СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/1593/23
ун. № 759/4904/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 та представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Святошинського районного суду м. Києва клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0003420, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування 07.12.2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України, про накладення арешту,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся з вказаним клопотанням, у якому просить накласти арешт на автомобіль марки «Мазда 626», р.н. НОМЕР_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який було вилучено 18.03.2023 р. в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що слідчим відділом Святошинського управління Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0003420 від 07.12.2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до Святошинського УП ГУ НП у м. Києві надійшло повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що гр. ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 шляхом незаконних операцій з використанням електро-обчислювальної техніки заволоділи грошовими коштами мешканців м. Києва та Київської області.

В ході досудового розслідування в якості потерпілого допитано ОСОБА_10 , який повідомив, що 21 лютого 2023 року він перебуваючи у м. Новоград-Волинський Житомирської області в мережі Інтернет знайшов сайт (адресу сайту не зберіг), де було розміщено оголошення, про те, що дівчина надає інтимні послуги, вартість за годину 1000 грн. та вказано для зв`язку мобільний номер НОМЕР_2 . В цей час, у останнього виникло бажання в отриманні інтимних послуг від даної особи жіночої статі, у зв`язку з чим, він зателефонував на вказаний в оголошенні номер та трубку підняла дівчина, яка повідомила, що в них є вісім дівчат на вибір, година відпочинку коштує 1000 грн., на цілу ніч 7000 грн., а якщо замовляти на дві години, то третя година за рахунок закладу в подарунок, а також вони працюють тільки по передоплаті, на що ОСОБА_10 сказав, що подумає та перетелефонує. Через декілька хвилин ОСОБА_10 знову зателефонував на вищевказаний мобільний номер та сповістив, що бажає відпочити з дівчиною до ранку, на що йому повідомили, що це буде коштувати 7000 грн. та вказану суму необхідно оплатити одразу на банківську карточку їхнього салону і до нього виїде машина, щоб його забрати. На вказані умови ОСОБА_10 погодився, після чого дівчина, яка вела з ним бесіду по телефону сказала, що скине реквізити банківської карточки смс-повідомленням. Через декілька хвилин на його мобільний номер НОМЕР_3 надійшло смс-повідомлення, в якому було вказано номер банківської картки НОМЕР_4 . Після переказу коштів на зазначену банківську картку, ОСОБА_10 знову зателефонував на мобільний номер НОМЕР_2 та повідомив, що він здійснив платіж на суму 7000 грн. та повідомив адресу, де його забрати. Дівчина сказала, що перевірить платіж та відправляє авто за ним, яке прибуде через 30-40 хвилин. Приблизно через 15 хвилин після здійснення платежу до нього зателефонували з іншого мобільного номеру (номер не зберіг) невідомий чоловік та представившись головним менеджером «елітного салону», повідомив, що дівчина некоректно вказала суму оплати та йому повторно потрібно перерахувати кошти, але на інші реквізити банківської картки НОМЕР_5 в сумі 7800 грн., а попередній платіж 7000 грн. йому повернуть в салоні готівкою. Здійснивши знову оплату на банківську картку НОМЕР_5 в сумі 7800 грн., до нього ще раз зателефонував менеджер та повідомив, що платіж не пройшов і він дасть йому іншу банківську карту, щоб він оплатив 7500 грн., а два попередні платежі йому повернуть готівкою в салоні. В телефонному режимі почав пояснювати як правильно здійснити платіж. Так, невідомий чоловік сказав, щоб ОСОБА_10 відкрив додаток онлайн-банкінгу та натиснув на вкладку переказ коштів та почав диктувати номер іншої банківської картки НОМЕР_6 та сказав вести суму 7500 грн., які ОСОБА_10 вів та знову переказав кошти. Після цього менеджер сказав, що ОСОБА_10 поспішає натискати кнопку переведення коштів і платіж знову не пройшов, тому що він в себе в комп`ютері не вказав суму оплати. Останній сказав, щоб він не поспішав та знову почав пояснювати як правильно здійснити платіж, а попередні кошти йому повернуть готівкою, на що ОСОБА_10 знову відкрив додаток онлайн-банкінгу та менеджер продиктував ще раз ту саму банківську картку НОМЕР_6 , сказав вести суму переказу 14000 грн. та на кнопку переказ коштів нажимати по його команді, після того як він у себе в комп`ютері поставить суму оплати. Останній сказав натиснути кнопку переказ коштів і ОСОБА_10 знову переказав суму 14000 грн. Після всіх вищевказаних переказів коштів, менеджер зрозумів, що в нього вже не має коштів та повідомив, щоб він очікував на машину і поклав слухавку. Машина так до ОСОБА_10 не приїхала та усі його намагання зателефонувати на вищезазначені мобільні номери були марними та як напевно заблокували вхідні дзвінки від нього.

Отже, шляхом обману та психологічного тиску, ОСОБА_10 ошукали на загальну суму 36 300 грн., квитанції про переказ коштів останній долучив до матеріалів провадження.

Однак, окрім ОСОБА_10 аналогічним шляхом, невідомі особи використовуючи ті ж самі номера мобільних операторів та ті ж самі банківські картки, ошукали ще понад 20 осіб, які на даний час визнані потерпілими у даному кримінальному провадженні, та які повністю підтвердили вказану схему шахрайського заволодіння їхніми грошовими коштами у різних розмірах грошових коштів.

В подальшому, 18.03.2023 р. ході проведення обшуку автомобіля марки «Мазда 626» р.н. НОМЕР_1 розміщеного за адресою: м. Київ, вул. Драгоманова, 31, було вилучено: автомобіль марки «Мазда 626» р.н. НОМЕР_1 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що вилучений автомобіль поміщено на автомобільний майданчик, який розташовано за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 3, та з метою забезпечення збереження вищевказаного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, виникла необхідність в накладенні арешту на вказаний автомобіль.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з підстав, наведених у ньому.

В судовому засіданні представник власника майна заперечив щодо задоволення клопотання прокурора, посилаючись на те, що автомобіль не відповідає критеріям речового доказу, наведеним у ст. 98 КПК України, та є особистою власністю ОСОБА_4 .

Заслухавши пояснення прокурора та доводи представника власника майна, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Святошинською окружною прокуратурою м. Києва здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0003420 від 07.12.2022 р.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 15.03.2023 р. надано дозвіл на проведення обшуку у транспортному засобі «Мазда 626», р.н. НОМЕР_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення.

З протоколу обшуку від 18.03.2023 р. вбачається, що під час проведення обшуку автомобіля «Мазда 626», р.н. НОМЕР_1 , речей та документів, зазначених в ухвалі виявлено не було. В подальшому, вказаний автомобіль було вилучено.

Постановою від 18.03.2023 р. слідчого, вищезазначений автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0003420 від 07.12.2022 р.

Ч. 1 та п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є: арешт майна.

Ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Ч. 2 ст. 167 КПК України встановлено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Ч. 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За таких обставин, чинним КПК України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

При цьому, прокурор у клопотанні просить накласти арешт на майно, а саме: автомобіль, вилучений під час проведення обшуку 18.03.2023 р., з метою забезпечення збереження вказаного майна.

Разом з тим, аналізуючи матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено правових підстав для арешту вилученого автомобіля, можливість використання його як доказу в кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання, а так само, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися у клопотанні прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Так, прокурор порушуючи питання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: на автомобіль, додав до клопотання постанову від 18.03.2023 р. про визнання речовим доказом та передачу його на зберігання, у якій автомобіль визнано речовими доказами, посилаючись на те, що автомобіль має значення у кримінальному провадженні.

Між тим, вищезазначена постанова належним чином не необґрунтована, оскільки в ній відсутній висновок слідчого, який би давав підстави вважати, що вилучений в ході обшуку автомобіль є знаряддям вчинення злочину, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Крім цього, під час проведення обшуку автомобіля речей та документів, зазначених в ухвалі слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 15.03.2023 р. виявлено не було, про що зазначено у протоколі обшуку від 18.03.2023 р.

Беручи до уваги наведене, слідчому судді не надано достатніх даних на підтвердження необхідності накладення арешту на тимчасово вилучене майно, тоді як за правилами ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 р. по справі "Бакланов проти Російської Федерації", Постанови Європейського Суду від 24.03.2005 р. по справі "Фрізен проти Російської Федерації", судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу N 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Приймаючи до уваги вищевикладене, а також зважаючи на необґрунтованість та недоведеність необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора.

Враховуючи вищевикладене, майно на підставі п.2 ч.1 ст. 169 КПК України підлягає негайному поверненню особі, у якої воно було тимчасово вилучено під час обшуку 18.03.2023 р.

Керуючись статями 2, 98, 167, 169, 170 173, 175, 369 372 Кримінально-процесуального кодексу України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0003420, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування 07.12.2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України, про накладення арешту - відмовити.

На підставі п.2 ч.1 ст. 169 КПК України негайно повернути особі, у якої було тимчасово вилучено майно під час обшуку 18.03.2023 р. за адресою: м. Київ, вул. Драгоманова, 31, а саме: автомобіль марки «Мазда 626», р.н. НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Повний текст ухвали оголошено 11.04.2023 р. о 12:00.

Слідчий суддя ОСОБА_1