Номер провадження: 11-кп/813/2042/22
Справа № 523/7443/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.11.2022 року м. Одеса

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000543 від 15.11.2016 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 05.10.2022 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.5 ст.185, ч.4 ст.187 КК України та відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.5 ст.185, ч.4 ст.187 КК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеною ухвалою, постановленою під час судового розгляду кримінального провадження, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 03.12.2022 року, без визначення розміру застави відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у кримінальному провадженні №0000543 від 15.11.2016 року за ст.257, ч.4 ст.187, ч.5 ст.185, ч.4 ст.187 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, посилаючись на незаконність та несправедливість оскарженої ухвали. В обґрунтування доводів зазначає, що обставини в ухвалі про продовження строку тримання під вартою відносно нього не обґрунтовані жодним чином. Застосування та продовження до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є занадто суворим, оскільки в місцях позбавлення волі знаходиться вже 6 років, а прокурором жодного підтвердження його вини не доведено. Пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення необґрунтоване, викладені факти у клопотанні не мають жодного підтвердження, а ризики не доведені жодними доказами, тому що ніяких ризиків не існує. ОСОБА_6 не має намірів уникати кримінальної відповідальності, зобов`язується належним чином виконувати процесуальні обов`язки. Має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та проживає у цивільному шлюбі. Просить ухвалу суду від 05.10.2022 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_6 домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_7 у поданій апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду від 05.10.2022 року, якою йому продовжено строк тримання під вартою до 03.12.2022 року. Вимоги мотивує тим, що обвинувачення його у вчиненні злочину стороною обвинувачення є необґрунтованим та недоведеним, вчиняти ризики, передбачені ст.177 КПК України наміру не має і ніколи не мав, що є підставою для скасування ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просить постановити ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Інші учасники судового провадження ухвалу про продовження строку запобіжного заходу не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачених, які підтримали апеляційні вимоги у поданих апеляційних скаргах обвинувачених, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до такого висновку.

Відповідно ст. 404 КПК України - суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Відповідно до ч.2 ст. 29 Конституції України - ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду, і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. Тримання особи під вартою може бути застосовано лише як тимчасовий запобіжний захід у разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи припинити його.

14.01.2021 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо забезпечення виконання рішення Конституційного Суду України стосовно оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою».

Відповідно до абз. 2 ч.2 ст.392 КПК України - ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому КПК України (доповнено згідно із Законом №1027-IX від 02.12.2020 року).

Оцінюючи доводи апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.
Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу, згідно положень ч. 2 ст. 331 КПК України, відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України («Запобіжні заходи, затримання особи»).

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України - під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.372 КПК України - в мотивувальній частині ухвали зазначається: суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження №0000543 постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою на строк 60 днів обвинуваченому ОСОБА_6 та обвинуваченому ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.5 ст.185, ч.4 ст.187 КК України.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, суд при постановленні ухвали в повній мірі дотримався та врахував вимоги кримінального процесуального закону.

Судом першої інстанції встановлено, що заявлені ризики, які виправдовують тримання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою, не зменшились.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором ризики того, що обвинувачені можуть здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності та вчинити інше кримінальне правопорушення, обумовлені тим, що вони обвинувачуються у скоєнні декількох злочинів, які, в тому числі, відносяться до категорії тяжких злочинів та особливо тяжких злочинів.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що суд мотивував необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не лише тяжкістю можливого покарання, а й наявністю інших ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність ризику скоєння обвинуваченими іншого кримінального правопорушення, який підтверджується наявністю судимості у ОСОБА_7 за умисні злочини, який в групі з ОСОБА_6 та іншими особами обвинувачується у вчиненні декількох злочинів.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для продовження строків тримання під вартою обвинуваченим, судом не було встановлено.

Посилання обвинувачених на недопустимість доказів, досліджених судом першої інстанції у даному провадженні не може бути оцінена апеляційним судом, оскільки оцінку таким обставинам суд надає в нарадчій кімнаті під час постановлення вироку, за результатами повного дослідження всіх доказів, оскільки винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, встановлюється шляхом дослідження доказів обвинувачення й захисту в судовому засіданні та при ухваленні обвинувального або виправдувального вироку, а судовий розгляд кримінального провадження триває.

Посилання обвинувачених про зміну відносно них запобіжного заходу на домашній арешт, оскільки обвинувачені мають постійне місце проживання, вчиняти ризики, передбачені ст.177 КПК України наміру не мають - не зменшує раніше заявлених ризиків та спростовуються матеріалами кримінального провадження. Доказів того, що на час постановлення оскаржуваної ухвали сталися суттєві зміни у соціальних зв`язках обвинувачених чи виникли інші обставини, які б доводили те, що заявлені раніше ризики зменшилися та йому можливо обрати запобіжний захід домашній арешт апелянтами не надано.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне роз`яснити апелянтам, що доцільність необхідності подальшого утримання обвинуваченого під вартою може бути перевірена через нетривалий час в порядку ст.331 КПК, а обвинувачений та його захисник не позбавлені можливості надати суду першої інстанції документи на підтвердження доводів щодо неможливості подальшого утримання його під вартою, або зміни обставин, які свідчать про нівелювання врахованих раніше ризиків.

З огляду на фактичні обставини кримінального провадження №0000543, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 можливо шляхом застосування відносно таких осіб виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки судовий розгляд кримінального провадження відносно обвинувачених триває, питання про доведеність вини останніх судом першої інстанції не вирішено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Аналізуючи всі викладені вище обставини у їх сукупності, враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень та тяжкі наслідки, завдані ними, тяжкість можливого призначеного покарання, продовження існування ризику можливого переховування від суду та ризику вчинення обвинуваченими іншого кримінального правопорушення, на переконання апеляційного суду, прокурором доведено те, що обрання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти доведеним ризикам, а суд першої інстанції вірно оцінив та відобразив ці факти в своїй ухвалі, об`єктивно врахував обставини справи та дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченим.

З цих підстав, колегія суддів вважає прийняти рішення, яким ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 05.10.2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - залишити без зміни, подані апеляційні скарги - без задоволення.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу суду на положення ст.8 Конституції України, ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року та необхідність дотримання вимог ст. 28 КПК України щодо дотримання розумного строку розгляду кримінального провадження №0000543 від 15.11.2016 року.

Апеляційний суд вважає таку тривалість розгляду даного кримінального провадження неприпустимою, що з огляду на положення ч.4 ст.28, ч.1 ст.318 КПК, може потягти за собою порушення принципу розумності строку розгляду справи.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 05.10.2022 року, якою продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави у кримінальному провадженні №0000543 від 15.11.2016 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.5 ст.185, ч.4 ст.187 КК України та відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.5 ст.185, ч.4 ст.187 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4