Номер провадження: 11-сс/813/1147/22
Справа № 523/8826/22, 1-кс/523/2037/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 09.08.2022року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, із середньою освітою, перебуваючої у цивільному шлюбі, не працюючої, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей 2005 та 2006 років народження та мати пенсійного віку, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої: 06.12.2021р. Київським райсудом м. Одеси за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1р., на підставі ст.75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням на строк 2роки,
підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України у кримінальному провадженні №0000644 від 06.08.2022 року,

установив
Зміст оскаржуваного судового рішення
Слідчий звернувся до суду з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , яке мотивовано наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та неможливістю застосування відносно підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів.
Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 09.08.2022 року було частково задоволено клопотання слідчого СВ Відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , та застосовано відносно підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 30 днів. Визначено розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 52000гривень.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.
Зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, прокурор Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів та визначити розмір застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор вказує, що судом першої інстанції не в повній мірі оцінені обставини справи та не надана належна увага тому, що наявні ризики, на які слідчий посилається у клопотанні.

В судове засідання апеляційного суду, будучи належним чином повідомленою, ОСОБА_8 не з`явилась. Однак, за інформацією захисника у даному кримінальному провадженні обвинувальний акт направлено до суду першої інстанції для розгляду.

У зв`язку із тим, що строк дії оскаржуваної ухвали закінчився, апеляційний суд на даному етапі не може погіршити становище ОСОБА_8 , а тому розгляд апеляційної скарги прокурора проводиться без її участі.

Позиції учасників апеляційного розгляду
В судовому засіданні апеляційного суду:

прокурор підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити;

захисник заперечувала проти апеляційної скарги прокурора.

Мотиви апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).
Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що підозра ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України є обґрунтованою та прокурором не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.
В апеляційній скарзі, як на підстави необхідності застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор посилається на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі доведеності її вини.
Так, дійсно, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.
Разом з цим Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
В рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Водночас, при встановленні наявності ризиків, необхідністю запобігти яким може обґрунтовуватися обрання підозрюваній особі запобіжного заходу, необхідно виходити із загальних тверджень про наявність певного ризику, передбаченого тим чи іншим пунктом ч. 1 ст. 177 КПК, а існування кожного визнаного ризику має підтверджуватися конкретними фактами, наявність яких має бути переконливо продемонстрована. Зокрема, такий висновок вбачається зі змісту п. п. 85, 86 рішення Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Макаренко проти України» (Makarenko v. Ukraine) від 30.01.2018, в якому суд вказав, що «До обґрунтувань, які відповідно до практики Суду вважаються «відповідними» та «достатніми» доводами, входять такі підстави, як небезпека переховування від слідства, ризик чинення тиску на свідків або фальсифікації доказів, ризик змови, ризик повторного вчинення злочину, ризик спричинення порушення громадського порядку, а також необхідність захисту затриманого», «…Аргументи на користь чи проти звільнення не повинні бути «загальними та абстрактними». Якщо законодавство передбачає презумпцію щодо факторів, які стосуються підстав продовження тримання під вартою, то існування конкретних фактів, що переважають принцип поваги до особистої свободи, має бути переконливо продемонстровано».
При цьому, оцінюючи кожен факт, викладений на підтвердження заявлених стороною обвинувачення ризиків, необхідно оцінювати його у контексті чинників, перелічених у ч. 1 ст. 178 КПК. Вказане вбачається не лише зі змісту відповідної норми, але й практики ЄСПЛ. Зокрема, у п. 58 рішення ЄСПЛ у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява №9190/03 від 04.10.2005, зазначено: «… Ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню».
Під час апеляційного розгляду було встановлено, що з моменту внесення підозрюваною ОСОБА_8 застави, остання належним чином виконує покладені на неї процесуальні обов`язки та не намагалась переховуватись від органу досудового розслідування та суду.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_8 за першою вимогою з`являється до суду, що також було підтверджено прокурором в судовому засіданні апеляційного суду.
Апеляційний суд вважає необґрунтованим доводи апеляційної скарги прокурора про наявність ризику впливу підозрюваною на потерпілого та свідків, оскільки прокурором не надано доказів про здійснення підозрюваною ОСОБА_8 будь-яких заходів незаконного впливу на потерпілого та свідків, з огляду на відсутність у клопотанні будь-якого обґрунтування існування вказаних обставин.
Доводи сторони обвинувачення про те, що застосований розмір застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб не буде належним чином забезпечувати її належну процесуальну поведінку, на думку апеляційного суду носять абстрактний та не конкретний характер. Жодних доказів на підтвердження факту існування цих ризиків, апеляційному суду не надано.
При цьому, апеляційний суд вважає, що наявність у ОСОБА_8 попередньої судимості, не є підставою яка дає можливість визначення більшого розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу.
Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, репутацію підозрюваного, обвинуваченого, тощо.
Так, ОСОБА_8 має постійне місце проживання, на утриманні двох неповнолітніх дітей, у зв`язку з чим має потребу у придбанні продуктів харчування та забезпечення інших потреб пов`язаних з утриманням дітей.
У своїй апеляційній скарзі прокурор не довів та не обґрунтував, чому саме застосування більшого розміру застави не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_8 .
Крім того, оскільки строк дії оскаржуваної ухвали сплинув, апеляційний суд не має законних підстав для задоволення вимог апеляційної скарги прокурора.
Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що застосований до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід, являється необхідним та достатнім в даному випадку для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_8 під час досудового розслідування.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що слідчим суддею на підставі повного та всебічного дослідження обставин провадження та відповідно до приписів кримінального процесуального закону зроблений вірний висновок про відсутність підстав для застосування до підозрюваної ОСОБА_10 застави, як альтернативного запобіжного заходу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:
1) залишити ухвалу без змін;
2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги прокурора ОСОБА_6 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржену ухвалу слідчого судді без змін.
Керуючись ст. ст. 182, 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 09.08.2022року відносно ОСОБА_8 , підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України у кримінальному провадженні №0000644 від 06.08.2022 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4