Справа № 635/3190/21
Провадження № 1-кп/545/251/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.12.2022 Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника, адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтава клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області, ОСОБА_3 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в :

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити, вказавши, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не відпали і не змінилися.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечували, просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, так як справа розглядається тривалий час.

Заслухавши клопотання прокурора, обвинуваченого та його захисника, враховуючи матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відносно ОСОБА_5 під час досудового розслідування було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався та строк дії якого закінчується 14.01.2023 року, однак судове провадження по даному провадженню не закінчено і потребує часу для розгляду.

Відповідно ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 днів.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Взяття під варту відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має задовольняти вимогу пропорційності, що викладено у рішенні ЄСПЛ від 18.03.2008 р. у справі « Ладент протии Польщі » ( Ladent v. Poland ), а тому тримання обвинувачених під вартою є необхідним для забезпечення їх присутності в суді, та інші, менш суворі заходи, не є достатніми для досягнення цієї цілі.

Застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого виправдано наявністю конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011), а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого.

Розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України та обставин, передбачених ст.178 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України, судом при вирішенні клопотання враховуються, дані про особу обвинуваченого, його репутація, відомості щодо наявності у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків за місцем мешкання, вік та стан його здоров`я, відсутність відомостей про наявність постійного місця роботи та джерел доходу, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який не одружений, не працює, а також тяжкість покарання яка загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, у суду є обґрунтовані підстави вважати, що знаходячись на волі обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, тому ризики передбачені ст. 177 КПК України не відпали та не змінилися.

Також слід вказати, що будь-яких доказів, які б свідчили про існування об`єктивних даних щодо можливості застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів суду не надано.

Твердження сторони захисту про можливість більш м`якого запобіжного заходу забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого є непереконливими з огляду на доведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які зі сплином часу не зменшилися, так як обвинувачений перебував у розшуку.

Інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, виходячи з конкретних обставин справи, не буде достатнім стимулюючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 , оскільки в будь-якому випадку передбачає перебування останнього на волі.

За таких підстав, суд вважає, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно продовжити, тому клопотання прокурора обґрунтоване та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194-197, 201, 331, 392 КПК України, -

у х в а л и в :

Клопотання прокурора, - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народженця, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Полтавська установа виконання покарань ( № 23)» строком на 60 (шістдесят) днів, а саме: з 28.12.2022 до 25.02.2023 року включно.

Копію ухвали вручити прокурору, направити обвинуваченому, начальнику ДУ « Полтавська установа виконання покарань № 23».

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту її проголошення, в іншій частині оскарженню не підлягає.

Суддя

Полтавського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1