ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №470/30/20
Провадження №1-кп/477/98/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року м. Миколаїв

Колегія суддів Жовтневого районного суду Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_4 ,

під час розгляду у відкритому судовому засіданні кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000014 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

В Жовтневому районному суді Миколаївської області на розгляді перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за 0000014 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Своє клопотання прокурор обгрунтував тим, що обвинуваченому був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який спливає. Підставою для продовження запобіжного заходу зазначає наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим особливо тяжкого злочину проти життя та продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, ризик переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений проживав не за місцем реєстрації, в період часу з 2009 по 2019 рік проживав в різних місцях Одеської області, офіційно не працевлаштований, заробляв на життя періодичними підробітками, чим може займатись у будь-якому місці свого проживання, в тому числі і на тимчасово окупованій частині території України, не одружений, не має міцних соціальних зв`язків, які б забезпечили його належну процесуальну поведінку, оскільки з сином разом не проживає, будучи раніше судимим, порушував умови іспитового строку, в зв`язку з чим покарання було замінено на позбавлення волі та усвідомлюючи тяжкість покарання, яке може бути йому призначене у випадку визнання його винним, може уникнути від суду.

Захисник обвинуваченого проти клопотання прокурора заперечував через його необгрунтованість, вважав за можливе застосувати до обвинуваченого менш суворий запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово або у нічний час, або відмовити у клопотанні прокурора та не обирати інший запобіжний захід, зазначивши про необгрунтованість підозри.

Обвинувачений, який приймає участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримав позицію адвоката.

Вислухавши думку учасників судового провадження щодо клопотання, вивчивши клопотання та матеріали в межах заявленого клопотання, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Статтею 29 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Загальною декларацією прав людини (статті 3,9) та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України (стаття 5), визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість і ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання.

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2021 року обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, останній раз на підставі ст.625 КПК України, відповідно до листа Жовтневого районного суду Миколаївської області від 10 жовтня 2022 року.

Розглянути кримінальне провадження та ухвалити рішення до закінчення строку дії запобіжного заходу не є можливим.

Відповідно до статті 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу стало наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, який відповідно до класифікації, наведеної у статті 12 КК України, є особливо тяжкими злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Щодо вчинення цього злочину існує обґрунтована підозра, яка була предметом дослідження під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому під час досудового розслідування та в суді.

Як встановлено в судовому засіданні, обвинувачений постійного та стабільного джерела прибутку не мав, до затримання офіційно працевлаштований не був, в офіційно зареєстрованому шлюбі не перебуває, тривалий час проживав не за місцем реєстрації, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про існування ризиків того, що усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у разі встановлення вини обвинуваченого, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може переховуватися від суду, що унеможливить своєчасний та якісний розгляд кримінального провадження судом, а також продовжувати злочинну діяльність.

На думку колегії суддів, інший альтернативний запобіжний захід, зокрема, домашній арешт, про що зазначає захисник, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Крім того, стороною захисту не заявлено обгрунтованого клопотання щодо зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на певний вид запобіжного заходу, а лише зазначено про можливість прийняття судом альтернативних рішень.

Судом враховується введення в Україні воєнного стану відповідно до Закону України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, яким затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з чим, в результаті військової агресії проти України, суттєво обмежується можливість виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Як встановлено в судовому засіданні, заявлені ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, не зменшились, завершити розгляд справи до завершення строку дії обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою не є можливим, що відповідно до ст. 199 КПК України, є підставою для продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.

Керуючись статтями 176, 177, 331, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів - по 28 січня 2023 року включно з утриманням його в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом 7 днів з дня оголошення тексту ухвали, а обвинуваченим з дня отримання її копії.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3