ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/4054/22 Справа № 204/6283/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 28 січня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на інший не пов`язаний з триманням під вартою.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд, зазначив, що ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачуєтся у вчиненні особливо тяжких злочинів, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від суду з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину; може незаконно впливати на свідків, експертів у вказаному кримінальному провадженні; а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Дослідивши матеріали додані до клопотання суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_8 належить продовжити, згідно ст. 197 КПК України, строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Суд прийняв до уваги доведеність обґрунтованості підозри, ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винним у вчиненні злочину, суд не знайшов підстав для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого з тримання під вартою на домашній арешт або ж інші не пов`язані з триманням під вартою.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання та обрати обвинуваченому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Вважає, що ухвала суду є невмотивованою, необґрунтованою та винесеною з порушеннями КПК України. Вважає, що зазначені в клопотанні прокурора ризики є недоведеними та не має доказів на їх підтвердження.

На думку апелянта, кожне клопотання про продовження тримання під вартою є аналогічним по суті, хоча ризики зменшуються з кожним разом. Вважає, що первісно прокурором було незаконно застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, остільки в той час всі суди м.Дніпра працювали та не припиняли свою роботу.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги адвокат посилається на те, що стороною обвинувачення не надано переконливих доводів щодо неможливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого.

Вказує, що судом не враховано дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є пенсіонером МВС, має міцні соціальні стосунки, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та дружину, яка не працює, має ряд хронічних захворювань. Також посилається на практику ЄСПЛ рішень, Конституцію України.

Позиція учасників апеляційного перегляду.

Адвокат ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 кожен окремо підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги адвоката, та просив ухвалу суду залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь головуючого судді, вислухавши думку учасників судового розгляду, обговоривши та перевіривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи захисника про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на таке.

Як було встановлено в судовому засіданні ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2022 року було продовжено строк дії запобіжного заходу ОСОБА_8 у виді тримання під вартою строком до 28 січня 2023 року, без визначення розміру застави.

Вирішуючи питання про продовження строку застосування запобіжного заходу суд першої інстанції дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість подальшого тримання ОСОБА_8 під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились і виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження тримання під вартою ОСОБА_8 та доводи захисту щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення цього питання.

Так, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував тяжкість злочинів у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, особу останнього, стадію розгляду провадження та відповідно наявність передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст.177 КПК ризиків, які зі спливом часу не припинили існувати, тому дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою останнього та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.

Колегія суддів погоджується з тим, що матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, та стороною захисту не наведені.

Доводи адвоката про недоведеність встановлених судом ризиків є безпідставними, оскільки сукупність даних про тяжкість злочинів у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , покарання, яке загрожує останньому у разі визнання винуватим, обставини провадження та стадію його розгляду беззаперечно вказує на їх існування.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_8 обвинувачується, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, що за умови воєнного стану лише посилює ризики переховування останнього від суду та вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

На переконання колегія суддів, суд першої інстанції вірно врахував також той факт, що батько обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживає на території Російської Федерації, куди неодноразово виїжджав обвинувачений.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан що дає підстави вважати, що, в умовах, які існують в Україні, викликаних безпрецедентною військовою та нелюдською агресією російської федерації проти України, у ОСОБА_8 збільшуються можливості для ухилення від суду, адже у держави наразі з об`єктивних причин відсутні можливості належним чином виконувати органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, що в свою чергу погіршує можливість здійснення контролю за поведінкою обвинуваченого.

При цьому, з огляду на те, що розгляд провадження продовжується ризик впливу на учасників провадження з метою уникнення кримінальної відповідальності також залишається реальним.

Крім того, наявність ризику впливу ОСОБА_8 на свідків та експерта у цьому ж кримінальному провадженні, суд першої інстанції вірно врахував встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманими у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто якщо свідки допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Реальність існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить суть пред`явленого обвинувачення ОСОБА_8 та те, що останній на протязі тривалого часу міг спілкуватися за допомогою програми «Viber» з представником іноземної держави та надсилати йому відповідні відомості щодо працівників правоохоронних органів. Та будучи, на волі може продовжити вчиняти незаконні дії щодо продовження, або ж вчинення нового кримінального правопорушення.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд, врахував те, що ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що більше трьох років спілкувався з представником іноземної держави та передавав йому відповідні відомості, а тому з великою ймовірністю може вчиняти такі дії в подальшому, враховує, що така оцінка стосується перспективних фактів, тому суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі домашній арешт не зможе запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Доводи захисту про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, стану здоров`я, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки ці обставини не є стримуючим фактором його належної процесуальної поведінки, а також надані суду першої інстанції медичні документи датовані 2020 роком та доказів звернення обвинуваченого ОСОБА_8 до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» за отриманням відповідної медичної допомоги та неможливістю її надання суду надано не було.

На переконання колегія суддів, є безпідставними і доводи адвоката щодо незаконності застосування запобіжного заходу прокурором в порядку ст. 615 КПК України, оскільки це рішення не є предметом даного судового розгляду. Рішення з цього приводу апеляційному суду не надавалось.

Що стосується доводу апеляційної скарги про необґрунтованість обвинувачення ОСОБА_8 , то ці обставини повинні перевірятись судом під час судового розгляду та ухвалення остаточного рішення.

Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, при вирішенні питання про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є питання наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, продовження існування яких в даному випадку було встановлено.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обраний та продовжений відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено.

Тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду, як законну, залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави відносно ОСОБА_8 ,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ ____________ _____________

ОСОБА_2 Іванченко ОСОБА_11 Пістун ОСОБА_12