справа № 619/1652/23
провадження № 1-кс/619/275/23
іменем України
07 квітня 2023 року,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Слатине Дергачівської ОТГ Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не працевлаштованого, не одруженого, раніше судимого 04.06.2018 вироком Дергачівського районного суду Харківської області за ст. 289 ч. 2, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі; 21.12.2018 вироком Дергачівського районного суду Харківської області за ст. 289 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого з ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)» 06.06.2022 на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 27.05.2022 згідно зі ст. 81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 7 місяців 24 дні, проживає за адресою АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України.
Суть питання, що вирішується ухвалою.
До суду надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, тобто до 06.06.2023. У обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 05.04.2023 приблизно о 18 год 00 хв прийшов до своєї співмешканки - ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , де також знаходилась ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Приблизно о 19 год 00 хв між ОСОБА_5 і ОСОБА_10 виникла сварка на ґрунті особистих неприязних відносин, під час якої ОСОБА_5 відштовхнув ОСОБА_8 та вона впала на підлогу. Розуміючи, що ОСОБА_5 поводиться агресивно, остання пішла з дому і звернулась за допомогою до раніше знайомого ОСОБА_11 , який мешкає за адресою АДРЕСА_2 , попросивши його сприяти припиненню сварки між нею та ОСОБА_5 . О 19 год 20 хв ОСОБА_8 з ОСОБА_11 повернулась додому. Перебуваючи на кухні будинку за вказаною адресою, ОСОБА_11 зробив зауваження ОСОБА_5 щодо його поведінки, на що той продовжив поводитись агресивно, не реагуючи на отримані зауваження, після чого у останнього виник прямий умисел, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 . Реалізуючи свій прямий умисел, з мотивів раптово виниклого конфлікту, маючи на меті протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті останніх, діючи з цією метою, ОСОБА_5 вийшов з будинку, та у невстановленому місці взяв у руки суббоєприпас 9Н210, після чого, усвідомлюючи, що вказаний предмет є вибухонебезпечним і може спричинити смерть іншим особам, повернувся до кімнати вищевказаного будинку, де продовжували перебувати ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Перебуваючи в приміщенні кухні вказаного будинку, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, почав голосно висловлювати погрози про здійснення вибуху боєприпасу, який тримав у руці, при цьому розмахуючи ним. ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , усвідомлювали, що предмет в руці ОСОБА_5 становить небезпеку і загрожує життю осіб, які перебувають в будинку, ОСОБА_11 , виходячи з поведінки ОСОБА_5 та розуміючи про намір останнього здійснити вибух, з метою убезпечити життя і здоров`я осіб, що перебувають в будинку, виштовхав ОСОБА_5 за двері будинку, зачинивши їх на ключ. У подальшому, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, намагаючись довести його до кінця, обійшов будинок та приблизно о 20 год 00 хв підійшов до відчиненого вікна будинку, та, просунувши всередину руку, в якій тримав вказаний боєприпаси, продовжуючи виказувати погрози про намір здійснити вибух, замахнувся з метою кинути вказаний боєприпас на підлогу. У подальшому, ОСОБА_11 , з метою запобігання вибуху і припинення протиправних дій ОСОБА_5 , вихопив боєприпас, який той тримав у руці, не даючи кинути його всередину кімнати, та переніс у ванну кімнату і поклав у ванну для забезпечення безпеки. Після цього, ОСОБА_11 вийшов до ОСОБА_5 , який продовжував поводитись агресивно, не припиняючи сварку, та утримував останнього до прибуття працівників поліції. Отже, ОСОБА_5 , виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення свого умислу до кінця, проте даний злочин не було завершено з причин, що не залежали від його волі, оскільки його дії були зупинені ОСОБА_11 . У період з 23 год 01 хв 05.04.2023 до 07 год 53 хв 06.04.2023, під час огляду місця події будинку АДРЕСА_3 , слідчим ВП№3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, з залученням спеціалістів-вибухотехніків ВТС ГУНП в Харківській області, у ванній кімнаті було виявлено предмет, який є суббоєприпасом 9Н210, та, відповідно до акту знищення вибухових матеріалів від 06.04.2023, перебуває у зведеному стані та відноситься до категорії «надзвичайно небезпечно» згідно з наказом МВС України №691 від 19.08.2019, та був знищений в безпечному місці. 06.04.2023 ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України у зв`язку з підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України. Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 05.04.2023; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 06.04.2023; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 06.04.2023; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 06.04.2023; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 06.04.2023. Характеристикою особи підозрюваного встановлено, що ОСОБА_5 з середньою освітою, не працевлаштований, раніше судимий 04.06.2018 вироком Дергачівського районного суду Харківської області за ст. 289 ч.2, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, 21.12.2018 вироком Дергачівського районного суду Харківської області за ст. 289 ч.2, 70 ч.4 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений з ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)» 06.06.2022 на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 27.05.2022 згідно зі ст. 81 КК України умовно-достроково на відбутий строк 1 рік 7 місяців 24 дні, який зареєстрований і мешкає за адресою АДРЕСА_1 . У зв`язку з підозрою ОСОБА_5 у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого санкцією статті КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, у органу досудового розслідування є підстави вважати про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5, ст.177 КПК України. Ризик переховування підтверджується тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого санкцією статті КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років і, усвідомлюючи можливу міру покарання, у разі винесення судом обвинувального вироку, він може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_5 отримано копію клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, разом з додатками, в яких зазначені певні докази, анкетні відомості про свідків, потерпілих, із зазначенням їх засобів зв`язку та місця мешкання, і перебуваючи на свободі, останній буде мати можливість здійснити незаконний вплив на вказаних осіб, також на можливих додаткових свідків, які на даний час досудового розслідування встановлюються, а також на інших учасників процесу, з якими на даний час ще не проведено усіх необхідних слідчих (розшукових) дій, у тому числі допитів, одночасних допитів раніше допитаних осіб, чим перешкоджатиме встановленню істини у даному кримінальному провадженні. Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що відповідно до даних, що характеризують особу ОСОБА_5 , отриманих в ході досудового розслідування, і те, що він раніше судимий та вчинив злочин у період умовно-дострокового звільнення, вказує на схильність останнього до подальшого вчинення кримінальних правопорушень. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру кримінального правопорушення, по якому ОСОБА_5 повідомлено про підозру, та суспільному інтересу. Також стороною обвинувачення прийнято до уваги особисті данні підозрюваного, а саме відсутність стійких соціальних зв`язків, відсутність постійного місця роботи, а також ведення антисоціального образу життя.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, викладених вище.
У судовому засіданні підозрюваний свою вину у пред`явленій підозрі не визнав повністю, проти застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував, просив обрати домашній арешт.
Захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, зазначивши, що підозра є необґрунтованою, виходячи з показань потерпілих вони себе такими не вважають. ОСОБА_5 будь-яких погроз у вбивстві потерпілих не виражав. Вважає, що дії підозрюваного кваліфіковані не правильно, просила обрати домашній арешт.
Слідчий суддя, заслухавши клопотання прокурора, думку підозрюваного та захисника, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини, в тому числі передбачені п. 1-11 ч. 1 ст. 178 КПК України, дійшов висновку про його задоволення, з огляду на таке.
06 квітня 2023 року ОСОБА_5 о 00 год 15 хв було затримано в порядку ст. 208 КПК України, про що складено відповідний протокол.
06 квітня 2023 року ОСОБА_5 , відповідно до ст. 278 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України.
Як передбачено ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Як передбачено п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
При цьому, підозрюваний раніше судимий та санкція статті, за якою він підозрюється передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Частина 2 ст. 177 КПК України констатує, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, перелік яких надано у зазначеній статті.
Матеріали кримінального провадження, на які послався прокурор у клопотанні та надав належним чином звірені їх копії, дають підстави вважати підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України обґрунтованою.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.
Разом із тим, наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
У обґрунтування поданого клопотання прокурор посилається на існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, у обґрунтування ризику переховування підозрюваного ОСОБА_5 від суду прокурор посилається на тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винуватим за вчинення особливо тяжкого злочину, що може бути само по собі мотивом переховуватись від суду.
Дійсно, злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 є особливо тяжким.
У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, суд вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити спроби переховуватися від органів досудового слідства та суду, у зв`язку з чим наявність вказаного ризику, на думку суду, є доведеним.
Щодо ризику незаконного впливу підозрюваного на потерпілих, як зазначив прокурор, наявність цього ризику обумовлена характером та обставинами вчинення злочину, наявністю потерпілих, показання яких відкриті ОСОБА_5 з визначенням їх контактних даних, що дає можливість впливати на їх свідчення.
Указане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу підозрюваного на них з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.
Щодо ризику вчинення інших кримінальних правопорушень прокурором зазначено, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий та вчинив злочин у період умовно-дострокового звільнення, що вказує на схильність останнього до подальшого вчинення кримінальних правопорушень.
Слідчий суддя вважає, що прокурор довів наявність всіх обставин для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки зазначені у клопотанні обставини свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним вище ризикам, а надані докази обґрунтовують ці обставини.
Суд не вбачає можливості застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки інші запобіжні заходи не здатні в повній мірі запобігти зазначеним ризикам, тому клопотання захисника та підозрюваного про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задоволенню не підлягає.
Згідно вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.
Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя
Клопотання про застосування запобіжного заходу задовольнити повністю.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».
Виконання ухвали покласти на начальника ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області та начальника Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».
Про взяття ОСОБА_5 під варту має бути негайно повідомлено його близьких родичів, членів сім`ї чи інших осіб за його вибором в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в той же строк, з моменту вручення копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню та діє до 03.06.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1