Справа № 524/270/23
Провадження № 1-кп/524/282/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження №0000078 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука, українця, громадянина України, освіта вища, перебуває у військовому званні «солдат» на посаді стрільця 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 405 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 04.10.2022 близько 21 год 15 хв. (більш точного часу в ході досудового слідства встановити неможливо), проходячи військову службу у військовому званні «солдат», перебуваючи на посаді стрільця 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прибувши до кімнати відпочинку, яка розміщується в приміщенні ППД 145 ОБ ТрО за адресою: Полтавська область, м. Кременчук та в якій в цей час відпочивав ОСОБА_6 висловив своє невдоволення ОСОБА_6 з приводу виклику ОСОБА_5 до розташування ППД 145 ОБ ТрО на що ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_5 , що нікого не викликав, а скоріше за все ОСОБА_5 був викликаний до розташування ППД 145 ОБ ТрО черговим офіцером. У відповідь ОСОБА_5 в порушення вимог статей 49, 50, 51 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» висловив в грубій формі своє невдоволення ОСОБА_6 з приводу порушення останнім чистоти в кімнаті відпочинку на що отримав усне зауваження від ОСОБА_6 щодо дотримання порядку звернення до вищого за військовим званням, дотримання правил військової ввічливості та поведінки. В подальшому ОСОБА_7 попередив ОСОБА_5 , що доповість про виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та поведінку ОСОБА_5 черговому офіцеру та вийшов з кімнати.

Почувши це, ОСОБА_5 , направившись за ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 28, 29, 30, 31, 49 51, 127, 128 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 548-XIV далі Статут внутрішньої служби та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, далі Дисциплінарний статут, достовірно знаючи, що в силу статті 32 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» він являється підлеглим військовослужбовцем відносно начальника групи розвідки військової частини НОМЕР_1 , капітана ОСОБА_6 , приблизно о 21 год. 20 хв., 04.10.2022, знаходячись в розташуванні військової частини на сходовому майданчику між першим та другим поверхом приміщення ППД НОМЕР_2 ОБ ТрО за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, після того як отримав усне зауваження від начальника групи розвідки військової частини НОМЕР_1 - капітана ОСОБА_6 з приводу порядку несення військової служби, а саме щодо дотримання порядку звернення до вищого за військовим званням та дотримання правил військової ввічливості та поведінки, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, наніс один удар правою рукою зжатою в кулак в праву тім`яну ділянку голови начальнику групи розвідки капітану ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби.

В подальшому ОСОБА_5 проходячи військову службу у військовому званні «солдат», перебуваючи на посаді стрільця 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 в умовах воєнного стану, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 28, 29, 30, 31, 49-51, 127, 128 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 548-XIV далі Статут внутрішньої служби та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, далі Дисциплінарний статут, достовірно знаючи, що в силу статті 32 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» він являється підлеглим військовослужбовцем відносно начальника групи розвідки військової частини НОМЕР_1 , капітана ОСОБА_6 , приблизно о 21 год. 30 хв., 04.10.2022, знаходячись в розташуванні військової частини на першому поверсі приміщення ППД НОМЕР_2 ОБ ТрО за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, після того як отримав повторне усне зауваження від начальника групи розвідки військової частини НОМЕР_1 - капітана ОСОБА_6 з приводу порядку несення військової служби, а саме щодо дотримання порядку звернення до вищого за військовим званням та дотримання правил військової ввічливості та поведінки, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, наніс два удари правою рукою зжатою в кулак в праву тім`яну ділянку голови начальнику групи розвідки капітану ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби.

Внаслідок умисних дій солдата ОСОБА_5 , капітан ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді забою, садна шкіри скронево - тім`яної ділянки справа та які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.4 ст.405 КК України як заподіяння тілесних ушкоджень начальникові, у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

07.02.2023 року між прокурором ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_5 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 405 КК України.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за ч.4 ст. 405 КК України із застосуванням статті 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі статті 62 КК України замість призначеного покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки ОСОБА_5 буде призначено покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на строк 2 (два) роки.

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.

Окрім цього, до угоди про визнання винуватості долучена заява від потерпілого ОСОБА_6 , відповідно до якої останній надав письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченим.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, не заперечував проти розгляду справи у його відсутність. Також зазначив про відсутність будь-яких претензій до обвинуваченого та відкшодування завданої йому шкоди.

Захисник ОСОБА_4 також вважала можливим затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що при укладенні угоди були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та КК України, при цьому обвинуваченим вищезазначена угода була укладена з прокурором добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз і в її присутності.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України визнав повністю, вказавши, що час, місце та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, описаних в обвинувальному акті, викладені вірно, вказані обставини відповідають подіям, що відбувалися в дійсності, і він їх у повному обсязі підтверджує. Укладаючи відповідну угоду про визнання винуватості, він цілком розумів надані йому законом права, а також роз`яснені судом наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України. Крім того обвинувачений вказав, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 405 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином, укладання угод по яким не допускається, крім випадків надання потерпілим письмової згоди прокурору на укладання ним угоди. Прокурором надано заяву потерпілого ОСОБА_6 , відповідно до якої він надає згоду на укладання угоди між прокурором та обвинуваченим, а отже угода відповідає вимогам закону.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч.ч.4, 5 ст. 474 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд приходить до висновку, що узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, а призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, відповідає вимогам ст. 69 КК України (в редакції станом на момент вчинення злочину), у зв`язку з наявністю кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

У відповідності до ч.1 ст. 62 КК України суд, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого вважатиме за можливе замінити позбавлення волі на той самий строк з триманням у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Також судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогами Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Аналізуючи у сукупності вище встановлені фактичні обставини, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання з урахуванням ст. 69 КК України у виді двох років позбавлення волі, замінивши на підставі ст. 62 КК України позбавлення волі на триманням у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на той самий строк.

Враховуючи обраний судом вид покарання, з метою забезпечення виконання вироку, суд вважає за необхідне залишити без змін застосований до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Відповідно до вимог ст.. 72 КК України, слід зарахувати обвинуваченому строк попереднього ув`язнення у строк покарання визначеного угодою про визнання винуватості.

Речові докази та процесуальні витрати в криімнальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не пред`являвся.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 468, 469, 472, 474 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором ОСОБА_3 , укладену 07 лютого 2023 року.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 405 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання із з застосуванням ст.69 КК України у виді 2(двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 62 КК України призначене ОСОБА_5 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі замінити на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на той самий строк, призначивши ОСОБА_5 остаточне покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 2 (два) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту затримання, а саме з 23.12.2022 року до дня набрання вироком законної сили за правилами ч.ч.1,5 ст. 72 КК України, із розрахунку одному дню позбавлення волі відповідає один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Запобіжний захід обраний щодо ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_8