Житомирський апеляційний суд
Справа №296/3958/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 331 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 08 листопада 2022 року, якою продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 до 06 січня 2023 року,

встановила:

Ухвалою Корольовського районного суду м .Житомира від 08 листопада 2022 року, продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 до 06 січня 2023 року.

Суд дійшов висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину та має постійне місце проживання поза межами територіальної юрисдикції Корольовського районного суду м.Житомира, а тому обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно продовжити строк тримання під вартою на 60 діб.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з наданням можливості продовжити військову службу.

Зазначає, що клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу не містить фактичних відомостей, які б свідчили про наявність усіх елементів складу кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_6 .

Вказує, що на даний час в кримінальному провадженні завершене досудове розслідування та триває судовий розгляд справи, по справі зібрані всі необхідні докази, жодний з учасників справи не заявляли про будь-який тиск на них зі сторони ОСОБА_6 , в судовому засіданні вже допитаний потерпілий ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_6 , а обвинувачений ОСОБА_6 знаходиться під вартою вже більше шести місяців.

Зазначає, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, де виключно позитивно характеризується, під час досудового слідства не надав жодних підстав вважати можливим, що він будь-яким чином буде ухилятися від суду, від виконання процесуальних обов`язків, впливати на свідків, потерпілого, а тим більше вчиняти нові злочини, крім того немає жодного доказу вчинення саме інкримінованого йому діяння. Вказані обставини не були враховані судом, що призвело до помилкового продовження найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вказані обставини щодо необґрунтованості повідомлення про підозру не були належним чином оцінені суддею, що призвело до помилкового продовження застосування до особи найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Вважає, що оскільки жодного конкретного ризику щодо ОСОБА_6 ні стороною обвинувачення, ні судом не було вказано, тому вказана ухвала є помилковою, оскільки без будь-яких ризиків щодо ОСОБА_6 було продовжено застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла до такого висновку.

В провадженні Корольовського районного суду м. Житомира перебуває кримінальне провадження № 0000132 по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Згідно вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Таким чином, вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою останньому та неможливості застосування менш суворого запобіжного заходу.

Доводи сторони захисту про те, що до ОСОБА_6 може бути застосований більш м`який запобіжний захід, оскільки він військовий та проходить службу в ЗСУ, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки судом при розгляді клопотання не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку обвинуваченого своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Також, колегія суддів зважає і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченого, характером злочину у якому він обвинувачується додатково свідчить про правильність висновків суду, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченим правоохоронними органами, в разі застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.

Не може колегія суддів визнати обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів вини ОСОБА_6 , оскільки він має статус обвинуваченого і стосовно нього здійснюється розгляд кримінального провадження по суті пред`явлено йому обвинувачення за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, а тому лише суд першої інстанції провівши дослідження усіх доказів вправі надавати їм оцінку та вирішувати чи доведена вина особи у інкримінованому йому злочині.

Суд апеляційної інстанції на даній стадії провадження не може перевірити доводи апеляційної скарги щодо недоведеності вини ОСОБА_6 у пред`явленому йому обвинуваченні.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування або зміни ухвали суду колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 08 листопада 2022 року, якою продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 до 06 січня 2023 року- без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: