Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

07 лютого 2023 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ? ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 26 серпня 2022 року у справі за поданням ДУ "Городоцький виправний центр (№131)" та спостережної комісії при Рівненській районній державній адміністрації Рівненської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, не працював, одруженого, раніше судимого,

засудженого 15.07.2021 року Шевченківським районним м. Львова за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.4 ст.70, ст.72 КК України на 2 роки 6 місяців обмеження волі. Згідно ч.5 ст.72 КК України зараховано період ув`язнення з 16.06.2016 року по 25.08.2016 року в редакції закону № 838-VІІІ від 26.11.2015 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 4 дні обмеження волі, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 26 серпня 2022 року відмовлено в задоволенні подання ДУ "Городоцький виправний центр (№131)" та спостережної комісії при Рівненській районній державній адміністрації Рівненської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

В поданій апеляційній скарзі засуджений вважає рішення суду першої інстанції необґрунтованим, оскільки воно, на його думку, базувалося на недостатності заохочень, а не вивчався ступінь виправлення. Вказує, що судом першої інстанції не враховано те, що він працює, до роботи ставиться відповідально, сумлінно виконує свої обов`язки, за що також і заохочувався. Зазначає, що за час відбуття покарання переосмислив своє ставлення до злочину, повністю визнав свою вину і вважає, що заслуговує на таку пільгу, як умовно-дострокове звільнення.

Просить скасувати ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 26 серпня 2022 року та ухвалити нову, якою застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та звільнити його від подальшого відбування покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши ухвалу суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Як встановлено, ОСОБА_6 засуджений 15.07.2021 року Шевченківським районним м. Львова за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.4 ст.70, ст.72 КК України на 2 роки 6 місяців обмеження волі. Згідно ч.5 ст.72 КК України зараховано період ув`язнення з 16.06.2016 року по 25.08.2016 року в редакції закону № 838-VІІІ від 26.11.2015 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 4 дні обмеження волі

Початок строку - 27.03.2021 року, кінець строку - 18.12.2022 року.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом, зокрема, за умисний тяжкий злочин.

Однак, сам факт того, що засуджений фактично відбув 2/3 призначеного покарання, не може свідчити про його виправлення та наявність підстав для умовно-дострокового звільнення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що незважаючи на те, що засуджений ОСОБА_6 відбув встановлену законом частину строку покарання, матеріали провадження не містять відомостей про те, яким чином засуджений своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, суд першої інстанції в повній мірі дослідив характеризуючі дані про особу засудженого, який від початку відбування покарання характеризувався задовільно і лише після відбуття частини строку покарання, після якого настає право на пільгу, передбачену ст.81 КПК України, останній почав змінювати свою поведінку в кращу сторону та отримав одне заохочення, чому суд дав належну правову оцінку та прийшов до обґрунтованого висновку про те, що поведінка засудженого ОСОБА_7 не є зразковою та не може свідчити про його чесне та сумлінне ставлення до праці за весь період відбування покарання та те, що засуджений твердо став на шлях виправлення.

Крім того, колегія суддів бере до уваги те, що ОСОБА_6 раніше судимий, але на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти злочини.

Що стосується доводів засудженого про неналежне врахування судом першої інстанції даних про його особу, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки суд першої інстанції належним чином врахував всі дані та обґрунтовано прийняв рішення про відмову у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення.

Отже, апеляційний не вбачає підстав вважати, що засуджений вже довів своє виправлення та цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком. Участь у роботі з благоустрою установи та в заходах виховного характеру не є безумовною підставою для застосування до засудженого положень ст.81 КК України та не свідчить про те, що засуджений таким чином вже довів своє виправлення.

За викладених обставин спільне подання установи та спостережної комісії є передчасним, висновки суду першої інстанції є вмотивованими, тому апеляційний суд не вбачає на даний час достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання та скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, ?

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 26 серпня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні подання ДУ "Городоцький виправний центр (№131)" та спостережної комісії при Рівненській районній державній адміністрації Рівненської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2