Справа №345/1562/22
Провадження № 1-кп/345/238/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.11.2022 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000119 про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та жителя АДРЕСА_2 , ФОП, розлученого, з середньою спеціальною освітою, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_2
захисника ОСОБА_5
в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 заподіяв умисне легке тілесне ушкодження потерпілому.

Правопорушення вчинене за таких обставин.

ОСОБА_6 15.05.2022 близько 15:00 год. перебував поблизу будинку АДРЕСА_3 . В цей час до нього на велосипеді під`їхав ОСОБА_2 , у якого виник протиправний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .
Реалізовуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи їх настання, наніс два удари кулаками в ділянку обличчя ОСОБА_6 , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці підборіддя зліва, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 31.05.2022 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, не визнав та на підставі ст. 63 Конституції України відмовився давати покази.

Захисник вважає, що дане кримінальне провадження слід закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки, стороною обвинувачення не надано достатньо доказів для доведення вини його підзахисного, а покази потерпілого і свідків є суперечливим.

Невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні правопорушення, яке йому інкримінується, суд розцінює як намагання уникнути передбаченої законом відповідальності за вчинене протиправне діяння. Адже вина ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого правопорушення доводиться показами потерпілого, свідків і письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення.

Так, потерпілий ОСОБА_6 пояснив суду, що обвинуваченого знає як сусіда, який проживає на одній з ним вулиці. 15.05.2022 він гуляв по місту разом з дружиною та малолітньою дитиною. Коли підходили до своєї машини, яка була припаркована на АДРЕСА_3 , то до них на велосипеді під`їхав ОСОБА_7 . Останній зупинився і притиснув його до машини. Далі ОСОБА_7 наніс йому два удари кулаками. Один удар кулаком лівої руки в праву частину обличчя і один удар кулаком правої руки в щелепу зліва. Далі обвинувачений сказав щось його дружині і поїхав геть. Через декілька днів звернувся за медичною допомогою в Калуську ЦРЛ, де описали його стан і дали направлення для проходження МРТ, але, оскільки, там була велика черга, то це обстеження він не проходив. Далі його безпосередньо оглядав експерт і зафіксував тілесні ушкодження. На місці події були ще якісь люди, але він не зауважував хто саме. Щодо покарання, то вважає, що обвинуваченого слід покарати суворо.
В подальшому потерпілий в судове засідання не прибув, проте, подав заяву про розгляд справи без його участі.
Свідок ОСОБА_8 , яка є дружиною потерпілого, розповіла суду, що 15.05.2022 року вона разом з чоловіком і з малолітньою дитино, яка перебувала у дитячому візку, прогулювались в м. Калуші. Їхній автомобіль був припаркований на вул. Рубчака позаду магазину "АТБ" біля магазинчику розмальованого червоними кольорами. Коли вони підходили до свого автомобіля, то на велосипеді до них під`їхав ОСОБА_7 . Останній почав висловлювати до її чоловіка якісь претензії в грубій формі. Точного змісту розмови не пам`ятає, але претензії стосувались того, що ніби то ОСОБА_6 щось казав дружині обвинуваченого. Чоловік стояв біля машини збоку, а вона в цей час стояла позаду машини. Далі обвинувачений, тримаючи велосипед між ногами, двічі кулаками обох рук вдарив її чоловіка в щелепу. Після цього обвинувачений сів на велосипед і поїхав в сторону вулиці Каракая. Потерпілий обвинуваченого не бив. Поблизу інших людей не було. Можливо хтось міг перебувати на дальшій відстані від місця події. Від ударів в чоловіка на обличчі був синяк, проте, в день нанесення ударів чоловік в лікарню не звертався. Свідок точно не пригадує, коли саме чоловік звернувся в лікувальний заклад.
Свідок ОСОБА_9 пояснив, що раніше він не знав ні обвинуваченого, ні потерпілого. 15.05.2022 року він гуляв по місту Калушу. Після обіду близько 15 години проходив повз магазин "АТБ", що на вул. Грушевського і в цей час побачив сутичку двох чоловіків. Чоловіки знаходились поруч з машиною темного кольору біля магазинчику "Ніка", а він був на відстані приблизно 50 метрів від них. Бачив, що обвинувачений вдарив потерпілого два рази кулаками в обличчя. Не пригадує в якій послідовності були ці удари. Біля цих чоловіків неподалік була жінка з малою дитиною. Він в конфлікт не втручався, а пішов далі по своїх справах. Свідок не звернув уваги чи мав щось при собі обвинувачений.
Покази цих свідків суд розцінює як об`єктивні, адже неприязних відносини з обвинуваченим в них нема. Ці покази є несуперечливими та взаємодоповнюють одні одних, а також співпадають з показами потерпілого.
Твердження захисника про те, що свідок ОСОБА_9 не впізнавав двох чоловіків, між якими був конфлікт, є голослівними, адже свідок чітко в судовому засіданні вказав хто кому наносив удари. Те, що свідок ОСОБА_9 не згадав про той факт, що обвинувачений був на велосипеді, не спростовує показів цього свідка, адже врешті вони повністю співпадають з показами потерпілого і свідка ОСОБА_8 . Окрім того, цілком логічним є те припущення, що будучи мимовільним очевидцем конфліктної ситуації з відносно далекої відстані особа могла не зауважити на наявність певних речей поряд з учасниками конфлікту. Факт знайомства свідка ОСОБА_9 з одним із працівників поліції також не може однозначно свідчити про упередженість цього свідка.
З показів потерпілого та вище зазначених свідків можливо встановити час та місце, де відбувався конфлікт, дії обвинуваченого, які були спрямовані на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, а також наслідки фізичних дій обвинуваченого у виді видимих пошкоджень на обличчі потерпілого.
Щодо такого свідка як ОСОБА_10 , яка допитувалась під час досудового розслідування і зазначена в реєстрі матеріалів досудового розслідування, то сторона обвинувачення відмовилась від подальшого виклику і допиту цієї особи зважаючи на те, що з об`єктивних причин неможливо забезпечити явку цього свідка в судове засідання. Як встановлено з пояснень обвинуваченого, його колишня дружина ОСОБА_10 на даний час перебуває за межами території України і не відомо коли вона повернеться додому. За наполяганням сторони захисту вживались всі можливі способи повідомлення цього свідка про час та місце проведення судового засіданні. В тому числі свідку було запропоновано надати покази дистанційно в режимі відеоконференцзв`язку, проте, в час запланованих судових засідань ОСОБА_10 не вийшла на зв`язок. За таких обставин з метою дотримання розумного строку розгляду кримінального провадження судом було прийнято рішення про подальший розгляд кримінального провадження без допиту цього свідка.
Також вина обвинуваченого доводиться наступними письмовими доказами:
-рапортом старшого інспектора Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області від 19.05.2022 року, з якого вбачається, що 19.05.2022 року о 12.57 год. по телефону до чергової частини надійшло повідомлення від органів охорони здоров`я про те, що за медичною допомогою звернувся ОСОБА_6 , діагноз: ЗЧМТ;

-заявою ОСОБА_6 від 19.05.2022 року, адресованою начальнику Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, з проханням про притягнення до кримінальної відповідальності чоловіка на ім`я ОСОБА_11 , який 15.05.2022 року на вулиці Рубчака, близько третьої години дня, наніс ОСОБА_6 тілесні ушкодження, а саме два удари кулаком по обличчю в присутності дружини і дитини;
-догоспітальним протоколом № 1410 від 19.05.2022 року, з якого вбачається, що за результатами попереднього огляду ОСОБА_6 черговим лікарем йому було виставлено попередній діагноз: Забій м`яких тканин обличчя. Лікарем зафіксовано, що в ОСОБА_6 наявний травматичний набряк м`яких тканин обличчя зліва, ущільнення нижньої губи зліва;
- висновком експерта № 65 від 31.05.2022 року, з якого вбачається, що у потерпілого ОСОБА_6 мались тілесні ушкодження: синець в ділянці підборіддя зліва, який утворився від дії тупого твердого предмету, міг утворитися як при нанесенні удару таким предметом (можливо рукою, так і іншим тупим твердим предметом) у вказану вище ділянку, так і при падінні на площину та ударі вищевказаною ділянкою до тупого твердого предмету, може відповідати терміну, вказаному у постанові і відноситься до легких тілесних ушкоджень;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 31.05.2022 р., в ході якого потерпілий ОСОБА_6 відтворив обставини нанесення йому тілесних ушкоджень 15.05.2022 року близько 15.00 год. в АДРЕСА_3 знайомим з вигляду чоловіком на ім`я ОСОБА_11 . До протоколу додано фототаблицю, на фотознімках відображено, що потерпілий показує, як обвинувачений наніс йому удари кулаками в ділянку обличчя;
-протоколом огляду місця події від 31.05.2022 р. з фототаблицею. В даному протоколі зафіксовано огляд проїжджої частини дороги, поблизу будинку АДРЕСА_3 .
Сторона захисту зауважила на наявності розбіжностей між показами потерпілого та свідків про те, що ударів було два, а у висновку експерта зафіксовано лише один синець. Проте, на думку суду, така обставина не спростовує показів потерпілого і свідків, адже первинний огляд лікарем мав місце через 4 дні після нанесення тілесних ушкоджень, а судово-медичний експерт оглянув потерпілого через 5 днів після нанесення тілесних ушкоджень, що не виключає того, що за цей період могли зникнути видимі наслідки одного з нанесених ударів.
Надані суду докази не містять інформації, яка б давала підстави вважати, що наявні в потерпілого тілесні ушкодження отримані не від ударів обвинуваченого, а за інших обстави і в іншому місці. Як зазначено у вище згаданому висновку експерта, наявні в потерпілого тілесні ушкодження могли утворитися в т.ч. при нанесенні удару у вказану ділянку та можуть відповідати терміну, вказаному у постанові.
Щодо причини конфлікту між обвинуваченим та потерпілим, то суд не конкретизує цієї обставини, адже окрім показів потерпілого та його дружини, інших об`єктивних доказів щодо цієї обставини суду на дослідження не було подано. Окрім того, для встановлення вини обвинуваченого в нанесенні тілесних ушкоджень потерпілому і кваліфікації його дій в даному випадку не має значення причина конфлікту і мотиви його дій, адже ймовірні взаємні словесні образи не дають права застосовувати фізичну силу по відношенню до опонента.
Під час судового розгляду не встановлено обставин, які б свідчили про протиправні дії потерпілого, які б дозволяли обвинуваченому з метою самооборони застосовувати насильство по відношенню до потерпілого.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненому кримінальному правопорушенні у судовому засіданні доведена повністю, а його протиправні дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України, як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, обставини при яких було скоєне правопорушення, а також думку потерпілого і позицію прокурора.
Зокрема, призначаючи покарання суд враховує що обвинувачений має постійне місце проживання, на обліку у психіатра та нарколога не числиться, працевлаштований, адже займається підприємницькою діяльністю. Відсутні негативні характеристики що нього.

Обставини, які б пом`якшували покарання обвинуваченому на підставі ст. 66 КК України, відсутні. Обставини, які б відповідно ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченому, в обвинувальному акті не зазначені, а суд не вправі самостійно встановлювати такі обставини.

У судовому засіданні прокурор просив врахувати дані про особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного і призначити йому покарання у виді громадських робі.

Потерпілий просив покарати обвинуваченого суворо.

Враховуючи наведене, ставлення обвинуваченого до скоєного проступку, а саме те що відсутнє каяття з його боку за вчинені дії, вчинення кримінального правопорушення вперше, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе при відбуванні покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт. Саме, таке покарання суд вважає необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_2 та попередження скоєння ним нових правопорушень.
Цивільний позов в межах кримінального провадження не заявлявся.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Відсутні підстави для обрання обвинуваченому запобіжного заходу вироком суду.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368-371, 374, 395 КПК України,

у х в а л и в:

Засудити ОСОБА_2 тавизнати його винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 200 (двісті) годин.

Речовий доказ: догоспітальний протокол № 1410 від 19.05.2022 на ім`я ОСОБА_6 , який знаходиться в матеріалах судової справи залишити там же.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядкудо Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляції протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Роз`яснити потерпілому, що у відповідності до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Суддя