Справа № 539/2653/22
Провадження № 1-кп/539/291/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.11.2022 м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області, в складі:
головуючого, судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Лубенського міськрайонного суду Полтавської області кримінальне провадження № 0000479 від 04.08.2022 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лубни Полтавської області, громадянина України, українця, розлученого, пенсіонера, з середньою освітою, раніше не судимого, що є особою з інвалідністю ІІ групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 с.263 КК України, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , на початку березня 2022 року перебуваючи неподалік дитячого майданчику, що розташований на Верхньому Валу в м. Лубни Полтавської області, знайшов полієтиленовий пакет у якому знаходились два предмети зовні схожі на гранати з запалами до них, та достовірно знаючи, що знайдене є боєприпасами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підібрав вказані предмети та переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав без передбаченого законом дозволу.
04.08.2022 року в ході проведення невідкладного обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою : АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено два предмети, які у відповідності до висновку експерта № СЕ-19/117-22/10841-ВТХ від 12.08.2022 є ручними гранатами зразка 1933 року, які відповідно висновку експерта № СЕ-19/117-22/12110-ВТХ від 19.09.2022 року були споряджені вибуховою речовиною тротил, які ОСОБА_4 незаконно придбав, носив та зберігав за місцем свого проживання.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення- злочин, передбачений ч.1 ст. 263 КК України, тобто придбання, носіння, зберігання боєприпасів без передбаченого законом дозволу.
23.09.2022 року у даному кримінальному провадженні між прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.
Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 ,, за участю його захисника ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч.1ст. 263 КК України. Підозрюваний повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні і зобов`язався: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні. Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання, з урахуванням обставин, що пом`якшують підозрюваному ОСОБА_4 покарання, за ч.1 ст. 263 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, тривалість якого буде встановлена судом, а також з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, які будуть визначені судом.
В судовому засіданні прокурор зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання, стягнути з обвинуваченого судові витрати у справі, вирішити питання речових доказів.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.
Захисник ОСОБА_5 також просив затвердити угоду про визнання винуватості. Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд
виходить з наступного.
Згідно п.1 ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільною та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості.
Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, що в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.
Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.
Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним. Взяті обвинуваченим ОСОБА_4 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.
За таких обставин, враховуючи пом`якшуючі обставини, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність збитків завданих даним кримінальним правопорушенням, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, є особою з інвалідністю ІІ групи, кримінальне правопорушення не набуло значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення і забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та затвердження угоди про визнання винуватості.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, та призначення обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженого сторонами покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України.
Судові витрати згідно частини 2 статті 124 КПК України, а саме витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення судових експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.
Керуючись ст.ст.314, 369-371, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні внесеному 04.08.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000479, укладену 23.09.2022 року між прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області та обвинуваченим (на час укладення угоди підозрюваним) ОСОБА_4 , затвердити.
ОСОБА_4 визнати винним увчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Застосувати до ОСОБА_4 вимоги статті 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, визначивши іспитовий строк - 1 (один) рік.

На підставі статті 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судових вибухотехнічних експертиз в сумі 3398, 04 грн. (три тисячі триста дев`яносто вісім грн.04 коп.)

Речові докази
- рештки двох ручних гранат РГД-33 поміщені до спеціального пакету № 4169807, передані на зберігання до камери речових доказів Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області знищити;

- CD-R диск поміщений до спеціального пакету № 5217537, переданий на зберігання до камери речових доказів Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області знищити.

Цивільний позов у кримінальному проваджені - відсутній.

З підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, на вирок може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а засудженими з моменту отримання копії вироку.
Роз`яснити засудженому, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 Кримінального кодексу України, а також тягне за собою наслідки, встановлені статтею 476 Кримінального процесуального кодексу України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому його захиснику та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1