справа № 545/4121/22
провадження № 1-кп/631/106/22
У Х В А Л А
про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

08 листопада 2022 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з боку сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_3 ,

з боку сторони захисту:

обвинувачених ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

захисників

обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань № 2 Нововодолазького районного суду Харківської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 листопада 2021 року під № 0000076 щодо вчинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 1 статті 357, частиною 3 статті 357, частиною 3 статті 185, частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 185, частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 185, частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України,

В С ТА Н О В И В:

14 вересня 2022 року заступник керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_10 в порядку, передбаченому статтями 283, 291 та 293 Кримінального процесуального кодексу України, звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з обвинувальним актом та доданими до нього документами у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 листопада 2021 року під № 0000076 щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 1 статті 357, частиною 3 статті 357, частиною 3 статті 185, частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 185, частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 185, частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, що були зареєстровані за єдиним унікальним № 545/4121/22 (провадження № 1-кп/545/231/22).

Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 жовтня 2022 року задоволено подання голови Полтавського апеляційного суду про направлення кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 листопада 2021 року під № 0000076 щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 1 статті 357, частиною 3 статті 357, частиною 3 статті 185, частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 185, частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 185, частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України з Полтавського районного суду Полтавської області до іншого суду, а саме Нововодолазького районного суду Харківської області.

03 листопада 2022 року за вхідним № 3301/22-вх з Верховного Суду надійшли матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 1 статті 357, частиною 3 статті 357, частиною 3 статті 185, частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 185, частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 185, частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, що були зареєстровані за № 545/4121/22 (провадження № 1-кп/631/106/22) та відповідно до протоколу розподілу справи між суддями не в автоматичному режимі від 03 листопада 2022 року, обліково-статистичної картки справи та Контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, передані головуючому судді ОСОБА_1 04 листопада 2022 року.

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 04 листопада 2022 року прийнято справу до провадження та призначено підготовче судове засідання.

Під час підготовчого судового засідання прокурор просив суд вирішити питання, пов`язане із обранням відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, у судовому засіданні прокурор Нововодолазького відділу Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 звернувся до суду з письмовим клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , яке мотивував наявністю у провадженні обставин, визначених пунктами 1, 3 та 5 частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

На думку прокурора, у розрізі того, що причетність обвинуваченого до указаних кримінальних правопорушень злочинів, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, є дійсними ризики, визначені статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, як то можливість переховуватись від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_4 скоєно ряд кримінальних правопорушень, частина з яких відносяться до тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років. Крім того, ОСОБА_4 , за версією сторони обвинувачення, може незаконно впливати на свідків, які особисто йому відомі і перебуваючи на волі буде мати можливість здійснювати на них незаконний вплив, чим перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні. Крім того, враховуючи, обставини вчинених кримінальних правопорушень, будучи раніше судимим за вчинення ряду злочинів проти власності, ОСОБА_4 може продовжити злочинну діяльність, й надалі вчиняти аналогічні злочини, що свідчить про соціальну небезпеку особи, та унеможливлює його перебування на даний час у суспільстві.

Підстави для зміни міри запобіжного заходу, на думку прокурора, на даний час відсутні, дані, що характеризують особу обвинуваченого також не змінилися. Тому з метою забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, беручи до уваги неможливість запобігання вищезазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, прокурор просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з визначення розміру застави у відповідності до частини 3 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України.

Потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у підготовче судове засідання не з`явилися, хоча про дату час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому приписами Кримінального процесуального кодексу України порядку. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

У підготовчому судовому засіданні сторона захисту не заперечувала проти обрання обвинуваченому ОСОБА_4 заходу забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження та проаналізувавши в системного зв`язку усі наявні на даному етапі судового слідства у матеріалах справи докази на обґрунтування доцільності обрання заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, приходить до наступного.

Згідно з частиною 1 статті 1 Кримінального процесуального кодексу України, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (частина 2 статті 1 Кримінального процесуального кодексу України).

Відповідно до положень статті 2 Кримінального процесуального кодексу України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ Кримінального процесуального кодексу України (частина 3 статті 315 Кримінального процесуального кодексу України).

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 Кримінального процесуального кодексу України.

При цьому суд враховує положення частини 1 статті 131 вищевказаного нормативного акту України які обумовлюють, що заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 2 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Вимогами статті 178 Кримінального процесуального кодексу України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Відповідно до положень статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені пунктами 1 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого та визначені у пунктах 1 12 частини 1 вказаної статті.

В даному випадку, за обставин, викладених у сформульованому обвинуваченні, у вказаному кримінальному провадженні було висунуто обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України, частинами 1 та 3 статті 357 Кримінального кодексу України, частинами 3 та 4 статті 185 Кримінального кодексу України.

Ухвалою слідчого судді Полтавського районного суду Полтавської області від 24 червня 2022 року до підозрюваного ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб, а саме до 23 серпня 2022 року, без визначення розміру застави.

Ухвалою Полтавського районного суду Харківської області від 14 вересня 2022 року запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», обраний на досудовому слідстві відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строком на 60 днів, а саме до 14 листопада 2022 року включно.

В ході обговорення питання доцільності обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого, відповідно до обвинувального акту та долучених до кримінального провадження матеріалів встановлено такі відомості: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: місто Харків, громадянин України, зі середньою освітою, офіційного працевлаштування не має, неодружений, доказів щодо наявності на утриманні неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків суду не надано. Місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , де характеризується задовільно. Також судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 14 січня 2022 року за частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України та на підставі статті 71 Кримінального кодексу України призначено покарання у вигляді 5 років 3 місяців позбавлення волі; судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена.

Обвинувачений на час вирішення даного питання за своїм станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров`я, зі слів обвинуваченого є особою з інвалідністю ІІІ групи (по зору), але відповідних доказів надано не було. ОСОБА_4 має типові соціальні зв`язки для особи його віку.

Відповідно, аналізуючи указані фактори у цьому провадженні в їх сукупності на предмет перевірки дійсності у справі обставин, визначених частиною 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, суд ураховує, що застосування до підозрюваного, обвинуваченого будь-якого запобіжного заходу першочергово передбачає наявність обґрунтованої підозри.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що передбачено частиною 5 статті 9 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (наприклад, пункт 32 рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86)) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)).

В даному випадку судовий розгляд кримінального провадження не завершений та знаходиться на стадії підготовчого судового провадження.

Наведеного вище достатньо для висновку, не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду клопотання, що підозра відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 14 вересня 2022 року, закінчується 14 листопада 2022 року.

На цей час в даному кримінальному провадженні обвинувачених, потерпілих та свідків не допитано, докази передбачені статтею 84 Кримінального процесуального кодексу України з боку сторони обвинувачення та захисту, не досліджені, у зв`язку з чим, враховуючи наведені дані суд вважає, що обставини регламентовані статтею 177, пунктами 1, 2 частини 1 статті 194 вказаного Кодексу є дійсними, беручи до уваги наявні дані, які підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що обвинувачений має певне відношення до подій відображених в обвинувальному акті (суд не удається на цій стадії до оцінки його дій та ролі з точки зору норм Кримінального кодексу України, а лише констатує факт, того, що вони пов`язані з цими подіями).

Таким чином, під час розгляду заявленого клопотання, суд вважає, що в даному конкретному випадку продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1, 3 та 5 частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, ОСОБА_4 може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований, не має належного джерела прибутку, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності та наразі обвинувачується у скоєнні ряду кримінальних правопорушення, частина з яких, а саме за частиною 3 та 4 статті 185 Кримінального кодексу України, відносяться до тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Те, що сама по собі суворість передбаченого покарання не є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, однак в цій ситуації слід урахувати, у тому числі те, що як слушно зауважує прокурор у клопотанні з цього питання, обвинувачений обізнаний, що санкція однієї із інкримінованих частин статті передбачає позбавлення волі на строк до 8 років, що свідчать про обставини, які можуть бути підставою та мотивом для навмисно переховуватися від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

При цьому, Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) суд використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України у цьому кримінальному провадженні щодо обвинуваченого.

Та з його урахуванням суд погоджується з аргументами прокурора про наявність ризику перешкоджати кримінальному провадженню.

Також, реальним є ризик переховування, адже наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, а у даному конкретному випадку, такий ризик є обґрунтованим, оскільки він належним чином умотивований прокурором та підтверджується наявними матеріалами.

Слушним є і ризик впливу на свідків, які особисто відомі обвинуваченому, і перебуваючи на волі він буде мати можливість здійснювати на них незаконний вплив.

Так, оцінюючи наявність цього ризику у кримінальному провадженні, суд виходить з встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків, потерпілого у кримінальному провадженні на різних його етапах, та уважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань цих осіб безпосередньо судом під час розгляду справи по суті. Тим самим, не виключена ймовірність того, що обвинувачений не будучи обмеженим у спілкуванні із цими особами, яким відомі обставини вчинення злочину у яких останній обвинувачується, він може здійснювати на них вплив шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Тим самим, наявності ризику впливу на свідків, потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, потерпілого та дослідження їх судом.

Заслуговує на увагу й наявність такого ризику як можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив ряд нових кримінальних правопорушень та відповідно до матеріалів кримінального провадження свою діяльність здійснював системно та на протязі тривалого часу, що фактично свідчить про можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, як наслідок є дійсними обставини визначені пунктами 1 та 2 частини 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно ж до наведеної норми права наявність ризику є підставою для застосування запобіжного заходу, а тому визначаючись з тим, який саме запобіжний захід на даному етапі у кримінальному провадженні убезпечить від його настання, суд ураховує таке.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

При цьому Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачені частиною 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

З огляду на викладене суд у ракурсі установлених фактичних обставин уважає, що на даному етапі кримінального провадження запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є достатнім заходом забезпечення кримінального провадження, таким, потреба у застосуванні якого, на сьогодні є дійсною, та сприймає його застосування, як доречне (слушне) в цей час, адже саме він, по-перше, буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та по-друге, зможе запобігти ризикам, які визначенні статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, та які були встановлені судом.

У ході даного розгляду не установлено факту того, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою зможуть запобігти встановленим ризикам. Суд також враховує те, що будь-які дані, які б свідчили про неможливість тримання ОСОБА_4 під вартою, сторонами кримінального провадження не надано.

Будь яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Таким чином, обставини регламентовані статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України, у світлі даних про особу обвинуваченого, не є такими, що вказують на відсутність передумови визначеної пунктом 3 частини 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України у поєднанні з характером висунутого обвинувачення та проведеним комплексом досліджених у цій справі доказів та тих, які тільки мають бути в ньому вчинені.

Як наслідок, на даний час наявні обставини визначені статтею 177, пунктам 1 3 частини 1 статті 194, статті 315 Кримінального процесуального кодексу України, які в своїй сукупності вказують на дійсність обставин, як слушних щодо викладу обставин, які дають підстави обвинувачувати особу у вчиненні кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене вище, на даний час відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, що в свою чергу виправдовує подальше обмеження права обвинуваченого ОСОБА_4 перебувати на волі.

Таке судове рішення не суперечить вимогам статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Приймаючи до уваги, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу встановленого ОСОБА_4 строку тримання під вартою, суд вважає за доцільне на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів та оцінених в сукупності з усіма обставинами, у тому числі визначеними статтями 177, 178, 183, 194, 315 Кримінального процесуального кодексу України, обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою у межах строків визначених Кримінальним процесуальним кодексом України.

Частиною 3 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України покладено на суд обов`язок, при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, крім випадків, передбачених частиною 4 цієї ж статті.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив суд, посилаючись на положення частини 3 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, визначити обвинуваченому ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Вирішуючи питання щодо розміру застави суд виходить з приписів пункту 2 частини 5 статті 182 Кримінального процесуального кодексу України, який передбачає, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчинені тяжкого злочину в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також бере до уваги майновий та сімейний стан обвинуваченого й вважає за необхідне визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі, що дорівнює 50 (п`ятдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, так як саме внесення застави в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, що визначені у частині 5 статті 194 кримінального процесуального кодифікованого закону України.

Статтею 7 Закону України № 1928-ІХ від 02 грудня 2021 року «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 1 січня 2022 року встановлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб в сумі 2481 гривня 00 копійок, а отже розмір застави становитиме 124050 (сто двадцять чотири тисячі п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Розмір застави обумовлюється судом тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні.

Також, у відповідності до положень частини 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, на обвинуваченого у разі внесення застави, з дня її внесення, слід покласти на 2 місяці наступні обов`язки: прибувати до суду із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту селища міського типу Нова Водолага, Харківського району, Харківської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати при наявності на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, адже такі обов`язки будуть пропорційними, помірними, та такими, що не становитимуть надмірний тягар для обвинуваченого, у зв`язку з чим не суперечитимуть пункту 2 частини 3 статті 132 Кримінального процесуального кодексу України.

Постановляючи ухвалу, суд також бере до уваги приписи частини 1 статті 197 Кримінального процесуального кодексу України, відповідно до яких строк дії ухвали про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 1 29, частинами 1 та 11 статті 31, статтею 33, частинами 5 та 6 статті 34, статтею 35, частиною 2 статті 110, статтями 131 132, 134 138, 176 178, 182 184, 186, 193 194, 196, 314 316, 331, 369 372, частиною 2 статті 392, частиною 5 статті 532, статтею 533 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Харківській слідчий ізолятор» строком на шістдесят днів, а саме до 06 січня 2023 року (включно).

Одночасно визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 50 (п`ятдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 124050 (сто двадцять чотири тисячі п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області (номер рахунку UA0006674, МФО банку одержувача 820172, код отримувача за , отримувач Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, банк отримувача Державна казначейська служба України у місті Київ, призначення платежу застава, справа № 545/4121/22, номер провадження № 1-кп/631/106/22, з обов`язковою вказівкою П.І.Б. обвинуваченого.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в даній ухвалі протягом дії цієї ухвали.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 листопада 2021 року під № 0000076;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити, що у разі внесення застави у визначеному в ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого з-під варти, та повідомити усно і письмово Нововодолазький районний суд Харківської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в ухвалі, ОСОБА_4 зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що з моменту звільнення його з-під варти у зв`язку з внесенням застави він вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Визначити термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави до 06 січня 2023 року (включно).

Попередити ОСОБА_4 або заставодавця, що у разі невиконання обов`язків покладених судом, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Зобов`язати прокурора негайно повідомити близьких родичів ОСОБА_4 про застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою у Державній установі «Харківській слідчий ізолятор» строком на шістдесят днів, а саме до 06 січня 2023 року (включно).

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , його захиснику, прокуророві та направити уповноваженій службовій особі Державної установи «Харківській слідчий ізолятор» для відома та виконання.

Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, як і не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Суддя: ОСОБА_1