КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

18 січня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 16 листопада 2022 року, у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

законного представника - ОСОБА_7

та захисника - ОСОБА_8 , яка брала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням програми «EasyCon»,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою від 16 листопада 2022 року Дарницький районний суд м. Києва продовжив обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» до 13 січня 2023 року включно.

Приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, враховуючи наведені в оскаржуваній ухвалі обставини, а також підвищену суспільну небезпеку злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 та конкретні обставини справи, дійшов висновку про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема можливості переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Крім цього, суд врахував наявність об'єктивних обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення строку дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою та те, що заявлені раніше ризики не зменшилися та виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить переглянути доцільність подальшого застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та змінити йому запобіжний захід на менш суворий, не пов`язаний із триманням під вартою, а саме застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_5 посилається зокрема на те, що всі ризики, заявлені стороною обвинувачення, які передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, є необґрунтованими, оскільки за весь час слідства його процесуальна поведінка піддавалась безпідставним сумнівам.

Як зазначає апелянт, з 23 жовтня 2017 року по березень 2018 року, в період слідства по справі, він перебував у лікарні відкритого типу без нагляду варти або охорони. За кожною вимогою завжди з`являвся до суду добровільно та вчасно, від слідства не переховувався, не порушував покладених на нього обов`язків, не перешкоджав слідству. Але по закінченню слідства та передачі справи до суду, за клопотанням слідчого та прокурора, його, ОСОБА_5 перевели з лікарні до ДУ «Київський слідчий ізолятор», де він перебуває до цього часу.

Крім цього, обвинувачений посилається на те, що він має визначене місце проживання на території м. Києва, де він має власне житло, а також має постійний дохід, а саме отримує пенсію, як інвалід 2-ї групи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого, його законного представника та захисника, які, кожен окремо, підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, при цьому захисник вважав, що вона підлягає задоволенню лише частково; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив залишити ухвалу суду без змін; перевіривши надані суду апеляційної інстанції матеріали та обговоривши доводи скаргиобвинуваченого ОСОБА_5 , колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для продовження запобіжного заходу, так само як і для його застосування, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу, як це передбачено ч. 2 ст. 331 КПК України, відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 16 листопада 2022 року про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання щодо продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

З огляду на це, посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що стороною обвинувачення, не були надані докази на підтвердження існування заявлених ризиків, не можуть бути визнані безумовними підставами для скасування ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 16 листопада 2022 року, оскільки встановлені судом апеляційної інстанції обставини та дані про особу обвинуваченого, не дозволяють зробити висновок про те, що зазначена ухвала є незаконною або необґрунтованою.

Доводи ОСОБА_5 щодо його належної процесуальної поведінки під час досудового розслідування, а також щодо наявності у нього власного житла у м. Києві та постійного доходу у вигляді пенсії по інвалідності, самі по собі, не можуть служити підставою для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки вони, як окремо, так і в сукупності, не дозволяють зробити висновок про те, що будь-який, більш м`яких запобіжний захід, ніж тримання під вартою, у тому числі домашній арешт, здатний запобігти доведеним під час розгляду відповідного клопотання ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду в суді першої інстанції.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин справи. Продовження тримання особи під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають право поваги до особистої свободи (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

Отже, за висновком колегії суддів, приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги відсутність будь-яких порушень норм КПК України з боку суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає необхідним, за наслідками апеляційного розгляду, прийняти рішення, яким ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 16 листопада 2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 обраного відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13 січня 2023 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу останнього - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 та 422-1 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 16 листопада 2022 року, відповідно до якої суд продовжив обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 13 січня 2023 року включно, - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________

( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 753/6633/18

Номер провадження : 11-кп/824/1589/2023

Категорія : ч. 1 ст. 115 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_9

Доповідач - суддя ОСОБА_1