Справа№ 953/6434/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2022 Київський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкові обвинувальний акт, направлений з Харківської обласної прокуратури за результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002852 від 12.09.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Строївка, Дворічанського району, Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , переслідуючи мету сприяння представникам збройних формувань РФ, у період з липня місяця по вересень місяць 2022 року, добровільно розміщував військовослужбовців РФ та представників незаконних збройних формувань, на території орендованої ділянки землі, де у останнього було збудовано своє домоволодіння, за адресою: с. Петропілля Шевченківської територіальної громади Куп`янського району Харківської області (юридична адреса відсутня, координати: НОМЕР_1 , 37.142557).

Також, ОСОБА_5 , перебуваючи у тісних зв`язках із керівною ланкою військовослужбовців РФ, з метою особистого збагачення, а також отримання привілейованого ставлення від представників окупаційних сил, здійснював з останніми сумісну господарську діяльність. Так, ОСОБА_5 отримував від військовослужбовців РФ бензин і солярку, після чого, здійснював подальший їх продаж місцевому населенню, отримуючи частку із прибутку у розмірі 2 гри за 1 літр проданої продукції. Крім того, за схожою схемою, діючи спільно із представниками окупаційних сил, ОСОБА_5 отримував та реалізовував до м. Куп`янськ, Харківської області зернові культури, отримуючи за вказану діяльність від військових РФ паливо та харчові продукти, які в подальшому реалізовував серед місцевого населення.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 111-1 КК України, тобто вчинення діяння спрямованого на передачу матеріальних ресурсів незаконним збройним чи воєнізованим формуванням, створеним на тимчасово окупованій території, та/або збройним чи воєнізованим формуванням держави-агресора, а також провадження господарської діяльності з останніми (колабораційна діяльність).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 111-1 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно здійснив злочин, який йому інкриміновано та зазначено в обвинувальному акті, обставини злочину не спорював.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України. Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 42 ст. 111-1 КК України, суд вважає доведеною та підтвердженою сукупністю зібраних по кримінальному провадженню доказів, які ніким із учасників судового розгляду не оспорюються і на підставі вимог ч. 3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні не досліджувались.

Згідно класифікації злочинів, передбаченій ст.12 КК України, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості.

Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного, пом`якшуючі покарання обставини, дані про особу обвинуваченого.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий, на обліку у лікаря - психіатра та нарколога не перебуває, даних про своє працевлаштування обвинувачений не надав, розлучений, даних щодо наявності на його утриманні неповнолітніх дітей не надав, має реєстрацію в України за адресою: АДРЕСА_1 , за якою мешкає разом із батьками.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до ст.65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого. Отже суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст. 111-1 КК України із позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та з конфіскацією майна.

Підстав для застосування до ОСОБА_5 покарання у вигляді штрафу у суду не має, оскільки даних про наявність місця роботи або наявність у обвинуваченого джерела доходу, сторонами кримінального провадження надано не було.

При цьому його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, тому суд застосовує ст. 75 КК України і призначає покарання з іспитовим строком із застосування ст. 76 КК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлений, речових доказів не має, строк дії обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту сплинув 15.11.2022.

Керуючись ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 111-1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки із позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та/або місцевого самоврядування на строк 10 (десять) років та з конфіскацією майна.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбуття основного покарання у вигляді позбавлення на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього в силу ч.1 ст.76 КК України обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Зарахувати у строк відбуття ОСОБА_5 строк його знаходження під вартою з 14.09.2022 по 16.09.2022 р.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_6 ОСОБА_7