОБА_11 . Щоб попередити бійку, він з ОСОБА_14 вийшли з автомобіля та пішли до ОСОБА_9 і ОСОБА_11 , стали їх розтягувати в різні боки. Дружина ОСОБА_11 теж намагалася їх розтягнути. Але ОСОБА_9 і ОСОБА_11 то зупинялись, то знову хапали один одного за верхній одяг і шарпались, а він з ОСОБА_14 їх розтягували. Він двічі відтягував ОСОБА_9 , а на третй раз - схопив за руки ОСОБА_11 і разом з ним упав на газон. Після цього приїхали працівники поліції. Він не бачив, як ОСОБА_9 наносив удари кулаками ОСОБА_11 .
Також свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні апеляційного суду вказав, що не бачив хто перший бив ОСОБА_9 чи ОСОБА_11 , бачив як махали руками, ударів не бачив. Коли відтягував ОСОБА_11 впали. У потерпілого ОСОБА_11 була кров після падіння, до того не було.
Дружина потерпілого ОСОБА_16 стояла між потерпілим ОСОБА_11 та дітьми, жінка розбороняла потерпілого та обвинуваченого, а діти були збоку. ОСОБА_9 дітям ударів не наносив. Хлопець стояв тихо, а дівчинка плакала. Діти стояли десь на відстані 2-3 метра.
ОСОБА_9 знає пів року до події, оскільки останній надавав йому послуги таксі.

Свідок ОСОБА_14 суду показав, що 1 січня 2021 р близько 4 год 30 хв в м. Славута разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_9 на автомобілі останнього їхали по вул. Чкалова в напрямку мікрорайону «Сонячний». Проїхавши пішоходний перехід на вул. Чкалова, ОСОБА_9 зупинився, щоб пропустити автомобіль, що рухався по головній - по вул. Соборності. З правого боку до перехрестя по тротуару наближалось четверо осіб. Перебуваючи на перехресті, вони почули удар по задньому бамперу. ОСОБА_9 виїхав на головну дорогу, повернув ліворуч та зупинився; вийшов з автомобіля і пішов в сторону пішоходів, так як всі зрозуміли, що удар по бамперу здійснив хтось із них. Він залишався в автомобілі і розмовляв з ОСОБА_13 . ОСОБА_9 не був у полі його зору. Але через декілька хвилин він почув крик, повернувся і побачив, що ОСОБА_9 б`ється з ОСОБА_11 . Щоб запобігти наслідкам, він з ОСОБА_13 вийшли з автомобіля та побігли на місце події, де ОСОБА_13 схопив ззаду ОСОБА_9 і став відтягувати в сторону, а він схопив ОСОБА_11 і теж відтянував в сторону. У ОСОБА_11 на обличчі була кров, яка потрапила також йому на куртку, коли він відтягував ОСОБА_11 . Потім ОСОБА_9 вирвався та знову став битися з ОСОБА_11 . ОСОБА_11 був сильно п`яний і погано тримався. Вони з ОСОБА_13 знову розтягнули їх. Але через декілька хвилин ОСОБА_9 і ОСОБА_11 знову схопили один одного за верхній одяг. Тоді він вже схопив і став відтягувати ОСОБА_9 , а ОСОБА_13 відтягував ОСОБА_11 . Не пам`ятає, чи підходив він до неповнолітньої ОСОБА_12 ; не бачив, щоб ОСОБА_9 наносив удари ОСОБА_12 , так як ОСОБА_9 постійно був коло нього.
Також вказаний свідок апеляційному суду показав, що не бачив хто перший почав бійку потерпілий чи обвинувачений, вони шарпалися руками за одяг. Потерпілий був не тверезий та агресивний. Коли ОСОБА_13 відтягував ОСОБА_11 від ОСОБА_9 , вони впали на тротуар. До падіння у потерпілого крові не було, як впали бачив кров. Потерпілий ОСОБА_11 душив ОСОБА_13 . Жінка розбороняла потерпілого та ОСОБА_9 . Діти стояли подалі. ОСОБА_9 до дітей не підходив
ОСОБА_9 знає як водія таксі, який надавав йому послуги з перевезення.

Об`єктивно вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України підтверджується наступними доказами:
- витягом з ЄРДР про внесення відомостей за фактом нанесення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень 01.01.2021 р близько 04 год 20 хв в м. Славута по вул. Соборності невідомою особою та про початок кримінального провадження № 0000001 за ознаками ч. 1 ст. 125 КК України (а.м. с. 1); витягом з ЄРДР про внесення відомостей про перекваліфікацію дій ОСОБА_9 з ч. 1 ст. 125 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України (а.м.с. 9)
- рапортом чергового поліцейського Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області про отримання повідомлення 01.01.2021 р о 04:30 про те, що в м. Славута в центрі міста невідома особа спричинила тілесні ушкодження чоловіку заявниці та дитині (а.м.с. 2);
- заявою ОСОБА_11 про притягнення до кримінальної відповідальності особи, яка 01.01.2021 р близько 04:20 в м. Славута по вул. Соборності нанесла йому тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на тілі (а.м.с. 3);
- протоколом прийняття заяви ОСОБА_11 про вчинене кримінальне правопорушення (а.м.с. 4 );
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.03.2021 р та довідкою слідчого, з яких вбачається, що свідок ОСОБА_16 впізнала на фотознімку ОСОБА_9 як особу, яка 01.01.2021 р нанесла тілесні ушкодження її чоловіку - ОСОБА_11 (а.м.с. 19-20);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.03.2021 р та довідкою слідчого, з яких вбачається, що потерпілий ОСОБА_11 впізнав на фотознімку ОСОБА_9 як особу, яка 01.01.2021 р нанесла йому тілесні ушкодження (а.м.с. 21-22);
- протоколом та відеозаписом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_16 від 13.03.2021 р, під час якого вона за допомогою статиста відтворила обставини та механізм нанесення ОСОБА_9 01.01.2021 р по вул. Соборності в м. Славута близько 04:30 хв тілесних ушкоджень її чоловіку - ОСОБА_11 (а.м.с. 23-24);
- заявою ОСОБА_11 про долучення до матеріалів кримінального провадження відеозапису, на якому міститься зображення особи, що наносила йому тілесні ушкодження, та відеозаписом на CD-R диску (а.м.с. 27, 28);
- постановою дізнавача про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні оптичного CD-R диску, наданого потерпілим (а.м.с. 29);
- протоколом огляду місця події від 25.03.2021 р, з якого вбачається, що в ході огляду встановлене місце конфлікту між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 , що мав місце 01.01.2021 р, та місце падіння ОСОБА_11 з свідком ОСОБА_13 (а.м.с. 30-31);
- письмовим відзивом на позов потерпілого ОСОБА_11 , у якому ОСОБА_9 частково визнав себе винуватим у спричиненні ОСОБА_11 тілесних ушкоджень та просить частково задовольнити позов потерпілого про відшкодування майнової і моральної шкоди, яку він заподіяв потерпілому (а.с.77-78);
- висновком судово-медичної експертизи №1 від 25.01.2021 р., відповідно до якого у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця повік правого ока, підшкірної гематоми, синця правої лобно-скроневої ділянки обличчя, забою носа, синця спинки носа, синця внутрішнього кута лівого ока, крововиливу під слизову оболонку верхньої губи, синця в ділянці правої щоки, синця внутрішньої поверхні правої кисті. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів та за властивостями давності виникнення можуть відповідати часу події, вказаної в постанові ( 01.01.2021 р). Властивості та локалізація виявлених у ОСОБА_11 тілесних ушкоджень на тілі не відповідає механізму виникнення внаслідок падіння з висоти власного зросту, чи внаслідок самоушкодження, могли виникнути від дії кулаків, ніг тощо (а.м.с. 5);
- висновком додаткової судово-медичної експертизи №17 від 01.02.2021 р., згідно якого у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черпепно-мозкової травми - струс головного мозку, закритого перелому кісток носа, синця повік правого ока, підшкірної гематоми, синця правої лобно-скроневої ділянки обличчя, синця спикни носа, синця внутрішнього кута лівого ока, крововиливу під слизову оболонку верхньої губи, синця в ділянці правої щоки, синця внутрішньої поверхні правої кисті. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів, мають властивості локального ударного багаторазового прикладання до суміжно розташованих частин передньої поверхні обличчя - ділянка носа, правого і лівого ока, лобно-скронева ділянка справа, та прикладання до внутрішньої поверхні правої кисті. Властивості давності виникненя вказаних тілесних ушкоджень можуть відповідати часу події, вказаному в постанові - 01.01.2021 р. Відповідно до вимог п. 2.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затвердженого наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 р "Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України", синець в ділянці лівої кисті відноситься до категорії ушкоджень легкого ступеня, інші ушкодження на тілі відносяться до категорії легкого ступеня тяжкості, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (струс головного мозку, закритий перелом кісток носа, синець повік правого ока, підшкірна гематома і синець правої лобно-скроневої ділянки обличчя, синець спинки носа, синець внутрішнього кута лівого ока, крововилив під слизову оболонку верхньої губи, синець в ділянці правої щоки). Властивості та локалізація виявлених у ОСОБА_11 ушкоджень на тілі не відповідає механізму виникнення внаслідок падіння з висоти власного зросту, чи внаслідок самоушкодження, могли виникнути від дії кулаків, ніг тощо (а.м.с. 6-7);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 01.03.2021 р з участю потерпілого ОСОБА_11 , згідно якого встановлено місце події, спосіб та механізм заподіяння ОСОБА_9 під час словесного конфлікту 01.01.2021 р ударів по обличчю потерпілого у кількості близько десяти, а саме: в область правого та лівого ока, правої лобної скроневої ділянки обличчя, ділянки носа та верхньої губи, що стверджується протоколом та фототаблицею до нього (а.м.с.10-16);
- висновком додаткової судово-медичної експертизи №49 від 09.03.2021 р., за яким локалізація і характер тілесних ушкоджень, виявлених під час експертизи №17 від 01.02.2021 р відповідають показам, викладеним ОСОБА_11 при проведенні слідчого експерименту 01.03.2021 р (а.м.с. 17-18);
- висновком додаткової судово-медичної експертизи №66 від 19.03.2021 р., відповідно до якої ушкодження в ділянці обличчя ОСОБА_11 спричинені не менш як п`ятиразовою дією тупими травмуючими предметами. Місцями локального ударного багаторазового прикладення явились суміжно розташовані ділянки передньої поверхні обличчя ОСОБА_11 ділянка носа, правого і лівого ока, лобно-скронева ділянка справа, ділянка правої щоки, ділянка верхньої губи. Властивості виявлених у потерпілого ОСОБА_11 тідесних ушкоджень не відповідають механізму виникнення в результаті падіння на землю з висоти власного зросту на тверду рівну поверхню тротуара (а.м.с. 25-26).

Суд першої інстанції дав належну оцінку усім доказам у кримінальному провадженні відповідно до вимог ст.ст. 85, 86, 94 КПК України, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, та прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчинененні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.2 ст.125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`ю, є вірною.

З урахуванням викладеного безпідставними є доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 про недоведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Не заслуговують на увагу твердження адвоката ОСОБА_10 про те, що
покази потерпілих та свідків, які є родичами та зацікавленими особами, на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, є суперечливими, а діти, як неповнолітні, про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України не попереджалися.
Оцінку показам потерпілого ОСОБА_11 , неповнолітньої потерпілої ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , щодо спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень ОСОБА_11 суд дав відповідно до положень ст. 94 КПК України, у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні, які доводять вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.
Покази вказаних осіб є послідовними, узгоджуються між собою та з іншими доказами у кримінальному провадженні, зокрема висновками експертиз, протоколом слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_11 . Зазначені докази були отримані у порядку, встановленому КПК України, з дотриманням вимог ст. 352, 353 КПК України.
Судом, згідно положень ч.4 ст.95 КПК України, висновки обґрунтовані на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.
Потерпілі та свідки також були допитані у судовому засіданні судом апеляційної інстанції.
Підстав сумніватися у достовірності показів ваказаних осіб щодо спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень ОСОБА_11 колегія суддів не вбачає.

Висновки судово-медичної експертизи №1 від 25.01.2021 р., додаткової судово-медичної експертизи №17 від 01.02.2021, додаткової судово-медичної експертизи №49 від 09.03.2021 р., додаткової судово-медичної експертизи №66 від 19.03.2021 р., відповідають вимогам ст.ст. 101, 102 КПК України, експертизи проведені особами, які відповідно до ст.69 КПК України мають право на проведення експертизи.
Висновки експертиз є належними та допустими доказами та підтверджують обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. У висновках зазначені які саме тілесні ушкодження заподіяні потерпілому, їх ступінь тяжкості, механізм та спосіб заподіяння.

Необгрунтованими є посилання захисника обвинуваченого на те, що висновки судово-медичних експертиз ґрунтуються лише на показах потерпілого і його рідних.
Висновки експертиз ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, медичній документації потерпілого та огляді потерпілого.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 01.03.2021 р з участю потерпілого ОСОБА_11 , встановлено місце події, спосіб та механізм заподіяння ОСОБА_9 під час словесного конфлікту 01.01.2021 р ударів по обличчю потерпілого у кількості близько десяти, а саме: в область правого та лівого ока, правої лобної скроневої ділянки обличчя, ділянки носа та верхньої губи (а.м.с.10-16).
Відповідно до висновку додаткової судово-медичної експертизи №49 від 09.03.2021 р., локалізація і характер тілесних ушкоджень, виявлених під час експертизи №17 від 01.02.2021 р відповідають показам, викладеним ОСОБА_11 при проведенні слідчого експерименту 01.03.2021 р (а.м.с. 17-18).
Слідчий експеримент проведений з дотриманням положень КПК України, а протокол слідчого експерименту від 01.03.2021 є належним та допустимим доказом у кримінальному провадженні.

Безпідставними є посилання захисника обвинуваченого на те, що покази ОСОБА_11 , які він давав під час досудового розслідування, відрізняються від тих які він надавав у суді.
Згідно положень ч.4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про те, що суд не врахував, що ініціатором конфлікту був сам потерпілий ОСОБА_11 , який перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, без будь-яких на те причин, з хуліганських мотивів, ногою наніс удар по задньому бамперу автомобіля Хюндай, коли автомобіль став від`їжджати, викрикнув на адресу ОСОБА_18 слова образи.
Та обставина, що ініціатором конфлікту був потерпілий ОСОБА_11 судом першої інстанції врахована при призначенні обвинуваченому покарання.
При цьому, така обставини не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.2 ст.125 КК України.

Не впливають на законність вироку суду твердження захисника обвинуваченого про те, що досудове розслідування здійснювалося неповно, оскільки не проводилися слідчі експерименти з участю свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .
Відповідно до ч.1 ст.240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.
Отже, необхідність проведення слідчого експерименту визначається слідчим, прокурором.

Необгрунтованими є посилання в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10 про те, що вимоги заявленого потерпілим ОСОБА_11 цивільного позову щодо понесення матеріальних витрат потерпілим є необґрунтованими, а заявлений ОСОБА_11 розмір моральної шкоди не підтверджується належними та допустимими доказами.
Суд першої інстанції правильно у вироку вказав, що факт лікування та розмір витрат на лікування потерпілого ОСОБА_11 підтверджується витягом з медичної карти хворого ОСОБА_11 (а.с.45-46), результатом КТ головного мозку (а.с.43), квитанцією про оплату таких послуг (а.с.44), листком непрацездатності серії АЛБ №408454 (а.с.41), висновком судово-медичної експертизи (а.с. 48-49), касовим чеком про придбання ліків (а.с.47).
Вказані докази доводять факт заподіяння потерпілому майнової шкоду у розмірі 1922,20 грн.
Крім того, неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_11 заподіяні фізичні страждання у зв`язку з ушкодженням здоров`я, душевні страждання у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, порушенням нормального і звичного життєвого ритму, необхідністю обстеження та лікування, порушенням нормальних життєвих зв`язків.
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд врахував ступінь моральних страждань потерпілого та характер протиправних дій обвинуваченого, обставини їх вчинення та з урахуванням вимог розумності та справедливості прийшов до правильного висновку про задовлення позовних вимог ОСОБА_11 про відшкодування моральної шкоди.
Колегія суддів не знаходить такими, що підлягають задоволенню доводи апеляційних скарг прокурора та потерпілого ОСОБА_11 про те, що суд не мав підстав для застосування положень ст.75 КК України при призначенні покарання обвинуваченому з посиланням на те, що суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення у присутності дитини, що є обставиною, яка обтяжує покарання, у вчиненому не розкаявся, завдану потерпілому ОСОБА_11 моральну та матеріальну шкоду не відшкодував.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_9 призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, обставини вчинення суспільно-небезпечних дій, обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого та обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 суд не встановив, не встановив таких і суд апеляційної інстанції.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_9 суд визнав вчинення кримінального правопорушення у присутності дітей.
Також суд врахував, що обвинувачений ОСОБА_9 вперше притягується до кримінальної відповідальності, не перебуває на обліку у нарколога, невропатолога чи психіатра, не перебуває на обліку у орану пробації, офіційно не працює, позитивно характеризується за місцем проживання.
Згідно досудової доповіді органу пробації, існує середня ймовірність вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення повторно; середній рівень небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб; виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, у т.ч. для окремих осіб.
Тому, враховуючи особу винного, те, що обвинувачений вчинив нетяжкий злочин, обставини, що обтяжують йому покарання, суд прийшов до висновку про призначення ОСОБА_9 покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі.
Відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, з урауванням тяжкості кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, причин, що спонукали ОСОБА_9 до вчинення суспільно-небезпечних дій, інших обставини кримінального провадження, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та звільнення його від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку відповідно до вимог ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
На думку колегії суддів таке покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційних скарг прокурора та потерпілого ОСОБА_11 в інтересах неповнолітньої потерпілої ОСОБА_12 про помилковість висновку суду про недоведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України.

Виправдовуючи ОСОБА_9 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, суд першої інстанції виходив з того, що є недоведеним наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушеня, передбаченого ч.1 ст.126 КК України.
Колегія суддів апеляційного суду з таким висновком суду першої інстанції погоджується, оскільки він зроблений з дотриманням норм матеріального та процесуального права і ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.

Так у судовому засіданні суду першої інстанції та в судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_9 не визнав свою вину у заподіянні побоїв і фізичного болю неповнолітній ОСОБА_12 . В ході судового розгляду пояснив, що до ОСОБА_12 під час конфлікту з ОСОБА_11 01.01.2021 р о 04:30 год в м. Славута по вул. Соборності не підходив, жодних мотивів для нанесення їй ударів чи спричинення фізичного болю не мав.
Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які не перебувають з учасниками в родинних чи інших близьких відносинах, у судовому засіданні показали, що під час конфлікту з ОСОБА_11 , ОСОБА_9 до ОСОБА_12 не підходив, ударів їй не наносив.
Зважаючи на характер відносин потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_12 з обвинуваченим, суд обгрунтовано критично оцінив та не взяв до уваги показання зазначених осіб про те, що ОСОБА_9 під час конфлікту з ОСОБА_11 підійшов до ОСОБА_12 і наніс їй два удари руками в грудну клітку, оскільки такі показання спростовуються іншими обставинами, встановленими в ході судовго розгляду.
Крім того, суд врахував, що після події, яка мала місце 01.01.2021 неповнолітня потерпіла ОСОБА_12 не зверталася до лікарів за медичною допомогою або із скаргами на біль, не мала видимих тілесних ушкоджень на тілі.
Протягом всього часу досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000001 за ознаками ст. 125 КК України, а саме - з 01.01.2021 р і до 25 березня 2021 р ні ОСОБА_12 , ні її законні представники - ОСОБА_11 , ОСОБА_16 не зверталися до правоохоролнних органів з заявою про притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за ст. 126 чи ст. 125 КК України у зв`язку з спричиненням ним побоїв чи фізичного болю неповнолітній ОСОБА_12 .

Таким чином, стороною обвинувачення не зібрано та не надано суду достатніх, належних і допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом доводили б винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, щодо неповнолітньої ОСОБА_12 .

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням викладеного не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги прокурора та ОСОБА_11 про те, що суд не дав належної оцінки показам потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_12 щодо нанесення обвинуваченим двох ударів в ділянку грудної клітини Кокорської Дарії, та показам свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Необгрунтованими є твердження апеляційної скарги ОСОБА_11 про те, що суд безпідставно відмовив у задоволенні цивільного позову пред`явленого до обвинуваченого в інтересах потерпілої ОСОБА_12 .
Зважаючи на недоведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України щодо неповнолітньої ОСОБА_12 , суд відповідно до положень ч.3 ст.129 КПК України правомірно залишив цивільний позов законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_12 без розгляду.
Вироку суду є законним та справедливим і підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
Вирок Славутського міськрайонного суду від 01 грудня 2021 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора, потерпілого (законного представника) в інтересах неповнолітньої потерпілої ОСОБА_12 ОСОБА_11 , захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді: