Справа № 461/2896/22
Провадження № 1-кп/461/201/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2023 року.

м. Львів.

Галицький районний суд м. Львова

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду у м. Львові кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28, ч.2 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28, ч.2 ст. 125 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокатеса ОСОБА_6 звернулася до суду з письмовим клопотанням про повернення обвинувального акту прокурору. Свої вимоги мотивує тим, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 та реєстр матеріалів не відповідають вимогам ст.ст. 109, 291 КПК України. Зокрема, в обвинувальному акті не зазначено місце складання та затвердження обвинувального акту та такий не підписаний прокурором, а тільки затверджений ним. Також, стверджує, що в обвинувальному акті невірно зазначено дату народження ОСОБА_5 . Вважає, що обвинувальний акт не відповідає статусу офіційного документу, оскільки такий не скріплений печаткою. Окрім цього, вважає, що нечітко сформульовано висунуте обвинувачення ОСОБА_7 . Зазначає, що реєстр матеріалів також не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки в такому не зазначено процесуальну дію «затвердження обвинувального акту прокурором» та не всі процесуальні дії містять відомості про час їх проведення, а лише дату. Окрім цього, вважає, що невірно зазначено в реєстрі матеріалів час повідомлення про підозру. ОСОБА_6 стверджує, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про зупинення та відновлення досудового розслідування. Окрім цього, стороні захисту не було надано доступу до матеріалів кримінального провадження для ознайомлення. Тому просить клопотання задовольнити та повернути обвинувальний акт прокурору.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 клопотання про повернення обвинувального акту прокурору підтримали та просять задовольнити.

Прокурор проти повернення обвинувального акту заперечив. Суду пояснив, що такий складений у відповідності до вимог КПК України, та містить в собі всі необхідні відомості передбачені ст. 291 КК України, а тому підстави для повернення обвинувального акту відсутні. Зазначив, що невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам закону не є підставою для повернення обвинувального акту. Вважає, що обвинувачення є чітко сформульованим Стверджує, що матеріали для ознайомлення надавались, однак сторона захисту відмовилась від ознайомлення, тому такі матеріали були надіслані стороні захисту, а тому на його думку, підстав для повернення обвинувального акту немає. Також, зазначив, що Верховний Суд у постанові №461/7111/14-к від 22.01.2020 року констатував, що вручення документів не прокурором, а слідчим, не є тим порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке з огляду на ч.1 ст. 412 КПК України могло істотно вплинути на законність та обґрунтованість судових рішень.

Заслухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого, суд вважає, що обвинувальний акт слід повернути прокурору у зв`язку з невідповідністю вимогам глави 25 КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Згідно із вимогами ч.4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування): 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

За вимогами п. 1 ч.4 ст.291 КПК України, до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування.

Статтею 109 КПК України передбачено, що реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Враховуючи наведені норми законодавства суд приходить до висновку, що за своєю суттю обвинувальний акт є процесуальним рішенням, а реєстр матеріалів досудового розслідування - формою фіксування кримінального провадження.

Повернення обвинувального акта прокурору може мати місце у тому випадку коли при його складанні були допущені порушення вимог ч.2 ст.291 КПК України.

Таким чином, повернення обвинувального акта прокурору може мати місце лише в разі, якщо при його складанні були допущені порушення вимог ч.2 ст.291 КПК України, а невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам закону не є підставою для повернення обвинувального акта відповідно до КПК України.

Суд вважає, що твердження захисника щодо необхідності скріплення обвинувального акта гербовою печаткою базується на необхідності додержання вимог щодо реквізитів офіційного документу, які містяться у підзаконних нормативно-правових актах, що визначають правила діловодства та документообігу, однак це суперечить ст. 1 КПК України, згідно якої порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Згідно з ч.3 ст.291 КПК України обвинувальний акт набуває статусу офіційного документу з моменту його затвердження прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні.

Зі змісту даної статті вбачається, що нормами кримінального процесуального закону не передбачено обов`язкової вимоги щодо необхідності скріплення гербовою печаткою підпису уповноваженої особи компетентного органу для надання обвинувальному акту статусу офіційного документа.

З додатку №55 до Тимчасової інструкції з діловодства в органах прокуратури, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України від 12.02.2019 №27, визначено орієнтовний перелік документів, підписи на яких скріплюються гербовою печаткою у разі їх створення у паперовій формі або засвідчуються кваліфікованою електронною печаткою прокуратури у разі їх створення в електронній формі. В даному додатку №55 до Тимчасової інструкції з діловодства в органах прокуратури не передбачено застосування гербової печатки щодо затвердження обвинувального акта. Натомість зазначено, що в інших необхідних випадках гербова печатка проставляється на документах за рішенням Генерального прокурора, його першого заступника чи заступника, керівників регіональних, місцевих прокуратур, що здійснюють процесуальне керівництво досудовим розслідуванням.

Окрім цього, з ухвали Львівського апеляційного суду від 15.09.2022 року у справі №461/2896/22 вбачається, що згідно з копією паспорта громадянина України, яка міститься в матеріалах кримінального провадження ОСОБА_5 народився саме ІНФОРМАЦІЯ_1 ,.

Таким чином, дата народження зазначена у обвинувальному акті є вірною.

Посилання сторони захисту на те, що обвинуваченому та захиснику було надано для ознайомлення матеріали кримінального провадження суд не приймає до уваги, оскільки з матеріалах кримінального провадження міститься протокол про відмову від отримання матеріалів дізнання від 21.02.2022, складений старшим дізнавачем ВД ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 (а.с.183), згідно з яким 21.02.2022 приблизно о 12:02год. під час вручення копій матеріалів дізнання підозрюваному та його захиснику, остання вибігла разом із підозрюваним із приміщення службового кабінету №26 Львівського РУП №1 ГУ НП у Львівській області, відмовившись від отримання вищезазначених матеріалів. Вказану подію старшим дізнавачем ВД ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 зафіксовано на відео, яке записано на CD-R диск, оглянуто.

Таким чином, за вимогами ч.5 ст.301 КПК України, сторона захисту вважається такою, що отримала доступ до матеріалів дізнання.

Поряд з цим, копії матеріалів дізнання були надіслані захиснику та підозрюваному за допомогою поштового зв`язку, що підтверджується відповідними фіскальними чеками AT «Укрпошта» від 21.02.2022.

Отже, органом досудового розслідування було вжито всіх можливих заходів, спрямованих на надання ОСОБА_5 та його захиснику копій матеріалів дізнання.

Відтак, при складанні та затвердженні обвинувального акта щодо ОСОБА_7 прокурором дотримано вимоги ст.291 КПК України.

Також, захисник стверджує, що в обвинувальному акті не зазначено місце складення та затвердження, а також те, що обвинувальний акт не підписано прокурором, однак з матеріалів справи вбачається, що в обвинувальному акті зазначено, що такий складено 21.02.2022 в приміщенні ВД ЛРУП ГУ НП у Львівській області за адресою: м. Львів, вул. Романчука, 18, та затверджено в приміщенні Галицької окружної прокуратури м.Львова за адресою: м. Львів, вул. Богомольця, 9. Крім цього, обвинувальний акт підписано та затверджено заступником керівника Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_9 .

Окрім цього, суд вважає, що твердження захисника на неконкретність формулювання обвинувачення не відповідають дійсності, оскільки обвинувачення є чітко сформульованим.

Також, Верховним Судом у постанові від 22.01.2020 у справі №464/7111/14-к Верховний Суд констатовано, що стаття 293 КПК, якою встановлено обов`язок прокурора надати під розписку копію обвинувального акта та копію реєстру матеріалів досудового розслідування, зокрема, підозрюваному та його захиснику, спрямована лише на забезпечення своєчасного отримання копій цих матеріалів стороною захисту і таким чином забезпечення їх права на захист. Будь-яких інших дій при передачі копій цих документів КПК на прокурора не покладає. Тому вручення документів у цьому разі не прокурором, а слідчим, не є тим порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке з огляду на ч. 1 ст. 412 КПК могло істотно вплинути на законність та обґрунтованість судових рішень.

Таким чином, вручення обвинувального акту ОСОБА_5 здійснювалось дізнавачем на підставі письмового доручення прокурора, що є правомірним.

Всі інші твердження захисника щодо не проведення органом досудового розслідування слідчих дій суд не приймає до уваги, оскільки такі не є суттєвими і не слугують підставами для повернення обвинувального акту.

Таким чином, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору слід відмовити, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам передбаченим ст. 291 КПК України, а підстави для повернення обвинувального акту, наведені захисником у клопотанні, свого підтвердження не знайшли.

Керуючись ст.ст. 110, 291, 301, 314, 369, 372, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору відмовити за безпідставністю.

Повний текст ухвали проголошено 04.04.2023 року о 15 год. 00 хв.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1 .