КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/3241/2022 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2022 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу з доповненнями прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення посягань на функціонування економіки держави, управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням посягань на функціонування економіки держави Департаменту організації та процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, що посягають на функціонування економіки та кібербезпеку держави, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 серпня 2022 року,
за участі:
прокурора ОСОБА_7 ,

представника власника майна ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 серпня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення посягань на функціонування економіки держави, управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням посягань на функціонування економіки держави Департаменту організації та процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, що посягають на функціонування економіки та кібербезпеку держави, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про накладення арешту на цінні папери, які знаходяться на рахунку у цінних паперах «Greatford Limited», відкритому у АТ «Альфа-Банк» (МФО 300346), а саме рахунок в цінних паперах № НОМЕР_1 з зупиненням видаткових операцій та забороною здійснення облікових та адміністративних операцій, вчинення правочинів, застави, внесення змін в депозитарний облік по вказаному рахунку.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу з доповненнями, у якій просить ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05.08.2022 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на цінні папери: 95 облігацій внутрішніх державних позик України (ОВДП) код ISIN UA та 4 600 облігацій зовнішніх державних позик України (ОВДП) код ISIN XS, XS, XS, XS, XS, XS, XS на загальну суму 4,70 млн доларів США, які знаходяться на рахунку у цінних паперах «Greatford Limited» № НОМЕР_2 -CY НОМЕР_3 , відкритому у АТ «Альфа-Банк» (МФО 300346) та зупинити видаткові операції по рахунку у цінних паперах «Greatford Limited», відкритому у АТ «Альфа-Банк» (МФО 300346) та заборонити здійснення облікових та адміністративних операцій, вчиняти правочини, застави, вносити зміни в депозитарний облік по рахунку № НОМЕР_2 -CY20003648.

Як вважає сторона обвинувачення, оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

В доповненнях до апеляційної скарги процесуальний керівник зазначає, що в органу досудового розслідування є підстави вважати, що власники АТ «Альфа-Банк» разом із його службовими особами для здійснення злочинної діяльності використовують рахунок у цінних паперах «Greatford Limited», відкритий у АТ «Альфа-Банк», а відтак цінні папери, які знаходяться на вказаному рахунку можуть бути приховані, відчужені та перетворені особами, причетними до вчинення кримінального правопорушення. За версією органу досудового розслідування вказані цінні папери набуті шляхом використання фіктивних правочинів, вчинених без наміру створення правових наслідків, які обумовлюються цим правочином здійснення легалізації (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом в особливо великих розмірах.

Автор апеляційної скарги звертає увагу суду, що цінні папери, як знаходяться на вищевказаному рахунку 09.05.2022 року визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Крім того додатково наголошує, що відповідно до рішення Ради Європи від 28.02.2022 року введено персональні санкції щодо ОСОБА_9 та у подальшому блокуючі санкції Великобританії, а також додаткові санкції стосовно «Альфа-Банк» (Російська Федерація) та разом з цим відповідно до рішення Ради Європи від 15.03.2022 року введено персональні санкції щодо ОСОБА_10 .

В судове засідання, що було призначено у справі 09.11.2022 року представник власника майна не з`явився, направив до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю у судовому засіданні в Шевченківському районному суді міста Києва з вирішення питання про встановлення строків на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування. Колегія суддів звертає увагу на те, що представник власника майна ОСОБА_8 вже неодноразово направляв до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з службовою завантаженістю. При цьому враховує, що представник ОСОБА_8 був присутнім у попередньому судовому засіданні, дав пояснення сторони захисту щодо поданої апеляційної скарги та завчасно був повідомлений про дату та час призначеного судового розгляду За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що причина пропуску судового засідання представником власника майна є неповажною та призводить до необґрунтованого затягування розгляду апеляційної скарги та вирішення питання щодо законності оскаржуваного судового рішення.

При цьому апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана бути зацікавленою провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких обставин колегія суддів вирішила за можливе розглянути дане провадження за відсутністю представника власника майна, оскільки це не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити в повному обсязі, пояснення представника власника майна, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, Першим відділом детективів підрозділу детективів із захисту економіки у сфері надання фінансових послуг Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000463 від 14.04.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 200, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 205-1, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, та за підозрою ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 200, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 205-1, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК України.

09.05.2022 року постановою детектива цінні папери, які знаходяться на рахунку у цінних паперах «Greatford Limited» № НОМЕР_1 , відкритому у АТ «Альфа-Банк» (МФО 300346) було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000463 від 14.04.2022 року.

02.08.2022 року прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення посягань на функціонування економіки держави, управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням посягань на функціонування економіки держави Департаменту організації та процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, що посягають на функціонування економіки та кібербезпеку держави, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на цінні папери, які знаходяться на рахунку у цінних паперах «Greatford Limited», відкритому у АТ «Альфа-Банк» (МФО 300346), а саме рахунок в цінних паперах № НОМЕР_1 з зупиненням видаткових операцій та забороною здійснення облікових та адміністративних операцій, вчинення правочинів, застави, внесення змін в депозитарний облік по вказаному рахунку.

Клопотання сторони обвинувачення мотивовано необхідністю у накладенні арешту на вказане майно з метою забезпечення збереження речових доказів. При цьому процесуальний керівник зазначив, що невжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна призведе до втрати речових доказів та унеможливить застосування конфіскації майна, адже досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється у тому числі за ст. 209 КК України, основна санкція якої передбачає конфіскацію майна.

05.08.2022 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва відмовлено у задоволенні клопотання прокурора.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя послався на те, що матеріали, додані стороною обвинувачення до клопотання не місять постанову про визнання цінних паперів, які знаходяться на рахунку у цінних паперах «Greatford Limited» № НОМЕР_1 , відкритому у АТ «Альфа-Банк» (МФО 300346) речовим доказом у кримінальному провадженні. На думку слідчого судді відсутність постанови про визнання майна речовим доказом як окремого процесуального документа, який фіксує висновок детектива про набуття майном статусу речового доказу та мотиви з яких він дійшов такої думки, позбавляє слідчого суддю можливості провести аналіз та зробити висновок про відповідність цього майна положенням ст. 98 КПК України та наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою його збереження як речового доказу, оскільки слідчий суддя не наділений правом самостійного визначення підстав, передбачених ст. 98 КПК України та має здійснювати контроль правильності прийнятого детективом рішення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого судді з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на вищевказане майно, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт, зокрема з`ясувати правову підставу для арешту, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.
Колегія суддів вбачає, що наведені в клопотанні прокурором доводи про накладення арешту на вищевказане майно, перевірялись судом першої інстанції, досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна і приходить до висновку, що вказаних доводів цілком достатньо для підтвердження наявності підстав, передбачених ст. 167 КПК України для накладення арешту на майно.

Зокрема, посилаючись у клопотанні, що цінні папери, які знаходяться на рахунку у цінних паперах «Greatford Limited» № НОМЕР_1 , відкритому у АТ «Альфа-Банк» (МФО 300346), є речовим доказом та відповідають критеріям майна, на яке може бути накладено арешт, визначеним ст. 170 КПК України, прокурор повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку.

Як вбачається зі змісту клопотання прокурора, вищевказане майно постановою детектива від 09.05.2022 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. Крім того процесуальний керівник зазначив обставини вчинення кримінального правопорушення та надав достатню на його думку кількість доказів, що підтверджують необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Необхідно зауважити, що кримінальний процесуальний Закон не передбачає наявність постанови про визнання майна речовим доказом, на яку посилається слідчий суддя як обов`язкової вимоги для накладення арешту на майно з цих підстав. Така постанова по суті є процесуальним документом і закріплює статус майна у кримінальному провадженні, при цьому сама по собі ніякої доказової інформації не містить. З винесенням органом досудового розслідування постанови про визнання майна речовим доказом, таке майно фактично набуває статусу речового доказу у кримінальному провадженні і більше ніяких процесуальних наслідків не відбувається.

З аналізу норм закону, що регулюють порядок накладення арешту на майно в кримінальному провадженні можна зробити висновок, що арешт з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні може бути накладено незалежно від того, чи надано до суду постанову органу досудового розслідування про визнання такого майна речовим доказом за наявності інших обставин, що доводять відповідність такого майна ознакам ст. 98 КПК України. Разом з тим колегія суддів звертає увагу на те, що прокурор у клопотанні послався на існування такої постанови у матеріалах провадження.

При вирішенні питання про накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя має самостійно перевірити та встановити з сукупності наданих матеріалів, чи відповідає таке майно ознакам речових доказів, передбачених ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як свідчать матеріали, надані до суду апеляційної інстанції, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали судового провадження переконливо свідчать про те, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, в рамках даного кримінального провадження, відповідає критеріям ч. 1 ст. 170 КПК України, оскільки стороною обвинувачення доведено його відповідність ознакам ст. 98 КПК України, що в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, посилання слідчого судді на те, що органом досудового розслідування не було доведено необхідність накладення арешту, є безпідставним, оскільки прокурором надано достатні на даній стадії кримінального провадження докази вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 170 КПК України, на підставі чого є правомірним накладення такого виду обтяження як арешт.

Крім цього, колегія суддів при вирішенні питання про накладення арешту на майно, також враховує той факт, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а тому з метою збереження доказів у даному кримінальному провадженні, вважає за необхідне накласти арешт на вказане у клопотанні прокурора майно.

Таким чином, доводи прокурора є слушними щодо того, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та такою, яка підлягає скасуванню, а тому висновки слідчого судді щодо відсутності достатніх правових підстав для арешту майна не відповідають як матеріалам судового провадження так і вимогам КПК України.

Будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження колегією суддів не встановлено.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування майна в даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170-173 КПК України, необхідно накласти арешт на майно.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення посягань на функціонування економіки держави, управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням посягань на функціонування економіки держави Департаменту організації та процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, що посягають на функціонування економіки та кібербезпеку держави, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 серпня 2022, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення посягань на функціонування економіки держави, управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням посягань на функціонування економіки держави Департаменту організації та процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, що посягають на функціонування економіки та кібербезпеку держави, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про накладення арешту на цінні папери, які знаходяться на рахунку у цінних паперах « ОСОБА_12 », відкритому у АТ «Альфа-Банк» (МФО 300346), а саме рахунок в цінних паперах № НОМЕР_1 з зупиненням видаткових операцій та забороною здійснення облікових та адміністративних операцій, вчинення правочинів, застави, внесення змін в депозитарний облік по вказаному рахунку, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення посягань на функціонування економіки держави, управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням посягань на функціонування економіки держави Департаменту організації та процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, що посягають на функціонування економіки та кібербезпеку держави, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , - задовольнити.
Накласти арешт на цінні папери: 95 облігацій внутрішніх державних позик України (ОВДП) код ISIN UA та 4 600 облігацій зовнішніх державних позик України (ОВДП) код ISIN XS, XS, XS, XS, XS, XS, XS на загальну суму 4,70 млн доларів США, які знаходяться на рахунку у цінних паперах «Greatford Limited» № НОМЕР_1 , відкритому у АТ «Альфа-Банк» (МФО 300346).

Зупинити видаткові операції та заборонити здійснення облікових та адміністративних операцій, вчинення правочинів, застави, внесення змін в депозитарний облік рахунку у цінних паперах «Greatford Limited», відкритому у АТ «Альфа-Банк» (МФО 300346), а саме рахунок в цінних паперах № НОМЕР_1 .

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
СУДДІ:

__________________ ______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4