Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/1295/23
номер провадження 1-кс/695/425/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2023 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання дізнавача СД Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 погодженого прокурором Драбівського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000217 від 10.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України,

в с т а н о в и в:

дізнавач СД Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 звернулася до суду з погодженим прокурором Драбівського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_4 клопотанням про арешт майна. В обґрунтування клопотання зазначено, що 10.04.2023 до ВПД №1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення, що в смт. Драбів Золотоніського району Черкаської області зупинено автомобіль ВАЗ 2109 номерні знаки НОМЕР_1 з причіпом чорного кольору номерні знаки НОМЕР_2 , в якому є металобрухт та металеві ваги без відповідних документів. За даним фактом 10.04.2023 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000217 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України.

10.04.2023 під час огляду місця пригоди по АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено: причіп чорного кольору марки «ЛЕВ» моделі 183121 номерні знаки НОМЕР_2 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_5 та яким користується ОСОБА_6 , всередині якого було виявлено металобрухт чорного кольору близько 500 кг. та металеві ваги зеленого кольору без маркування. Вказаний причіп було тимчасово вилучено та доставлено на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів по вул. Центральна 81 в смт. Драбів Золотоніського району Черкаської області. Постановою слідчого від 10.04.2023 вилучений на місці події причіп чорного кольору марки «ЛЕВ» всередині якого було виявлено металобрухт чорного кольору та металеві ваги зеленого кольору без маркування визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Оскільки причіп чорного кольору марки «ЛЕВ», всередині якого було виявлено металобрухт чорного кольору та металеві ваги зеленого кольору, є предметом кримінального правопорушення та містять на собі сліди кримінального правопорушення, дізнавач просить накласти арешт на вказане майно, заборонивши розпоряджатися та користуватися вказаним майном та визначити місце зберігання причіпу на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів ВПД №1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області.

Дізнавач та прокурор у судове засідання не з`явилися, але в резолютивній частині клопотання просили розглянути клопотання без участі дізнавача та прокурора.

Володілець майна ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Про причини неявки суд не повідомив.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи, вважає, що клопотання підлягає до часткового задоволення.

З матеріалів клопотання та доданих до нього матеріалів слідчим суддею встановлено, що проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000217 від 10.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, та під час досудового розслідування якого виявлено та вилучено: причіп чорного кольору марки «ЛЕВ» моделі 183121, металобрухт чорного кольору близько 500 кг., металеві ваги зеленого кольору без маркування.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з положеннями ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, в ч. 2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, в тому числі, і з метою збереження речових доказів.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.

Нормами чинного КПК України передбачено, що арешт майна з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

У відповідності до вимог ст. 171 КПК України, звертаючись з клопотанням про арешт майна, слідчий, прокурор має обґрунтувати свої вимог щодо наявності підстав для застосування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження викладених у клопотанні доводів.

Не доведення вказаних обставин, згідно з положеннями ч. 1 ст. 173 КПК України, є підставою для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Сукупність наданих суду матеріалів містить достатньо підстав вважати, що причіп чорного кольору марки «ЛЕВ» моделі 183121 номерні знаки НОМЕР_2 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_5 та яким користується ОСОБА_6 , всередині якого було виявлено металобрухт чорного кольору близько 500 кг. та металеві ваги зеленого кольору без маркування, який поміщено на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів є доказами у даному кримінальному провадженні в рамках досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту на вказане вище майно у зазначений спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що матеріали клопотання про арешт майна вказують, що зазначене вище майно може зберігати на собі сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на його відповідність ст.98 КПК України.

Таким чином, дослідивши матеріали клопотання, враховуючи правову підставу для арешту майна, наслідки арешту, зважаючи на те, що таке обмеження як накладення арешту на причіп чорного кольору марки «ЛЕВ» моделі 183121 номерні знаки НОМЕР_2 , металобрухт чорного кольору близько 500 кг., металеві ваги зеленого кольору без маркування із забороною відчуження, розпорядження та користування є розумним та виправданим, оскільки є підстави вважати, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на вказане вище майно із забороною користування, розпорядження та відчуження призведе до неможливості його дослідження та може призвести до його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження або до настання інших наслідків, які можуть перешкодити повному, швидкому та неупередженому проведенню досудового розслідування у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Згідно з ч. 2 ст. 100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відтак, нормами КПК України не передбачено повноважень слідчого судді визначати місце зберігання речових доказів, на які накладено арешт. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Слідчий суддя звертає увагу, що положення КПК України та Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19.11.2012 № 1104, не передбачено, що під час досудового розслідування місце зберігання речового доказу визначається рішенням слідчого судді, більше того, саме на сторону кримінального провадження, якій надані речові докази, покладено під час досудового розслідування обов`язок організувати належне збереження таких речових доказів та забезпечити їх схоронність, а тому, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання в цій частині.

Одночасно роз`яснюю, що згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно: причіп чорного кольору марки «ЛЕВ» моделі 183121 номерні знаки НОМЕР_2 ; металобрухт чорного кольору близько 500 кг.; металеві ваги зеленого кольору без маркування із забороною відчуження, розпорядження та користування до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Ухвала підлягає до негайного виконання прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1