Єдиний унікальний номер 341/1883/22
Номер провадження 1-кп/341/84/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000190 від 22.12.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , з повною середньою освітою, студентки III курсу Бурштинського торговельно-економічного коледжу, незаміжньої, не працюючої, не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

потерпілого: законний представник ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Галич Івано-Франківської області вищезазначене кримінальне провадження,

в с т а н о в и в :

26 березня 2022 року ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_6 банківську платіжну картку «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_7 , для зберігання на період прогулянки, однак із необережності в цей вечір остання її не забрала.

Отримавши таким чином вказану банківську картку та усвідомлюючи, що на рахунку даної картки можуть бути грошові кошти, ОСОБА_3 вирішила вчинити їх крадіжку шляхом придбання товарно-матеріальних цінностей в торгових закладах та проведення розрахунку за придбаний товар через платіжний термінал.

При цьому ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що Указом Президента від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався і діє на цей час, діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи наявну банківську платіжну карту АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_7 , вирішила шляхом її використання придбати товар, попередньо знаючи, що не має дозволу від ОСОБА_7 на використання грошових коштів з його банківської картки.

27.03.2022, близько 15-40 годин, ОСОБА_3 з подругою ОСОБА_8 , яка не була обізнана з її злочинними намірами, зайшли у приміщення магазину «Зустріч», що знаходиться за адресою: вул. Енергетиків, 7, м. Бурштин, де, ОСОБА_3 , не володіючи інформацією про залишок грошових коштів на картковому рахунку банківської платіжної картки потерпілого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, з корисливих мотивів, у період з 15-41 годин до 16-00 годин, діючи умисно, купляла товарно-матеріальні цінності, зокрема: одну велику упаковку вафлів «Артек», три слабоалкогольні напої марки «Бермікс» ємністю 0.5 л, три пачки сигарет «Бонд», чотири пачки сигарет «ЛМ», одну упаковку чіпсів марки «Спрінгилс», одну упаковку чіпсів марки «Люкс» та фаст-фуд із асортименту магазину, одну піцу, два гамбургера, один хот-дог, один лаваш, за які кожного разу розраховувалась через платіжний термінал банківською платіжною картою ОСОБА_7 , у результаті чого спричинила йому майнову шкоду на загальну суму 854,07 гривень.

Учинивши у такий спосіб таємне викрадення майна потерпілого на суму 854,07 гривень, ОСОБА_3 у вечірній час 27.03.2022 передала вказану платіжну картку ОСОБА_6 , не повідомивши її про вчинені покупки.

У судовому засіданні ОСОБА_3 визнала себе винною у скоєнні кримінального правопорушення-злочину за вищезазначеними обставинами, щиро розкаялась, не заперечувала проти зібраних по справі доказів, просила їх не досліджувати та розглядати справу згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_7 до суду не з"явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, претензій до обвинуваченої не має в зв"язку з поверненням викраденого. Просив суворо не карати.

Законний представник потерпілого ОСОБА_5 у судовому засіданні також зазначив, що будь - яких претензій до обвинуваченої не мають, оскільки збитки повністю відшкодовані.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували щодо розгляду справи без участі потерпілого, дотримуючись вимог ст. 325 КПК України, вирішив про проведення судового розгляду без участі потерпілого.

Переконавшись у тому, що обвинувачена повністю визнала свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, правильно розуміє зміст обвинувачення, фактичні обставини справи, які ніхто не оспорює, погоджується з кваліфікацією вчинених діянь, а прокурор не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши цим особам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події скоєного кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченої у його вчиненні.

Згідно ст. 337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.

Оцінивши у сукупності показання обвинуваченої, відомості, що характеризують її як особу, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні-злочині та знаходить правильною кваліфікацію її дій за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченій суд, згідно з вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винної, її поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після; обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень. Також, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи - воно має бути законним, пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Вивченням особи ОСОБА_3 установлено, що вона раніше не судима, під час досудового розслідування та судового розгляду вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України визнала у повному обсязі, щиро розкаялась, має постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, незаміжня, проживає з бабусею та братом. За час проживання у м. Бурштин скарг від сусідів та громадян міста у виконком міської ради на неї не поступало. ОСОБА_3 громадського порядку не порушує, є студенткою та є особою молодого віку.

Так, виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики, щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Розкаяння передбачає, крім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації.

Про щирість каяття особи свідчить і поведінка засудженого після вчинення злочину. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею злочину, добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи.

Крім того, системний аналіз кримінального закону свідчить про те, що щире каяття особи можливе на будь-якій стадії кримінального процесу, в тому числі й під час розгляду справи у суді. Для визнання щирого каяття обставиною, яка пом`якшує покарання, не має значення, на якій стадії воно відбулося, головне встановити фактори, які б свідчили про справжність, щирість каяття.

З огляду на викладене, щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню заданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Про щире каяття ОСОБА_3 свідчить її поведінка під час судового розгляду, коли вона з`являлась у кожне судове засідання, виконувала свої процесуальні обов`язки, надала суду покази та визнала вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро засмутилась під час розгляду справи, повністю добровільно відшкодувала потерпілому спричинену шкоду, що підтверджується заявою потерпілого та свідченнями законного представника в суді.

Відповідно до досудової доповіді ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності не притягалась. За характеристикою ВСП "Бурштинський торгівельно - економічний фаховий коледж ДТЕУ", де вона навчається на 3 курсі за спеціальністю "Туризм", зарекомендувала себе як дисциплінована та вихована студентка, яка наділена почуттям відповідальності, до друзів проявляє ввічливість, чуйність, тактовність, навчається добре, серед студентів групи користується повагою, комунікабельна, є душею компаніі, сумлінно виконує обов"язки заступника старости, виявляє інтерес до обраної спеціальності, вміє відстоювати свою думку, справедлива до своїх рішень, на зауваження куратора та викладачів реагує спокійно, врівноважено, дисципліну не порушує, в конфлікти не вступає.

ОСОБА_3 приймала участь у складенні досудової доповіді. Планує успішно закінчити коледж та продовжити навчання у вищому навчальному закладі.

Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість ОСОБА_3 , її спосіб життя, історію правопорушень, а також середній рівень ризиків вчинення повторного правопорушення та небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення її без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства та окремих осіб.

Обставинами, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченій є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку потерпілому шляхом повернення йому власних коштів у сумі 900 грн..

Призначаючи обвинуваченій покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, суд також враховує, що нею вчинено тяжкий злочин, за який санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі від 5 до 8 років. При цьому, враховуючи вартість викраденого майна, а також, що раніше ОСОБА_3 правопорушень не вчиняла, достатнім та необхідним буде мінімальне покарання, передбачене санкцією статті.

Окрім того суд враховує, що ОСОБА_3 проживає з бабусею та молодшим братом та є особою, батьки якої позбавлені батьківских прав, що дає підстави вважати, що обвинуваченою на неналежному рівні отримано морального, фізичного та психологічного виховання.

Враховуючи викладене, позитивні характристики за місцем навчання та місцем проживання ОСОБА_3 ; відсутність обставин, що обтяжують ій покарання, відшкодування завданих збитків потерпілому; щире розкаяння у вчиненому, суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без відбування призначеного покарання, що не суперечать висновкам органу пробації, а отже наявні підстави для звільнення ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, із покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Питання про речові докази у справі суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Під час досудового слідства ОСОБА_3 запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 369, 370-374, 376 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_9 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п"ять) років.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені пунктами 1, 2, частини 1, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання, роботи; пунктом 2 частини 3, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до статті 165 КВК України іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речовий доказ: CD-R диск марки «hр» із маркувальним позначенням (чорного кольору) - зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Копія вироку негайно вручається прокурору та обвинуваченій.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом тридцяти днів з моменту вручення їй копії судового рішення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СуддяНаталя ОСТРОВСЬКА