ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_11 , захисника адвоката ОСОБА_12 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідування за №0001968 від 11.08.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, має неповну середню освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , утримується під вартою у Дніпровському СІЗО, раніше судимого,

-18.02.2020 Заводським районним судом м. Запоріжжя засуджений за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.ст.104,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

-20.04.2021 Заводським районним судом м. Запоріжжя засуджений за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.71 КК України з урахування вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.02.2020, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання призначено покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

10 серпня 2020 року приблизно о 13 годині 00 хвилин, неповнолітній ОСОБА_11 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, зайшов до приміщення перукарні «Анастасія», яка розташована за адресою м. Запоріжжя, бул. Шевченко, буд. 64, переконавшись у тому, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, з полиці, таємно викрав мобільний телефон потерпілої ОСОБА_13 марки «Хіаоmі», модель «Redmi 6А» 2/32, у корпусі чорного кольору, іmеі-1: НОМЕР_1 , іmеі-2: НОМЕР_2 , в якому на момент вчинення кримінального правопорушення була встановлена сім-картка мобільного оператора «Київстар», яка для потерпілої матеріальної цінності не представляє, та не будучи поміченим сторонніми особами, зник з місця скоєння злочину, тим самим незаконно заволодів майном потерпілої ОСОБА_13 . Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, неповнолітній ОСОБА_11 передав вищевказаний мобільний телефон своїй матері ОСОБА_14 , повідомивши, що мобільний телефон його друга, яка у подальшому направилася до відділення ПТ Ломбард Партнер «Мокієнко і компанія», яке розташоване по вул. Тенісна, буд. 10 у місті Запоріжжя, де шляхом укладання договору про надання фінансового кредиту під заставу заклала на свій паспорт викрадений її сином ОСОБА_11 вищевказаний мобільний телефон.

Згідно висновку експерта Запорізького НДЕКЦ № 10-1210 від 28.09.2020 ринкова вартість мобільного телефону «Хіаоmі», модель «Redmi 6А» 2/32, у корпусі чорного кольору, на момент вчинення кримінального правопорушення, складає 2 132 гривні 67 копійок, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_13 у розмірі 2 132 гривні 67 копійок.

Своїми умисними діями ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно.

У ході судового розгляду вказаного кримінального провадження, 16.03.2021 обвинувачений ОСОБА_11 набув повноліття.

Законний представник обвинуваченого - ОСОБА_15 та представник служби (управління) у справах дітей у судове засідання не з`явилися. Представник служби (управління) у справах дітей ОСОБА_16 подав до суду заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності та прийняти рішення з урахуванням віку дитини.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, дослідивши та проаналізувавши зібрані по справі докази, які представлені стороною обвинувачення і докази, які зібрані у ході судового розгляду, оцінивши їх, вислухавши пояснення обвинуваченого, свідка, суд приходить до наступних висновків.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 не визнав себе винним у інкримінованому йому злочині, зазначивши, що не вчиняв вказаного злочину, у перукарні «Анастасія» 10.08.2020 не був, а вказаний мобільний телефон був закладений у ломбард його матір`ю, за проханням його товариша ОСОБА_17 . Також пояснив, що йому не відомо звідки у ОСОБА_17 з`явився цей мобільний телефон. Крім того, зазначив, що на відео, яке було відтворено у судовому засіданні, з приміщення перукарні «анастасія», він впізнав свого товариша ОСОБА_18 . Крім того, пояснив, що на досудовому розслідуванні давав інші покази (визнавав свою провину) оскільки до нього застосовувалися заходи фізичного та психологічного характеру з боку працівників поліції.

Потерпіла ОСОБА_13 у судове засідання надала заяву про розгляд вказаного кримінального провадження без її участі.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_11 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, ґрунтується на наступних доказах, досліджених в судовому засіданні.

Відповідно до висновку експерта від 28.09.2020 за №10-1210, проведеного на підставі постанови слідчого від 07.09.2020 про призначення судової товарознавчої експертизи у кримінальному провадженні №0001968 від 11.08.2020, визначено, що вартість мобільного телефону «Хіаоmі Redmi 6А» 2/32 Gb, у корпусі чорного кольору, на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме на 10.08.2020, складає 2 132,67 грн. (а.к.п.182-187).

Відповідно до протоколу огляду відеозапису від 29.09.2020 з доданим фото та диском, встановлено, що при відтворенні файлу, який записаний на DVD диск, наданий слідчому на запит, вбачається, що до приміщення перукарні «Анастасія», яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, бул. Шевченко, 64, зайшов хлопець на вигляд 16-18 років, підійшов до полиці, взяв з неї мобільний телефон та направився на вихід. (а.к.п.188-190).

Відповідно до постанови про визнання речовими доказами від 29.09.2019, вищевказаний DVD диск визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження (а.к.п.191).

При відтворенні у судовому засідання (03.02.2023) файлу, який містяться на вказаному DVD диску, встановлено, що у приміщенні перукарні перебувають два хлопці у масках, один з яких (маска червоного кольору, чорна футболка з написом білого кольору «Nike») підійшов до полиці, взяв з неї мобільний телефон, який поклав до кишені (з візуального огляду рис обличчя якого безсумнівно вбачаються ознаки рис обличчя ОСОБА_11 )., та удвох направилися на вихід.

Відповідно до специфікації №1 (прийняття закладу) від 10.08.2020 № та Договору про надання фінансового кредиту та застави № від 10.08.2020, укладеного між ПТ «Ломбард Партнер» Мокієнко і Компанія» та ОСОБА_14 , 10.08.2020 прийнято від ОСОБА_14 мобільний телефон Хіаоmі Redmi 6А 2/32 Gb, за оціночною вартістю 1 325,00 грн., яку передано останній. (а.к.п.192, 193 оборотна сторона).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 07.08.2020 (повторно) Заводським районним у місті Запоріжжі відділ ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), мати дитини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_14 . (а.к.п.194).

У ході судового розгляду (17.03.2023) допитана свідок ОСОБА_14 , яка є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_11 , та яка пояснила, що ОСОБА_19 із своїм братом ОСОБА_20 , які на той час були неповнолітніми (точно дату цих подій не пам`ятає), попрохали її закласти мобільний телефон для передачі їм грошових коштів. У цей час, вона подзвонила їх матері ОСОБА_21 , яка підтвердила, що цей мобільний телефон її сина, після чого вона віднесла його до ломбарду, та отримавши кошти передала їх ОСОБА_22 . У подальшому дізналася, що цей мобільний телефон крадений. Коли приїхала до відділу поліції, дізналася що у крадіжці цього мобільного телефону підозрюється її син ОСОБА_23 . Зазначає, що її син не винен у крадіжці цього телефону, та його звинуватили безпідставно. Вважає, що мати ОСОБА_24 домовилась із працівниками поліції та ОСОБА_18 не було притягнуто до кримінальної відповідальності. Крім того, на запитання прокурора щодо того, що остання на досудовому розслідувані давала інші показання, які вона змінила у судовому засіданні, пояснила, що не пам`ятає, які показання давала, оскільки сварилась із слідчим, була дуже знервована та протокол підписала не читаючи.

Вказані показання свідка, суд оцінює критично, оскільки ОСОБА_14 є матір`ю обвинуваченого та намагається виправдати свого сина, що випливає з її показань, які стосуються відношення до свого сина, та з яких вбачається, що вона обвинувачує інших осіб, які втягнули її сина до вчинення неправомірних дій, чим зіпсували життя її сину, та оскільки, зокрема, вона змінила показання у судовому розгляді, у зв`язку із чим, суд не бере до уваги її покази на підтвердження або спростування вказаних обставин, які надані у судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_17 , заявлений стороною обвинувачення для допиту, не був допитаний судом, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 виданого 24.09.2022 Вознесенівським відділом ДРАЦС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). (а.к.п.154).

Доводи сторони захисту щодо відсутності достатніх доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_11 суд вважає безпідставними та такими, що спростовуються вище дослідженими доказами, зокрема відеозаписом, на якому зафіксовано факт крадіжки мобільного телефону за вказаних у вироку обставинах, саме ОСОБА_11 .

Твердження обвинуваченого ОСОБА_11 , що на відео, яке було досліджено у судовому засіданні, не він, є неспроможними та взагалі необґрунтованими, оскільки обмежуються лише його твердженням, що це не він, які суд не приймає до уваги та розцінює як обраний спосіб ухилитися від кримінальної відповідальності і уникнути справедливого покарання. Крім того, обвинувачений стверджує, що на вказаному відео він впізнав особу у чорній масці, як ОСОБА_18 (за ознаками рис обличчя, очей, за ходою, за одягом (футболкою)), який також перебував у приміщенні перукарні разом із особою, яку встановлено (візуальним оглядом за ознаками рис обличчя) як ОСОБА_11 .

Крім того, доводи обвинуваченого щодо застосування відносно нього заходів психологічного та фізичного характеру з боку працівників поліції, що змусило його визнати свою провину на стадії досудового розслідування, суд не приймає до уваги, оскільки такі твердження не підтверджені жодними доказами, та як встановлено судом, ОСОБА_11 та/або його захисник чи законний представник, з будь якими скаргами на дії працівників поліції не звертався та про вказані обставини раніше не повідомляв.

Отже, сукупність наведених вище доказів свідчить про доведеність обвинувачення ОСОБА_11 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

Незважаючи на не визнання своєї вини ОСОБА_11 у вчинені інкримінованого йому злочину, за обставин встановлених судом, його вина доведена повністю і підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, які відповідають вимогам передбаченим ст.ст. 85-87 КПК України, перевірених та оцінених у їх сукупності судом безпосередньо у судовому засіданні.

Оцінюючи та перевіривши зібрані стороною обвинувачення та надані суду у судовому засіданні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд приймає до уваги досліджені докази, вважаючи їх належними, допустимими, такими, що містять відомості, які підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, що вони є логічними, послідовними, відповідають фактичним обставинам, встановленим судом, зібрані у порядку встановленому кримінально-процесуальним кодексом України. Стороною захисту обвинуваченого не доведено неналежність чи недопустимість досліджених вище доказів.

Невизнання своєї провини ОСОБА_11 у повному обсязі, суд розцінює як спосіб ухилитися від кримінальної відповідальності і уникнути справедливого покарання.

За таких обставин, судом встановлені всі обставини скоєння злочину, ретельно досліджені всі докази, що є у справі і суд не може взяти до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_11 та захисника про недоведеність його вини у вчиненні злочину і вважає, що факт вчинення даного злочину знайшов підтвердження у судовому засіданні.

Відтак, суд вважає доведеною вину ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) та кваліфікує дії останнього за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_11 покарання, суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України віднесено до категорії нетяжкого злочину; спричинених наслідків, а саме: заподіяння потерпілій майнової шкоди, а також данні про особи обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В якості обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає те, що ОСОБА_11 скоїв злочин у неповнолітньому віці.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 відповідно до ст. 67 КК України - судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Так, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_11 , вчинив не тяжкий злочин, раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, вказаний злочин вчинив, перебуваючи на іспитовому строку за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.02.2020, наразі відносного нього в інших судах перебувають обвинувальні акти (за ч.3 ст.185 КК України), які по суті не розглянуті, за одним із кримінальних проваджень якого ОСОБА_11 перебуває під вартою у Дніпровському СІЗО, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Також, суд враховує дані про те, що ОСОБА_11 раніше перебуваючи під домашнім арештом порушив умови застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а саме: органами поліції, на момент перевірки, було встановлено його відсутність за адресою перебування під домашнім арештом. Відповідно до акту житлово-побутових умов від 12.10.2020 складеного інспектором ЮП Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області, встановлено, що за адресою місця проживання ОСОБА_11 ( АДРЕСА_1 ) мешкає родина у складі 4-х осіб: мати ОСОБА_14 ; вітчим ОСОБА_25 ; бабуся ОСОБА_26 , санітарний стан кімнат незадовільний, кімнати мебльовані частково у брудному стані, власної кімнати у неповнолітнього ОСОБА_11 не має. Станом на 05.10.2020 неповнолітній ОСОБА_11 на обліку у службі (управлінні) у справах дітей Запорізької міської ради не перебував та не перебуває.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваного, думки сторони обвинувачення щодо виду та строку покарання, відсутність матеріальних претензій зі сторони потерпілої, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_11 покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням положень ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, враховуючи вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.04.2021.

Відповідно до ст.124 КПК України, враховуючи, що злочин ОСОБА_11 вчинено у неповнолітньому віці, суд стягує з законного представника неповнолітнього ОСОБА_11 ОСОБА_15 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи №10-1210 від 28.09.2020 у сумі 490,35 грн.

Запобіжний захід обвинуваченому у цьому кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов по кримінальному провадженню - не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 100, 124, 366-371, 373-376, 395, 532, КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити покарання у вигляді 2-х (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним за попереднім вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.04.2021, призначити ОСОБА_11 остаточне покарання за сукупністю злочинів у вигляді позбавлення волі на 3 (три) роки 1 (один) місяць.

Зарахувати у строк покарання перебування ОСОБА_11 під вартою з 10.12.2020.

Стягнути з законного представника ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь держави судові витрати за проведення експертизи №10-1210 від 28.09.2020 у сумі 490,35 грн.

Речові докази:

- DVD диск з відеозаписом з камери спостереження, приміщення перукарні «Анастасія», який долучений до матеріалів кримінального провадження залишити у матеріалах судового провадження ЄУН № 335/10054/20.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - у той же строк після отримання копії вироку.

У судовому засіданні проголошено резолютивну частину вироку, відповідно до ч.15 ст.615 КПК України.

Копія повного тексту вироку після проголошення резолютивної частини вручається (направляється) учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1