ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1169/23 Справа № 243/2002/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2023р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02.02.2023р., якою задоволено клопотання прокурора та щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Донецьк, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1

продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Стрижавська виправна колонія № 81» Центрально-західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань МЮУ на строк 60 (шістдесят) днів, тобто, до 01.04.2023р. включно.

за участю захисника (в режимі ВКЗ м. Харків) ОСОБА_6

обвинуваченого (в режимі ВКЗ Стрижавська ВК № 81) ОСОБА_7

прокурора (в режимі ВКЗ м. Слов`янськ) ОСОБА_8

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02.02.2023р. задоволено клопотання прокурора, та щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.13 ч. 2 ст. 115 КК України ОСОБА_7 (далі-обвинуваченого) продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, до 01.04.2023р. включно.

Ухвалу оскаржено захисником ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого, який:

- вказує, що на обґрунтування клопотання про обрання запобіжного заходу та підтвердження обґрунтованості підозри не надано жодного доказу, який свідчить про намір та мету умисного вбивства потерпілого підозрюваним ОСОБА_7 ;

- вказує, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 07.12.2020р. у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України вручалась без захисника, що підтверджується відсутністю постанови про залучення захисника, відомостей про повноваження та ордеру захисника, повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України йому взагалі не вручалося;

- вважає, що обвинувачений тримається під вартою без зміненого повідомлення про підозру, тобто незаконно;

- вважає, що суд проігнорував відсутність в додатках, які прокурор долучив до клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу, відсутність свідків події, яка мала місце 05.12.2020р., відсутність речових доказів, які безпосередньо вилучались у обвинуваченого, відсутність жодної особи, схожої на обвинуваченого на відео, яке міститься в матеріалах справи, відсутність в матеріалах справи знаряддя злочину, відсутність обвинувачення за ст. 263 КК України ;

- вказує, що суд першої інстанції продовжує тримати обвинуваченого під вартою без ухвалення вироку по справі більше двох років, що є порушенням принципу розгляду розумних строків та суперечить вимогам п. 1 ст. 6 ЄКПЛ, ст.ст. 28, 318 КПК України;

- вказує, що судом було порушено таємницю нарадчої кімнати, оскільки судове засідання проведено в режимі відеоконференції, склад суду знаходиться поза межами приміщення суду, що є грубим порушенням вимог таємниці нарадчої кімнати, а рішення щодо продовження строку тримання під вартою приймалося суддею доповідачем одноособово, що є підставою для скасування судового рішення та узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду у справі № 127/8831/14-к, якою скасовано усі попередні рішення через те, що суддя, яка входила до складу колегії суддів, під час перебування у нарадчій кімнаті, прийняла рішення у іншій справі;

- вказує, що ризики передбачені ст. 177 КПК України щодо обвинуваченого, у даному кримінальному провадженні відсутні, та застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків;

- вважає, що обвинувачений безпідставно тримається під вартою у порушення вимог ЄКПЛ про захист прав людини та основоположних свобод, та суд має прийти до переконання, що застосування більш м`якого запобіжного заходу забезпечить вимоги кримінального провадження;

- наголошує, що після спливу певного проміжку часу, навіть за умови обґрунтованої підозри, не може бути виправданням тривале тримання під вартою підозрюваного, про що наголошено у рішеннях ЄСПЛ, продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу;

- прохає скасувати оскаржувану ухвалу, змінити підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід з триманні під вартою на особисте зобов`язання, встановивши для обвинуваченого певні обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника та обвинуваченого, які підтримали подану апеляційну скаргу та прохали її задовольнити, позицію прокурора, яких прохав апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме у закінченому замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіяння смерті іншій людині, вчиненому особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, тобто у вчиненні особливо тяжкого злочину, а саме що він 05.12.2020р. о 19:30 у дворі будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на умисне заподіяння смерті потерпілому, застосував вогнепальну зброю та здійснив п`ять пострілів у потерпілого ОСОБА_9 , заподіявши потерпілому вогнепальне поранення спини, грудної клітини справа, травматичний шок. Злочин не було доведено до кінця, оскільки в потерпілого ОСОБА_9 потрапили лише два з п`яти пострілів та йому своєчасно було надано медичну допомогу.

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що суд вирішуючи заявлене прокурором клопотання про продовження строку тримання під ватрою, послався на те, що щодо обвинуваченого існує обґрунтована підозра, яка підтверджена сукупністю доказів, якими є два протоколи огляду місця події від 05.12.2020р., протокол допиту потерпілого, який вказав на обвинуваченого, як на особу, яка здійснила у нього постріли, протоколи проведення слідчих експериментів з потерпілим та свідком ОСОБА_10 , протоколи впізнання, та протоколи допиту свідків, інші письмові докази. На переконання суду першої інстанції, заявлені ризики не зменшилися та продовжують існувати, обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти життя особи, за яке санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років. При цьому суд дослідив дані про особу обвинуваченого, встановив відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, що він є раніше судимою особою, в тому числі й за вчинення умисного вбивства.

З урахуванням викладених вище підстав суд вважав, що передбачені ст. 177 КПК України, не перестали існувати, а отже існують обґрунтовані підстави для продовження запобіжного заходу.

На думку суду апеляційної інстанції, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає вимогам кримінального процесуального закону, не порушує процесуальні права обвинуваченого з огляду на таке.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що обвинувачений обвинувачується у вчиненні злочину передбачених ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, за вказаним кримінальним провадженням ухвалено обвинувальний вирок, яким обвинуваченого визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на тринадцять років.

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що суд при прийнятті рішення про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ґрунтувався на вимогах ст.ст. 176, 177, 178, 183 КПК України, оскільки обвинувальний акт щодо обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, який ґрунтується на пред`явленій підозрі, прийнято судом до розгляду та справу розглянуто по суті, ухвалений обвинувальний вирок щодо обвинуваченого.

Суд апеляційної інстанції вважає правильними висновки суду про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого, оскільки суд із дотриманням вимог ст. 178 КПК України належним чином врахував тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, а саме покарання у виді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років, відсутність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, репутацію обвинуваченого, який неодноразово судимий, у тому числі за вчинення умисного вбивства, не працевлаштований, у офіційному шлюбі не перебуває, неповнолітніх дітей на утриманні не має.

Доводи апеляційної скарги захисника, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 07.12.2020р. у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України вручалась без захисника, що підтверджується відсутністю постанови про залучення захисника, відомостей про повноваження та ордеру захисника, повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України йому взагалі не вручалося, є неспроможними, оскільки не є предметом розгляду судом апеляційної інстанції при розгляді питання щодо продовження строку тримання під ватрою, оскільки при розгляді клопотання прокурора суд перевіряє існування ризиків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Наведені вище доводи апеляційної скарги захисника є предметом розгляду кримінального провадження судом по суті у сукупності із дослідженням усіх доказів, яке містить кримінальне провадження.

Доводи апеляційної скарги захисника, що суд проігнорував відсутність в додатках, які прокурор долучив до клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу, відсутність свідків події, яка мала місце 05.12.2020р., відсутність речових доказів, які безпосередньо вилучались у обвинуваченого, відсутність жодної особи, схожої на обвинуваченого на відео, яке міститься в матеріалах справи, відсутність в матеріалах справи знаряддя злочину, відсутність обвинувачення за ст. 263 КК України, є також неспроможними, оскільки обвинувальний акт перебуває на розгляді в суді першої інстанції по суті пред`явленого обвинувачення, разом із реєстром матеріалів досудового розслідування, які надані суду, а отже є достатні підстави вважати, що у суду на даному етапі судового слідства є достатній обсяг матеріалів для прийняття відповідного рішення щодо продовження дії запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги захисника, що суд першої інстанції продовжує тримати обвинуваченого під вартою без ухвалення вироку по справі більше двох років, що є порушенням принципу розгляду розумних строків та суперечить вимогам п. 1 ст. 6 ЄКПЛ, ст.ст. 28, 318 КПК України, також не мають під собою підґрунтя, оскільки ЄСПЛ у своїх рішеннях наголошує, що тривале перебування під вартою є виправданим, коли наявність суспільного інтересу, який враховує той факт, що обвинувачений ще не визнаний винним, переважає правило про повагу права на свободу обвинуваченого.

Кримінальне правопорушення, у вчинення якого обвинувачується ОСОБА_7 є злочином проти життя та здоров`я особи, які визнані Конституцією України найвищою цінністю, інкримінується особі, яка раніше була засуджена та відбувала покарання за умисне вбивство, а тому існування суспільного інтересу має своє достатнє обґрунтування.

Доводи апеляційної скарги захисника, що судом було порушено таємницю нарадчої кімнати, оскільки судове засідання проведено в режимі відеоконференції, склад суду знаходиться поза межами приміщення суду, що є грубим порушенням вимог таємниці нарадчої кімнати, а рішення щодо продовження строку тримання під вартою приймалося суддею доповідачем одноособово, що є підставою для скасування судового рішення та узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду у справі № 127/8831/14-к, якою скасовано усі попередні рішення через те, що суддя, яка входила до складу колегії суддів, під час перебування у нарадчій кімнаті, прийняла рішення у іншій справі, є необгрунтованими за таких підстав.

Питання нарадчої кімнати в умовах воєнного стану на теперішній час є неврегульованим, безпека суду та учасників судового процесу під час судового процесу є пріоритетними. Проведення наради суддів із застосуванням сучасних технічних засобів жодним чином не свідчить про порушення нарадчої кімнати, оскільки нарадча кімната це не конкретне приміщення, а правовий режим, у якому перебуває суддя (колегія суддів) під час ухвалення судового рішення, який повинен виключати будь-який вплив сторонніх осіб на розсуд та волю суддів. Таким чином, головною ознакою перебування судді в нарадчій кімнаті є відсутність контактів з особами, які прямо чи опосередковано можуть впливати на суть рішення, що ухвалюється.

Посилання захисника в даному випадку на постанову Верховного суду у справі № 127/8831/14-к є неспроможними, оскільки в ній йдеться мова про ухвалення суддею рішень у інших справах під час перебування у нарадчій кімнаті.

Доводи апеляційної скарги захисника, що ризики передбачені ст. 177 КПК України щодо обвинуваченого у даному кримінальному провадженні відсутні, та застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною залишати житло і нічний час буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, на думку суду апеляційної інстанції, є також неспроможними, оскільки існування ризиків з боку обвинуваченого встановлені судом першої інстанції на підставі сукупності доказів, які отримані судом в ході судового розгляду обвинувального акту щодо обвинуваченого по суті.

Доводи захисника, що обвинувачений тривалий час перебував під вартою, та судовий розгляд не відбувався, що є порушенням розумності строків розгляду кримінального провадження, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки як зазначено прокурором у судовому засіданні, та не заперечувалося стороною захисту стороною захисту, на стадії судових дебатів було повідомлено суду про застосування до обвинуваченого недозволених методів при проведенні досудового розслідування. При цьому до стадії судових дебатів вказані факти не повідомлялись. Враховуючи наведене судом апеляційної інстанції встановлено, що в межах судового розгляду, тривала досудова перевірка заяви сторони захисту факту застосування до обвинуваченого недозволених методі ведення досудового розслідування, о тому безпідставного порушення розумності розгляду справи судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги захисника, що тримання під вартою є виключним запобіжним заходом, та тривале тримання під вартою навіть за умови обґрунтованої підозри не може бути виправданням тримання під вартою підозрюваного, про що наголошено у рішеннях ЄСПЛ, є також неслушними, оскільки імовірність призначення обвинуваченому покарання у разі визнання його винуватості за вчинення особливо тяжкого злочину проти життя у виді позбавлення волі на строк від десяти років до довічного позбавлення волі та суспільний інтерес у даній справі виправдовують застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Враховуючи викладене вище, доводи апеляційної скарги про зміну підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу з триманні під вартою на особисте зобов`язання із покладенням на нього певних обов`язків, є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02.02.2023р., якою задоволено клопотання прокурора та продовжено щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Стрижавська виправна колонія № 81» Центрально-західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань МЮУ на строк 60 (шістдесят) днів, тобто, до 01.04.2023р. включно - залишити без задоволення.

Ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02.02.2023р., якою задоволено клопотання прокурора та продовжено щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Стрижавська виправна колонія № 81» Центрально-західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань МЮУ на строк 60 (шістдесят) днів, тобто, до 01.04.2023р. включно - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

04 квітня 2023 року м.Кривий Ріг