Справа №522/3266/20
Провадження №1-кп/522/760/22
УХВАЛА
05 грудня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси:
під головуванням судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0006898 від 31.12.2019 року відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця м.Одеси, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0006898 від 31.12.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_6 від 03.01.2020 року (справа №522/194/20, провадження №1-кс/522/104/20) відносно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який неодноразово продовжувався під час судового розгляду справи.
У судовому засіданні прокурор надав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, у якому зазначив, що вважає за потрібне продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого, оскільки ризики, передбачені у п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані судом при застосуванні запобіжного заходу, ще мають місце, а саме що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у вказаному кримінальному провадженні, повідомити дані, які йому відомі відносно кримінального провадження невстановленим особам.
05.12.2022 року захисником ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_5 було надано клопотання, в якому він просить суд змінити запобіжний захід, обраний ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси 03.01.2020 року обвинуваченому ОСОБА_3 з тримання під вартою на запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 просили суд задовольнити зазначене клопотання про зміну запобіжного заходу, посилаючись на те, що ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та ризики, враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на теперішній час відпали.
Прокурор проти задоволення вищевказаного клопотання заперечувала, посилаючись на те, що ризики, передбачені у п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані судом при застосуванні запобіжного заходу, ще мають місце, просив продовжити відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки строк дії запобіжного заходу спливає 08.12.2022 року.
Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, суд виходить із наступного.
Судом встановлено, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.10.2022 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси від 03.01.2020 року.
Статтею 7 КПК України визначені загальні засади кримінального провадження, до яких пунктом 15 цієї статті віднесена змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами своїх правових позицій.
Відповідно до ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, (пп. «а» п. 1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Згідно частини другої ст. 3 Конституції України забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Стаття 29 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вимоги ч. 1 ст. 183 КПК України передбачають, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні у справі «Харченко проти України» (у справах «Третьяков проти України» та «Єлоєв проти України») зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Так, увідповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу, прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведене обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Усудовому засіданні прокурором доведені вищезазначені ризики, однак стороною обвинувачення не доведено, що станом на теперішній час більш м`який запобіжний захід не здатен забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Суд встановив, що ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене основне покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 12 років із конфіскацією майна, а тому є підстави вважати наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд зазначає, що хоча викладені обставини у сукупності й не спростовують існування ризику можливого переховування обвинуваченого від суду, проте суттєво зменшують вірогідність настання такого ризику.

Крім того, суд зазначає, що станом на теперішній час усі докази по справі досліджені, свідки допитані, а отже і ризики, передбачені п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України відпали.

Так, рішенням ЄСПЛ у справі Орловський проти України, засудженого за вчиненого ряду особливо тяжких злочинів, було встановлено порушення п. 3 ст. 5 Конвенції - право на судовий розгляд протягом розумного строку або на звільнення під час розгляду справи з гарантією явки в судове засідання.
Згідно рішень ЄСПЛ у справі Панченко проти Росії ризик втечі не повинен оцінюватися тільки на підставі суворості покарання, яке може слідувати; Бегчіев проти Молдови - ризик втечі повинен оцінюватися в світлі таких факторів, як характер людини, його моральні принципи, наявність місця проживання і роботи, сімейні узи, будь-які інші зв`язки з країною, в якій ведеться його переслідування; справа Ньюмейстер проти Австрії - ризик втечі неминуче знижується з плином часу, проведеного в ув`язненні; Ідалов проти Росії, Гаріцкі проти Польщі, Храіді проти Німеччини, Іліжков проти Болгарії - серйозність майбутнього покарання є релевантною обставиною при оцінці небезпеки втечі обвинуваченого, сама по собі тяжкість звинувачення не може служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення, що також знайшло своє відображення в рішенні Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року №14-рп/2003.
ОСОБА_3 перебуває під вартою з 03 січня 2020 року, тобто 2 роки 11 місяців 2 дні.
Суд, керуючись ст.ст. 3, 5, 6, 7 Конвенції з прав людини та основоположних свобод 1950 року, приходить до висновку про те, що на даній стадії судового провадження запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту,з покладенням на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та забезпечить запобігання настання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 та залишення без задоволення клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 31, 32, 177-178, 181, 194, 201, 331, 350, 369-372 КПК України,
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без задоволення.
Клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.
Змінити, обраний відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності отримання невідкладної медичної допомоги, строком на 60 днів, тобто до 02.02.2023 року включно.
Відповідно до ст. 202 КПК України обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає негайному звільненню з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
1) цілодобово не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу суду;
2) прибувати за кожною вимогою до суду;
3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання, місця роботи, номеру засобу зв`язку;
4) не відлучатися з міста Одеси та Одеської області без дозволу суду;
5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт, інші документи, що дають право на виїзд/в`їзд з України;
6) утримуватись від спілкування із особами допитаними як свідки в рамках даного кримінального провадження.
Строк дії обов`язків визначити до 02.02.2023 року включно.
Виконання ухвали та контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на ГУНП в Одеській області, якому відповідно до вимог ч. 4 ст. 181 КПК України необхідно негайно поставити обвинуваченого на облік, про що повідомити суд.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, направити уповноваженій особі місця ув`язнення обвинуваченого та відповідній посадовій особі ГУНП в Одеській області.
Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч. 2 ст. 179 КПК України у разі невиконання умов запобіжного заходу у виді домашнього арешту або покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і на них може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали проголошено 09.12.2022 року о 10 год. 45 хв.
Суддя ОСОБА_1