Справа № 297/4091/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2023 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000520 від 09.12.2022 року, яке поступило з обвинувальним актом по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Берегове, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

за ч. 2 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та суспільну небезпечність, з метою незаконного переправлення громадян України через державний кордон в умовах дії правового режиму воєнного стану, 09 грудня 2022 року близько 14 години 00 хвилин на автомобілі марки «ВАЗ 2107», червоного кольору, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », прибув в м. Берегове, на вул. Окремий хутір, де в той час за його вказівкою перебували громадяни України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканець АДРЕСА_2 . Після чого, ОСОБА_4 здійснив посадку останніх до салону вказаного автомобіля та вирушив до с. Астей, Берегівського району, Закарпатської області, з метою їх незаконного переправлення через державний кордон України.

Прибувши у вищевказаний населений пункт ОСОБА_4 своїми вказівками спрямував ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в пішому порядку, поза встановленим пунктом пропуску, у напрямку 196 прикордонного знаку на державному кордоні України з Угорщиною та з метою уникнення прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України здійснював безпосередньо їх супровід та керував їх діями.

Однак, о 15 годині 45 хвилин ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 були викриті та затримані прикордонним нарядом ІНФОРМАЦІЯ_5 безпосередньо біля державного кордону.

Доказами на підтвердження встановлених обставин є наступне.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав повністю і показав, що дійсно в грудні 2022 року хотів переправити незаконно трьох громадян України через державний кордон України, шляхом його вказівок по спрямуванню вказаних осіб в пішому порядку, поза встановленим пунктом пропуску, з метою уникнення прикордонних нарядів прикордонної служби України та здійснював їх супровід керуючи їх діями. Однак, вони були затримані прикордонним нарядом.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений, його захисник та прокурор не оспорюють обставини справи та судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, тому суд за їх згодою відповідно до частин 3 і 4 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням обставин, які характеризують обвинуваченого.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Отже, суд обираючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України слід визнати його щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно досудової доповіді, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, середній рівень ризику небезпеки для суспільства, а також середній рівень ризику вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб). На думку, органу пробації, якщо суд дійде висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання не пов`язаного з позбавленням волі, буде доцільно, з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень у майбутньому, застосувати заходи нагляду та соціально-виховні заходи, які можуть вплинути на фактор ризику та знизити ризик повторного кримінального злочину.

По місцю проживання обвинувачений ОСОБА_4 характеризується позитивно.

На думку суду обвинуваченого ОСОБА_4 слід визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 332 КК України, як організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, надання засобів, вчинене щодо кількох осіб.

Положеннями ст. 50 КК України, визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, однак в якому щиро розкаявся, зокрема активно сприяв розкриттю злочину, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за можливе його виправлення без відбування покарання, а тому на підставі ст. 75 КК України слід звільнити його від відбування основного покарання з покладанням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.

Суд вважає, що таке покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

Щодо додаткового покарання передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України - позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, суд констатує наступне.

Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» відповідно до ст. 55 КК України позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання лише в тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з посадою підсудного або із заняттям ним певною діяльністю.

Якщо додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то воно застосовується лише до тих осіб, які обіймали посади чи займалися діяльністю, з якими було пов`язано вчинення злочину. До інших осіб, які були співучасниками злочину, не пов`язаного з їх діяльністю чи займаною посадою, додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю не застосовується з наведенням у вироку відповідних мотивів.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 на час вчинення злочину і по теперішній час ніде не працює, вчинення ним злочину не було пов`язане з його посадою або із заняттям ним певною діяльністю, тому додаткове покарання позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю до нього не слід застосовувати.

Відповідно до ст. 100 КПК України, речові докази: мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro Max» білого кольору, ІМЕІ № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , в середині якого наявна сім-картка мобільного оператора Київстар, який упаковано до спецпакету НПУ №ВУМ2012284, який зберігається в кімнаті речових доказів Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, слід повернути обвинуваченому ОСОБА_4 як власнику, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 14.12.2022 року.

Згідно ухвали слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 12.12.2022 року обвинуваченому ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06 лютого 2023 року. Визначено розмір застави у сумі 61732,00 гривень, з покладенням наступних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора або слідчого судді/суду на їх першу вимогу; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду не виїжджати за межі Берегівського району; утримуватись зі свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Згідно копії квитанції від 12.12.2022 року ОСОБА_5 внесено заставу в розмірі 61732,00 гривень по справі №297/3845/22 та ОСОБА_4 був звільнений під вказану заставу.

При цьому, законом - Кримінальним процесуальним кодексом України не вказано, що застава як запобіжний захід має відповідний строк або дату закінчення.

Так, дійсно обов`язки зазначені в ухвалі слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 12.12.2022 року втратили свою дію, однак застава не припинила свою дію як запобіжний захід.

Після набрання вироком законної сили у відповідності до ч. 11 ст. 182 КПК України заставу слід повернути заставодавцю - ОСОБА_5 .

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 332 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 332 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років не вчинить нового злочину, поклавши на нього обов`язки відповідно до п.п. 1 і 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи.

Після набрання вироком законної сили у відповідності до ч. 11 ст. 182 КПК України заставу внесену в розмірі 61732 (шістдесят одна тисяча сімсот тридцять дві) гривні 00 копійок по справі №297/3845/22 - повернути заставодавцю ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 100 КПК України, речові докази: мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro Max» білого кольору, ІМЕІ № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , в середині якого наявна сім-картка мобільного оператора Київстар, який упаковано до спецпакету НПУ №ВУМ2012284, який зберігається в кімнаті речових доказів Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області - повернути обвинуваченому ОСОБА_4 як власнику.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Берегівський районний суд Закарпатської області протягом 30 діб з моменту його оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1