Справа № 712/8395/18
Провадження № 1кп/712/75/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді - ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченої - ОСОБА_9

захисника - ОСОБА_10

представник потерпілої ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження №0006310 відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ульянівка, Кіровоградської області, українки, громадянки України, із повною вищою освітою, працюючої головним спеціалістом-економістом Головного управління статистики в Черкаській області, має на утриманні неповнолітню дитину, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_9 , 02.08.2016 року, близько 19 години 00 хвилин, керуючи технічно-справним автомобілем «Volkswagen Polo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в м. Черкаси по вулиці Смілянська від вулиці Хоменка у напрямку до вулиці 30 років Перемоги, була неуважною та в порушення вимог п.п. 2.3.б), 13.1 Правил дорожнього руху України, своєчасно не відреагувала на зміну дорожньої обстановки, неподалік будинку № 121, не дотримавшись безпечної дистанції допустила зіткнення із автомобілем «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_12 , який рухався попереду у попутному напрямку.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_13 , згідно висновку судово-медичної експертизи №04-01/43 від 12.10.2017 року, отримала тілесні ушкодження у вигляді травми правого плечового суглобу з відривом суглобової губи лопатки та розташування волокон сухожилку надосного м`язу, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; травми голови зі струсом головного мозку, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, спричинення ОСОБА_13 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, знаходиться у причинному зв`язку із порушенням водієм ОСОБА_9 вимог п.п. 2.3.б), 13.1 Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_9 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 284 КПК України, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12 грудня 2016 року набрала законної сили постанова Придніпровського районного суду міста Черкаси від 01 грудня 2016 року по справі № 711/9445/16- п, провадження № 3/711/1828/16, якою ОСОБА_9 визнано винною в порушенні п. п. 13.1, 2.3 «б» Правил дорожнього руху України та вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме ДТП, яке відбулося 02 серпня 2016 року близько 19 год. 00 хв. в місті Черкаси по вул. Смілянська, 122 за участю автомобіля Фольцваген Поло д.н.з. НОМЕР_1 під її керуванням та автомобіля ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_12 , накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп. та сплата цього штрафу в терміни відповідно до вимог чинного законодавства - фактичне відбуття покарання за вчинене ДТП, яке відбулося 02 серпня 2016 року близько 19 год. 00 хв. в місті Черкаси по вул. Смілянська, 122 ДТП за участю автомобіля Фольцваген Поло д.н.з. НОМЕР_1 під її керуванням та автомобіля ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_12 ..

Штраф та судовий збір відповідно до постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.12.2016 року ОСОБА_9 сплачено в повному обсязі в строки відповідно до вимог чинного законодавства України.

Відповідно до вимог чинного законодавства України, практики Верховного Суду та практики Європейського суду з прав людини, юрисдикція якої визнана Україною, неможливо громадянина двічі притягувати до відповідальності за одне і те саме правопорушення, в даному випадку ОСОБА_9 за порушення п. п. 13.1, 2.3 «б» Правил дорожнього руху України.

Вважає, що існують всі підстави для закриття провадження по кримінальній справі № 712/8395/18 по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України на підставі ст. 284 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримала клопотання захисника про закриття кримінального провадження на підставі ст.284 ч. 1 п. 6 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти закриття кримінального провадження на підставі ст. 284 КПК України, оскільки факт притягнення ОСОБА_9 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП не є підставою для закриття кримінального провадження за обвинуваченням її у скоєнні кримінального правопорушення за ч.1 ст.286 КК України. Подвійне притягнення до кримінальної відповідальності відсутнє. Відповідно до постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.12.2016 року ОСОБА_9 була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП за порушення вимоги п.п.13.1, 2.3 «б» ПДР України, при чому транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 порушено за ст. 286 ч. 1 КК України, а саме, за те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_13 , отримала тілесні ушкодження. підстави для притягнення ОСОБА_9 виникли вже після того, як вона була притягнута до адміністративної відповідальності, так як у потерпілої виникли тілесні ушкодження і вона тривалий час лікувалась.

Зихисник ОСОБА_11 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про закриття кримінального провадження на підставі ст. 284 КПК України, підтримав думку прокурора, пояснив, що постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.12.2026 року ОСОБА_9 була притягнута за ст. 124 КУпАП за порушення Правил дорожнього руху, що спричинила пошкодження транспортних засобів. Кримінаальна відвідповідальнвість ОСОБА_9 за ст. 286 ч. 1 КК України це другий вид юридичної відповідальності .

Заслухавши думку учасників судового розгляду відносно заявленого клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0006310, суд приходить до наступного.

Відповідно частини 1 статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права (п.1 ч.1 ст.7 КПК України).

Відповідно пункту 12 частини 1 статті 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: заборона двічі притягувати до кримінальної відповідальності за одне і те саме правопорушення.

Кримінальне провадження, згідно статті 8 КПК України, здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Ніхто не може бути двічі обвинуваченим або покараним за кримінальне правопорушення, за яким він був виправданий або засуджений на підставі вироку суду, що набрав законної сили. Кримінальне провадження підлягає негайному закриттю, якщо стане відомо, що по тому самому обвинуваченню існує вирок суду, який набрав законної сили (ст.19 КПК України).

Постановою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 01 грудня 2016 року по справі № 711/9445/16-п, провадження № 3/711/1828/16 ОСОБА_9 визнано винною в порушенні п. п. 13.1, 2.3 «б» Правил дорожнього руху України та вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме ДТП, яке відбулося 02 серпня 2016 року близько 19 год. 00 хв. в місті Черкаси по вул. Смілянська, 122 за участю автомобіля Фольцваген Поло д.н.з. НОМЕР_1 під її керуванням та автомобіля ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_12 , який рухався попереду в покутньому напрямку та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп. та стягнуто 275 грн. 60 коп. судового збору.

Постанова Придніпровського районного суду міста Черкаси від 01 грудня 2016 року по справі № 711/9445/16-п, провадження № 3/711/1828/16 вступила в законну силу 12 грудня 2016 року.

Штраф та судовий збір відповідно до постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.12.2016 року по справі №711/9445/16-п гр. ОСОБА_9 сплачено в повному обсязі в строки відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до постанови Черкаського апеляційного суду від 19.11.2021 року апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_13 залишено без задоволення, а постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 грудня 2016 року щодо ОСОБА_9 без змін.

В той же час, згідно обвинувального акта, 02.08.2016 року, близько 19 години 00 хвилин, керуючи технічно-справним автомобілем «Volkswagen Polo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в м. Черкаси по вулиці Смілянська від вулиці Хоменка у напрямку до вулиці 30 років Перемоги, була неуважною та в порушення вимог п.п. 2.3.б), 13.1 Правил дорожнього руху України, своєчасно не відреагувала на зміну дорожньої обстановки, неподалік будинку № 121, не дотримавшись безпечної дистанціїдопустила зіткнення із автомобілем «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_12 , який рухався попереду у попутному напрямку.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_13 , згідно висновку судово-медичної експертизи №04-01/43 від 12.10.2017 року, отримала тілесні ушкодження.

Статтею 9 Конституції України передбачено: чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до вимог чинного законодавства України, практики Верховного Суду та практики Європейського суду з прав людини, юрисдикція якої визнана Україною, неможливо громадянина двічі притягувати до відповідальності за одне і те саме правопорушення, в нашому випадку ОСОБА_9 за порушення п. п. 13.1, 2.3 «б» Правил дорожнього руху України.

Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі І Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року Україна зобов`язана виконувати остаточні рішення Європейського суду з прав людини в будь-якій справі, у якій вона є стороною.

Відповідно до положень глави 3 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV встановлене цим Судом порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року може бути виправлено шляхом виплати грошової компенсації, вжиття додаткових заходів індивідуального і загального характеру.

Стаття 4 Протоколу N 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає право не бути притягненим до суду або покараним двічі.

Пункт 1 ст. 4 Протоколу N 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначає, що нікого не може бути вдруге притягнуто до суду або покарано в порядку кримінального провадження під юрисдикцією однієї і тієї самої держави за правопорушення, за яке його вже було остаточно виправдано або засуджено відповідно до закону та кримінальної процедури цієї держави.

Згідно п. 2 ст. 4 Протоколу № 7 положення пункту 1 не перешкоджають відновленню провадження у справі згідно із законом та кримінальною процедурою відповідної держави за наявності нових або нововиявлених фактів чи в разі виявлення суттєвих недоліків у попередньому судовому розгляді, які могли вплинути на результати розгляду справи.

Відповідно до усталеної прецедентної практики Європейського суду з прав людини поняття «те саме правопорушення» - елемент idem принципу non bis in idem, у ст. 4 Протоколу N 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, належить розуміти як заборону кримінального переслідування або судового розгляду у справі щодо другого «правопорушення», якщо вони витікають з ідентичних, або, по суті, одних і тих самих фактів.

У свою чергу поняття «кримінальна процедура», що містяться у тексті ст. 4 Протоколу № 7, повинна тлумачитися у світлі загальних принципів, які стосуються відповідних понять «кримінальне обвинувачення» і «покарання» у статтях 6 і 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року («Хаарвіг проти Норвегії», 2007 р.; «Резенквіст проти Швеції», 2004 р.; «Манассон проти Швеції», 2003р.; «Гектан проти Франції», 2002 р.; «Маліж проти Франції», 1998 р.; «Нільссон проти Швеції», 2005 р. та ін.).

Крім цього, закріплена у ст. 4 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року заборона подвійного притягнення особи до відповідальності за одне й те саме правопорушення, поширюється на випадки, коли така відповідальність більш як один раз реалізується судом у межах проваджень, які за своєю суттю є кримінальними.

Згідно Рішення Європейського суду з прав людини від 10 грудня 2020 року у справі "Чернов проти України", заява № 16432/10, констатовано порушення щодо особи положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а саме - статті 4 Протоколу № 7, у зв`язку з тим, що заявника двічі було притягнуто до суду та покарано за одне і те саме правопорушення.

Констатуючи порушення ст. 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року Європейського суду з прав людини встановив, що:

- адміністративне правопорушення «дрібне хуліганство», передбачене ст. 173 КУпАП, підпадало під визначення «кримінальної процедури» у розумінні ст. 4 Протоколу № 7 («Ігор Тарасов проти України» від 16 червня 2016 року);

- факти, які двічі призвели до притягнення заявника до відповідальності, були нерозривно пов`язані між собою, а оцінка національних судів у кримінальному провадженні, по суті,стосувалися тих самих фактів (адміністративне і кримінальне провадження стосувалося поведінки заявника в одну й ту ж дату, в один і той же проміжок часу, в одному і тому ж місці, і в обох провадженнях його поведінка описувалась як порушення громадського порядку та спокою), які були розглянуті у справі про адміністративне правопорушення;

- судове рішення у адміністративному провадженні, яким заявника визнано винним було остаточним і до порушення кримінальної справи заявник відбув накладене стягнення у вигляді адміністративного арешту;

- заподіяння потерпілим тілесних ушкоджень і пошкодження їхнього майна не були нововиявленими фактами (абзац другий статті 4 Протоколу № 7 Європейського суду з прав людини), адже працівники міліції зупинили заявника протягом декількох хвилин після отримання від потерпілих його прикмет. Потерпілі впізнали заявника і того доставили до відділу міліції. Отже, працівники міліції вже знали про бійку 20 червня 2007 року між потерпілими і заявником. З 21 червня 2007 року прокуратура знала про заподіяння потерпілим тілесних ушкоджень, оскільки саме помічник прокурора направив їх на судово-медичне освідування, під час якого у потерпілих було виявлено легкі тілесні ушкодження. Тому під час додаткової перевірки прокуратурою нових фактів встановлено не було, оскільки вони вже були відомі міліції і прокуратурі;

- скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення після порушення кримінальної справи не призвело до того, що останнє провадження почало відповідати принципу nebis in idem, оскільки заявник вже відбув свій триденний арешт;

- національні органи влади продублювали кримінальні провадження, які стосувалися одних і тих самих фактів. Таким чином, заявника двічі було притягнуто до суду та покарано за одне і те саме правопорушення.

Відповідно до висновку Європейського суду з прав людини по аналогічній справі проти України, яка зазначена вище, адміністративне правопорушення «вчинення ДТП», передбачене ст. 124 КпАП, підпадає під визначення «кримінальної процедури» у розумінні ст. 4 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Виходячи з цього, застосування судом до ОСОБА_9 адміністративного стягнення за вчинення цього правопорушення є покаранням (засудженням) в порядку кримінального провадження, а постанова Придніпровського районного суду міста Черкаси від 01 грудня 2016 року по справі № 711/9445/16- п, провадження № 3/711/1828/16 - вироком.

Аналогічна правова позиція зазначена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року по справі 1-464/2008 провадження № 13-17зво21.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне ппровадження закривається в разі, якщо існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили.

Статтею 9 частина 4 КПК України передбачено: кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно пункту 6 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо: існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню.

Враховуючи вищевикладене та те, що постановою Придніпровського районного суду від 01 грудня 2016 року по справі № 711/9445/16- п, провадження № 3/711/1828/16, (яка набрада законної сили 12.12.2016 року), ОСОБА_9 визнано винною в порушенні п. п. 13.1, 2.3 «б» Правил дорожнього руху України та у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме ДТП, яке відбулося 02 серпня 2016 року близько 19 год. 00 хв. в місті Черкаси по вул. Смілянська, 122 за участю автомобіля Фольцваген Поло д.н.з. НОМЕР_1 під її керуванням та автомобіля ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_12 , накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп. та сплата цього штрафу в терміни відповідно до вимог чинного законодавства - фактичне відбуття покарання за вчинене ДТП, яке відбулося 02 серпня 2016 року близько 19 год. 00 хв. в місті Черкаси по вул. Смілянська, 122 ДТП за участю автомобіля Фольцваген Поло д.н.з. НОМЕР_1 під її керуванням та автомобіля ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_12 є підставою для закриття провадження по кримінальній справі № 712/8395/18 по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України порушення п. п. 13.1, 2.3 «б» Правил дорожнього руху України та вчинення 02 серпня 2016 року близько 19 год. 00 хв. в місті Черкаси по вул. Смілянська, 122 ДТП за участю автомобіля Фольцваген Поло д.н.з. НОМЕР_1 під її керуванням та автомобіля ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_12 .

При вирішенні питання щодо цивільного позову, заявленого потерпілою ОСОБА_13 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, то суд з урахуванням статтей 127, 128 (частина 5), 129 КПК України, Постанови ВС від 10 серпня 2021 року справа № 161/694/20 (провадження №51-811км21) в якій розяснено, що у разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження, заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду, у такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства, та того, що судом закривається кримінальне провадження на підставі п.6 ч.1 ст.284 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність залишення без розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_14 витрати за надання правничої допомоги в розмірі 7700,00 гривень (сім тисяч сімсот) гривень.

Судові витрати за проведення експертизи складають 1980 ( одна тисяча дев`ятсот вісімдесят ) гривень 00 копійок і підлягають стягненню з ОСОБА_9 .

Керуючись ст.ст. 284 ч. 1 п. 6, 369-372, 376, 392, 393, 395 КПК України, , суд, -

У Х В А Л И В:

Кримінальне провадження №0006310 відносно ОСОБА_9 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі п. 6 ч. 1 ст. 284 КПК України - закрити.

Цивільний позов ОСОБА_13 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду та рекомендувати звернутись до суду в порядку цивільного судочинства.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_13 витрати за надання правничої допомоги в розмірі 7700,00 гривень (сім тисяч сімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави витрати за проведення експертизи в розмірі 1980 ( одна тисяча дев`ятсот вісімдесят ) гривень 00 копійок. Кошти перерахувати на рахунок: UA0023759, отримувач платежу - ГУК у Черкаській обл. /тг м. Черкаси / 24060300, Код ЄДРПОУ отримувача 37930566, Код банку отримувача (МФО) 899998, Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП).

На ухвалу може бути подана апеляція до Черкаського апеляційного суду протягом 7 діб з дня її проголошення.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені у нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 27 лютого 2023 року.

Повний текст ухвали проголошено 01 березня 2023 року о 10 годині 00 хвилин.

Головуючий: