Номер провадження: 11-кп/813/310/23
Справа № 517/15/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_9 на вирок Фрунзівського районного суду Одеської області від 05 листопада 2021 року у кримінальному провадженні №0000154 від 23.08.2020 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новозаріцьке Фрунзівського району Одеської області, гр. України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченогоу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Оскаржуваним вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Строк покарання рахувати з 23 серпня 2020 року, тобто з моменту його фактичного затримання. Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в сумі 150000 гривень.

Також вироком вирішено питання щодо накладеного арешту, речових доказів та процесуальних витрат.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватими в тому, що 22 серпня 2020 року, біля 20.30 години, знаходячись за місцем свого мешкання біля хвіртки домогосподарства, розташованого по АДРЕСА_1 , де між ним та його знайомим ОСОБА_11 , який знаходився біля його домогосподарства по АДРЕСА_1 , виникла сварка, під час якої у ОСОБА_7 виник умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_11 .

З цією метою ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, пішов до свого житлового будинку, де взяв кухонний ніж, довжиною 201 мм та використовуючи вказаний ніж в якості знаряддя злочину, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки та бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_11 та наніс йому один удар ножем в праву бічну поверхню живота, три удари ножем в область грудної клітини, один удар ножем в ліву половину обличчя, один удар ножем в ліву бокову поверхню шиї та один удар ножем в задню поверхню шиї, в результаті чого ОСОБА_11 за короткий проміжок часу від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці.

Смерть ОСОБА_11 знаходиться в прямому причинному зв`язку з проникаючим колото різаним пораненням грудей з ушкодженням внутрішньої яремної вени та гострою крововтратою, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що скоїв кримінальне правопорушення у стані необхідної оборони. Також зазначає, що не згоден з рішенням суду в частині стягнення з нього моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_10 , оскільки потерпіла ніякі довідки стосовно її здоров`я не надала та з ОСОБА_11 не проживала.

Вказує, що були погрози в його бік стосовно побиття від ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . ОСОБА_11 порушував спокій його батьків та вдарив його мати.

Просить перекваліфікувати його дії з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 118 та ст. 124 КК України.

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції захисник обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що свої свідчення обвинувачений надав з першого пояснення працівника поліції, потім в ході досудового розслідування і судового розгляду, проте судом необґрунтовано їх відхилено і взято за основу версію сторони обвинувачення, яка не підтверджується жодними доказами. Оскільки всі свідки допитані в залі судового засідання підтвердили ці свідчення.

Вказує, що кількість нанесених кухонним ножем ударів потерпілому ОСОБА_11 свідчить саме про захист від нападу так як нанесені вони в різні частини тіла, а не цілеспрямовано в життєва важливі органи.

Вважає, що своїми діями обвинувачений ОСОБА_7 не скоїв злочин передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, а його дії мають характер необхідної оборони.

Просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити виправдувальний вирок.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 уточнивши вимоги апеляційних скарг просили вирок суду скасувати та направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Потерпіла ОСОБА_10 про дату, час та місце судового розгляду була належним чином повідомлена, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, у зв`язку з чим апеляційний суд з`ясувавши думку учасників кримінального провадження, вважав за можливе розглянути справу за її відсутності.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, захисника та обвинуваченого, які підтримали доводи уточнених апеляційних скарг, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Статтею 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КК України; 2) відповідно до положень Загальної частини КК; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до роз`яснень викладених Пленумом Верховного Суду України у п. 3 постанові «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

На думку апеляційного суду, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних в оскаржуваному вироку обставин підтверджується сукупністю відносних, достатніх, допустимих, узгоджених між собою доказів, зібраних у встановленому порядку і досліджених судом з дотриманням принципів повноти, всебічності та об`єктивності судового розгляду, яким надана належна правова оцінка.

Як вбачається з матеріалів провадження під час судового розгляду судом першої інстанції допитаний обвинувачений ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_10 та свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які надали чіткі та послідовні покази, які в свою чергу підтверджуються дослідженими доказами у справі, представлені стороною обвинувачення та які підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 115 КК України, на підставі яких ухвалено обвинувальний вирок.

Так обвинувачений ОСОБА_7 показав, що 22.08.2020 року, він йшов з похорону, де побачив біля домогосподарства ОСОБА_11 його та ОСОБА_12 , вони сказали йому «принеси бутилку водки», але він відмовився. ОСОБА_12 почав до нього чіплятися, коли той віддасть гроші його сину. Він сказав, що гроші віддав і взяв у ОСОБА_11 телефон, подзвонив сину ОСОБА_12 , який сказав, щоб він не звертав уваги. ОСОБА_12 вийшов з машини, між ними зав`язалася бійка. Коли віддавав телефон почалася бійка, так як він трохи випив і був у емоційному стані, почав психувати, лаятися, ОСОБА_11 вдарив його, так як останній час з незрозумілих причин чіплявся до нього . Після цього він пішов додому, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 наздогнали його, заїхали в ворота і чуть не наїхали на сестричку. Він забрав сестру, зайшов до хати, сказав дітям не виходити. Вийшли батько та мати. ОСОБА_11 почав кричати, щоб він вийшов. Він вийшов до них, так як нервував почав кричати, що вони з нього хочуть. ОСОБА_11 кричав «іди сюди, я тебе вб`ю», почалася бійка. Повернувся до хати шукати телефон, побачив ножик, на емоціях взяв ножик, вийшов до них, кричав виїжджайте звідси. Знову почалася бійка. ОСОБА_11 вдарив його в живіт, він впав, ніж випав з рук, потім він встав, взяв ніж і почав наносити ножем ОСОБА_11 удари в різні частини тіла. Після чого пішов на подвір`я, заховав ніж на кришу і чекав поліцію.

Потерпіла ОСОБА_10 , пояснила суду, що 22.08.2020 року, біля 21 години їй повідомили, що біля будинку ОСОБА_7 на землі лежить її чоловік ОСОБА_11 , на тілі бачила численні рани. Більше їй нічого не відомо. В результаті злочину їй спричинені моральні страждання, які оцінює в 200 000 гривень та просить стягнути з ОСОБА_7 ..

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що 22.08.2020 року, вдень , на протязі 2-3 годин сидів з ОСОБА_11 в автомобілі біля господарства ОСОБА_11 , де вживали спиртні напої. Коли вони сиділи в машині, до них підійшов ОСОБА_7 , який був в стані алкогольного сп`яніння, почав йому щось говорити та вдарив у чоло. Він вийшов з машини, декілька разів шарпнув його за груди, а ОСОБА_11 сказав йому йти додому. Через деякий час ОСОБА_11 попросив його підвезти до ОСОБА_18 , що договоритися за сіно. Він його відмовляв, але ОСОБА_11 наполіг. Вони під`їхали до воріт домогосподарства ОСОБА_7 , ОСОБА_11 вийшов з машини, він почав розвертатися. В цей час він побачив, що біля двору якась метушня, ОСОБА_7 , щось кричав та побіг по вулиці. Він побіг за ним, але не наздогнав, Коли повернувся назад, то побачив, що ОСОБА_11 лежить на землі, біля нього ОСОБА_18 , який держав ОСОБА_11 , за шию та кричав, щоб викликали швидку допомогу. Він викликав швидку допомогу, а ОСОБА_17 сказала, щоб він їхав додому, так як був у нетверезому стані. Що сталося біля домогосподарства ОСОБА_18 , хто наносив удари він не бачив.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що 22.08.2020 року, під вечір, біля 20.00 години, почув скрип гальм і крики, побачив, що біжить та оглядається його син ОСОБА_19 , за ним світло фар. ОСОБА_19 біжить та плаче, «що вони хочуть», взяв на руки сестру і забіг у коридор будинку. Він вийшов на вулицю, побачив ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , спитав, що вони хочуть. ОСОБА_11 почав кричати «хай виходить Вітя». ОСОБА_19 вийшов ОСОБА_11 вдарив його і ОСОБА_19 пішов у подвір`я. Потім ОСОБА_11 смикнув його дружину і вона впала. Потім ОСОБА_19 виходив ще декілька разів, ОСОБА_12 сказав « ОСОБА_20 не добив, я доб`ю». Коли ОСОБА_19 наніс удар ОСОБА_11 він не бачив, побачив лише, що ОСОБА_11 дійшов до машини і почав присідати. З шиї ОСОБА_11 текла кров, він її зупиняв, потім викликали швидку допомогу, але ОСОБА_11 помер ще до приїзду швидкої.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що 22.08. 2020 року її син ОСОБА_19 прийшов з похорон, взяв гроші і пішов вгостити друзів. Коли стемніло, ОСОБА_19 прийшов додому, побіг до криниці вмитися, на лиці він був побитий. За ним на машині приїхали ОСОБА_12 і ОСОБА_11 , в`їхали в ворота і почали кричати до ОСОБА_19 ми тебе зараз вб`ємо - та ображати його лайкою. ОСОБА_11 вийшов з машини та почав з ОСОБА_19 битися, вона хотіла розборонити, ОСОБА_11 штовхнув її і вона впала. ОСОБА_19 побіг до хати, потім побіг до ОСОБА_11 , в них знову почалася бійка. Побачила, що ОСОБА_11 стояв біля стовпа і в нього текла кров, а в руках у ОСОБА_7 був ніж. ОСОБА_11 відійшов від стовпа і впав біля машини.. ЇЇ чоловік почав зажимати рану, а ОСОБА_12 від`їхав. Викликали швидку допомогу, але ОСОБА_11 помер до приїзду швидкої.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що 22.08.2020 року, в вечері, на вулиці почув крик ОСОБА_7 « скільки я можу вас напувати, хочете, щоб я вам водку носив». Через хвилин п`ять біля нього зупинилася машина і він почув, як ОСОБА_11 казав «поїхали до нього, він нам ще могорич поставе», а ОСОБА_12 сказав «може не поїдемо», але вони поїхали в сторону ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що ввечері,22.08.2020 року вийшов на вулицю і почув біля домогосподарства ОСОБА_7 крики і побачив, що там стояла машина. ОСОБА_7 відступав в сторону траси, кричав «скільки ви можете мене бити», а ОСОБА_11 сказав «я тебе вб`ю». Він сказав, щоб ОСОБА_11 їхав додому , бо викличе поліцію. Це було на протязі біля 5 хвилин. ОСОБА_7 зайшов на подвір`я, ОСОБА_11 його не чіпав. Він зайшов до будинку. Через хвилин тридцять побачив швидку допомогу, але не виходив.

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що 22.08.2020 року проїжджав по АДРЕСА_2 біля будинку ОСОБА_11 , почув крики і побачив, як ОСОБА_11 по потилиці вдарив ОСОБА_7 , а ОСОБА_12 нецензурно лаявся, взяв камінь і йшов сторону ОСОБА_7 . Коли ОСОБА_18 проходив мимо, то говорив «що ви з мене хочете, я вже могорич поставив» і пішов додому. Через деякий час біля нього зупинилася машина і він чув, як ОСОБА_11 казав «поїхали, ще раз получе і поставе могорич» і поїхали в сторону ОСОБА_7 . За день до цього він чув сварку ОСОБА_11 з ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що ввечері 22.08.2020 року, біля домогосподарства ОСОБА_7 чула як газувала машина і крики «викличи поліцію і викликати швидку». Коли підійшла, то побачила, що ОСОБА_11 , лежить на землі, ОСОБА_7 стояв на трасі і щось кричав. Вона запитала, що сталося, ОСОБА_18 сказав «мій Вітя вдарив ОСОБА_20 ».

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України підтверджується також зібраними по кримінальному провадженню доказами, дослідженими у судовому засіданні, а саме:

- протоколом огляду місця події від 22.08.2020 року відповідно до якого біля території домогосподарства ОСОБА_7 в с. Новозаріцьке Роздільнянського (Захарівського) району Одеської області на відстані 6 м. від домогосподарства, на трав`яному покритті виявлено труп ОСОБА_11 . При огляді виявлено колото різані рани. На відстані 5 м від трупа на сухій траві виявлено кухонний ніж, лезо довжиною 10 см, рукоятка, довжиною 10 см, де на рукоятці та лезі виявлені численні плями темно бурого кольору, схожі на кров (т. 1, а.с. 168 -175).

- протоколом огляду від 23.08.2020 року відповідно до якого виявлено, що ОСОБА_7 одягнений в футболку та спортивні штани, на яких є плями темного кольору схожі на кров (т. 1, а.с. 177-181).

- протоколом слідчого експерименту від 27.08.2020 року відповідно до якого ОСОБА_7 розповів та показав, як наносив тілесні ушкодження ОСОБА_11 (т. 1, а.с. 200 207).

- висновком експерта №4251 від 02.09.2020 року у ОСОБА_7 в крові виявлено етиловий спирт в концентрації 0,76% (т. 1, а.с.208-209).

- висновком судово медичної експертизи №856 від 02.09.2020 року кров ОСОБА_7 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти В за ізосерологічною системою АВО (т. 1, а.с. 211-212).

- висновком судово медичної експертизи №874 від 14.09.2020 року кров ОСОБА_7 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти В за ізосерологічною системою АВО, кров ОСОБА_11 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти В за ізосерологічною системою АВО . На марлевому тампоні зі змивом речовини бурого кольору, вилученому під час огляду місця події 22.08.2020 р., виявлена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти В за ізосерологічною системою АВО , що не виключає її походження від носія даної групової приналежності у тому числі від потерпілого ОСОБА_11 , підозрюваного ОСОБА_7 ( при умовах наявності у останнього пошкоджень з зовнішню кровотечею на момент скоєння злочину) (т. 1, а.с. 222-224).

- висновком судово медичної експертизи №875 від 17.09.2020 р., кров ОСОБА_7 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти В за ізосерологічною системою АВО, кров ОСОБА_11 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти В за ізосерологічною системою АВО. На парі гумових шльопанців, чоловічій футбольці, вилучених під час огляду місця події 22.08.2020 р., виявлена кров людини. При встановлені групової приналежності крові виявлений антиген А, властивий групі крові А з ізогемаглютиніном анти В за ізосерологічною системою АВО , що не виключає її походження від носія даної групової приналежності у тому числі від потерпілого ОСОБА_11 , підозрюваного ОСОБА_7 ( при умовах наявності у останнього пошкоджень з зовнішню кровотечею на момент скоєння злочину) (т. 1, а.с. 227-230).

- висновком судово медичної експертизи №58 від 22.09.2020 р., при дослідженні трупа ОСОБА_11 виявлені наступні ушкодження: одне проникаюче колото-різане поранення правої бічної поверхні живота, три непроникаючих колото-різаних поранень грудної клітки, одне непроникаюче колото-різане поранення лівої половини обличчя, одне проникаюче колото-різане поранення лівої бокової поверхні шиї в середній третині , одне непроникаюче колото-різане поранення задній поверхні шиї на висоті 162 см від підошовної поверхні стоп, щілиноподібної форми.

Морфологічні особливості вищеописаних ран, які встановлені при дослідженні трупа ОСОБА_11 , а також з урахуванням результатів дослідження у відділенні судово-медичної криміналістики свідчать про те, що ці рани є колото-різаними, могло бути утворене плоским колюче - ріжучим предметом.

Ушкодження - одне проникаюче колото-різане поранення правої бічної поверхні живота без ушкоджень внутрішніх органів, одне проникаюче колото-різане поранення лівої бокової поверхні шиї з перетином внутрішньої яремної вени є небезпечними для життя і згідно п. 2.1.2, п. 2.1.Зо, п. 2.13к, п. 2.1.3п «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (Київ, 1995р.)», мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Ушкодження - три непроникаючих колото-різаних поранень грудної клітки , одне непроникаюче колото-різане поранення лівої половини обличчя, одне непроникаюче колото-різане поранення задній поверхні шиї (рана №7), як окремо так і у своїй сукупності при звичайній своїй течії у живих осіб викликають розлад здоров`я, тривалістю більше шести днів, але не більше 21 дня і за цим критерієм згідно п. 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (Київ, 1995 р.) мають ознаки легких тілесних ушкоджень що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Смерть ОСОБА_11 знаходиться в прямому причинному зв`язку з проникаючим колото-різаним пораненням грудей з ушкодженням внутрішньої яремної вени. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_11 явилася гостра крововтрата (т. 1, а.с. 232 235).

- висновком судово психіатричної експертизи №432 відповідно до якого ОСОБА_7 в період часу, що стосується вчиненню кримінального правопорушення у якому він підозрюється, на хронічне психічне захворювання, недоумство, інший, у тому числі і тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності не страждав, за своїм психічним станом був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, знаходився у стані простого (непатологічного) алкогольного сп`яніння, при цьому його дії не були обумовлені маяченням, обманами сприйняття, афектними розладами та кількісно порушеною свідомістю, тому за своїм психічним станом він був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними (т. 1, а.с. 237-239).

- висновком експерта №1005 від 20.10.2020 р. кров ОСОБА_7 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти В за ізосерологічною системою АВО, кров ОСОБА_11 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти В за ізосерологічною системою АВО .

На кухонному ножі, вилученому 23.08.2020 р., під час огляду місця події виявлена кров людини. При встановлені групової приналежності крові виявлений антиген А, властивий групі крові А з ізогемаглютиніном анти В за ізосерологічною системою АВО , що не виключає її походження від носія даної групової приналежності у тому числі від потерпілого ОСОБА_11 , підозрюваного ОСОБА_7 (при умовах наявності у останнього пошкоджень з зовнішню кровотечею на момент скоєння злочину) (т. 1, а.с. 241-243).

- висновком експерта №804-Б від 08.12.2020 р., наданий на дослідження ніж до категорії холодної зброї не відноситься, є кухонним ножем різновидом виробів господарсько побутового призначення (т. 1, а.с. 246-248).

- висновком судово психологічної експертизи №28-21 від 25.05.2021 р. відповідно до якого ОСОБА_7 знаходився у стані емоційного напруження, що виник ситуаційно, не досягав афективної глибини і не знижував підконтрольність поведінки свідомості. Про це свідчать особливості динаміки розвитку емоційної реакції, не характерної для афекту, відсутність ознак афективно звуженої свідомості, певна цілеспрямованість дій підеспертного в ситуації правопорушення, послідовна їх збереженість в пам`яті та відтворення, відсутність когнітивної дезорганізації поведінки. В стані фізіологічного афекту, який би міг суттєво вплинути на його свідомість та діяльність, підекспертний не знаходився. Випробуваний не виявляє будь яких грубих характерологічних загострень чи індивідуально психологічних особливостей, які б могли суттєво вплинути на його поведінку в досліджуваній у справі ситуації. Стан «сильного душевного хвилювання» є категорією юридичною, прерогативою слідства та суду, його психологічним еквівалентом є стан фізіологічного афекту (т. 2 а.с. 42-44).

Досліджені у суді першої інстанції докази є належними, правильно викладеними, узгоджені між собою, зібрані у встановленому порядку і досліджені судом з дотриманням принципів повноти, всебічності та об`єктивності судового розгляду.

Щодо доводів апеляційних скарг, про вчинення злочину у стані необхідної оборони та відсутності у обвинуваченого умислу на вбивство потерпілого, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з нормами ч. 1 та ч. 3 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 КК України.

При цьому, до критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Отже для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного із перебуванням особи в стані необхідної оборони, суд повинен врахувати конкретні обставини справи, здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання. У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

Виходячи із фактичних обставин кримінального провадження, судом встановлено, що дії ОСОБА_7 не були направлені на здійснення захисту або на негайне відвернення чи припинення посягання.

Таким чином, всупереч доводів апеляційних скарг, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та відсутність в нього ознак кримінального правопорушення, передбаченого у статтях 118, 124 КК України, тобто перевищення меж необхідної оборони.

Разом з тим, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції враховував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, з місцем проживання характеризується позитивно, а також протиправну поведінку потерпілого ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_12 по відношенню до обвинуваченого ОСОБА_7 .

До обставин які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відніс щире каяття, до обставин які обтяжують покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Також апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційних скарг щодо не доведення необхідності стягнення моральної шкоди на користь потерпілої у визначеному судом розмірі з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У абз. 3, 4 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що при заподіяні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Відповідно до ст. 454 ЦК України відшкодування моральної шкоди може бути зменшено судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану відповідача (громадянина).

Так підстави позову, розмір та вина обвинуваченого ОСОБА_7 в спричиненні моральної шкоди потерпілій ОСОБА_10 злочинними діями обвинуваченого доведені наведеними вище і дослідженими у суді першої інстанції належними та допустимими доказами в їх сукупності, яким у вироку надана відповідна оцінка.

При цьому, визначаючи розмір морального відшкодування, суд першої інстанції враховав характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілої, майновий стан відповідача, ступінь вини обвинуваченого в заподіянні моральної шкоди.

Апеляційний суд вважає, що визначений розмір моральної шкоди в сумі 150000 гривень, є співмірним, розумним та не призведе до збагачення потерпілої.

Колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону під час розгляду справи та постановлення вироку суду, а тому вважає, що постановлений вирок відносно ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни за результатами апеляційного розгляду не встановлено.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Отже, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а вирок суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 370, 404, 405, 407, 409, 413, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Фрунзівського районного суду Одеської області від 05 листопада 2021 року у кримінальному провадженні №0000154 від 23.08.2020 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченогоу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України - залишити без змін.

Ухвала Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4