ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1947/22 Справа № 210/3564/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

підозрюваного (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_11 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровська від 05 листопада 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, громадянина України, займаючого посаду керуючого партнера Адвокатського об`єднання « ІНФОРМАЦІЯ_2 », одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190, ч.3 ст.27, ч.3 ст.209, ч.1 ст.255, ч.3 ст.27, ч.2, ч.4 ст.358 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровська від 05 листопада 2022 року клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 , винесене в рамках кримінального провадження №0000147 від 31.08.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.190 ч.4, ст.209 ч.3, ст.255, ст.358 ч.2, ч.4 КК України, було задоволено.

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 01 січня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Рішення суду обґрунтовано тим, що 03.11.2022 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру за ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190, ч.3 ст.27, ч.3 ст.209, ч.1 ст.255, ч.3 ст.27, ч.2, ч.4 ст.358 КК України, а саме:

- заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, вчинене в особливо великому розмірі, вчинене злочинною організацією (ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190 КК України);

- організації легалізації (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом, що виразились у набутті, володінні, та розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержано злочинним шляхом, у тому числі здійснення фінансової операції, вчинення правочину з таким майном, вчинені особою, яка знала, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом, вчинені у великому розмірі організованою групою (злочинною організацією) (ч.3 ст.27, ч.3 ст.209 КК України);

- створення злочинної організації, а також керівництво такою організацією (ч.3 ст.27, ч.1 ст.255 КК України);

- організація складання, видачі та використання завідомо підробленого документа (ч.3 ст.27, ч.2, ч.4 ст.358 КК України).

Обґрунтованість підозри ОСОБА_10 у скоєнні вказаних кримінальних правопорушень підтверджується зібраними відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності.

Також слідчий суддя визнав доведеною наявність ризиків, передбачених ст.177 ч.1 КПК України, а саме ризик переховуватися від слідства і суду, впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні.

При обранні даного запобіжного заходу слідчий суддя оцінив в сукупності й такі обставини: тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків підозрюваного; його репутація та майновий стан, та дійшов висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, зважаючи, що діяння ОСОБА_10 кваліфіковано в тому числі і за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.255 КК України, враховуючи обставини вчиненого злочину, особу підозрюваного, майновий стан, слідчий суддя визнав за необхідне не визначати в даному випадку розмір застави.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 листопада 2022 року та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_10 запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що обраний судом запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для підозрюваного ОСОБА_10 є занадто суворим, оскількидолучені до клопотання докази не містять даних щодо обґрунтованості підозри і не підтверджують ризики, тобто не можуть переконливо свідчити про наявність підстав для застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без внесення застави, а в клопотанні прокурор не обґрунтував належним чином, чому більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти встановленим ризикам.

Також сторона захисту категорично не погоджується з наявністю та обґрунтуванням стороною обвинувачення заявлених ризиків з огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_10 раніше не судимий, ніколи не притягувався ані до кримінальної, ані до адміністративної відповідальності, як адвокат ніколи не притягувався до дисциплінарної відповідальності, має постійне місце проживання та реєстрації, за місцем проживання характеризується суто позитивно, має на утриманні родину: дружину та літню хвору матір, з якими проживає разом, позитивно характеризується за місцем роботи, має міцні соціальні зв`язки, працює, здійснює волонтерську діяльність, має низку подяк і відзнак.

Що стосується ризику незаконного впливу на свідків, потерпілих та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, захисник зазначає, що в разі обрання судом запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, здійснення незаконного впливу на свідків у вказаному кримінальному провадженні призведе до зміни запобіжного заходу підозрюваному на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що є вкрай невигідним самому підозрюваному. Окрім цього, даного ризику можна уникнути шляхом покладення на підозрюваного обов`язку утримуватися від спілкування з певними особами у кримінальному провадженні. До того ж, жоден з підозрюваних не дає показів, скориставшись своїм правом, передбаченим статтею 63 Конституції України, а тому не зрозуміло, як ОСОБА_10 може вплинути на інших підозрюваних.

Крім того, апелянт вказує, що прокурором не надано жодного доказу, який дає підстав вважати, що її підзахисний є схильним до вчинення кримінальних правопорушень та перебуваючи на свободі може повторно вчиняти нові умисні злочини.

Звертає увагу адвокат ОСОБА_8 й на те, що з моменту вчинення кримінального правопорушення пройшло вже більше двох років і конкретних доказів, що підозрюваний намагався знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, прокурором наведено не було, як не зазначено в ухвалі суду які ж саме докази може знищити, сховати або спотворити ОСОБА_10 і яким чином, коли вони вже вилучені органом досудового розслідування і приєднані до матеріалів кримінального провадження.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку підозрюваного та його захисників, які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурорів, які вважали за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скаргу без задоволення, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора слідчим суддею дотримані, а доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Так, з наданих матеріалів убачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні прокурора дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190, ч.3 ст.27, ч.3 ст.209, ч.1 ст.255, ч.3 ст.27, ч.2, ч.4 ст.358 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання, а саме протоколами допитів потерпілих; протоколами допитів свідків; матеріалами висновку судової оціночно-будівельної експертизи; проведеними негласними слідчими (розшуковими) діями; протоколами тимчасових доступів до речей і документів; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Посилання ж сторони захисту на недоведеність провини підозрюваного у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, тобто безпідставність підозри, є неприйнятним для колегії суддів, оскільки при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування. Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, тож апеляційні вимоги сторони захисту в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Крім цього, у справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) Європейський суд з прав людини зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

Європейський суд з прав людини визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Так, суд врахував, що існують обґрунтовані ризики переховування від слідства і суду та незаконного впливу на свідків, потерпілих та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим обґрунтовано прийшов до висновку про застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним, а тому доводи апеляційної скарги захисника з цього приводу не заслуговують на увагу.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя при постановленні ухвали врахував також і дані, характеризуючі підозрюваного, взяв до уваги тяжкість та обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, і міру покарання, яка передбачена за них у виді позбавлення волі, та з метою запобігти встановленим ризикам судом першої інстанції було в даному випадку обгрунтовано задоволено клопотання прокурора та застосовано до ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Апеляційний суд також бере до уваги відомості про особу підозрюваного ОСОБА_10 , які зазначені стороною захисту в апеляційній скарзі, проте вважає, що ці обставини не впливають на обгрунтований висновок слідчого судді, з яким погодилася й колегія суддів, відносно наявності підстав для задоволення клопотання прокурора про застосування саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_10 , не зменшують існуючих ризиків, не є достатнім стримуючим фактором їх настання і не можуть бути розцінені як достатня підстава для зміни запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі. До того ж, ці обставини існували і на момент вчинення кримінальних правопорушень, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором у поведінці підозрюваного.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є цілком правильним і обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін, апеляційну ж скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 у зв`язку з цим слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровська від 05 листопада 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_10 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190, ч.3 ст.27, ч.3 ст.209, ч.1 ст.255, ч.3 ст.27, ч.2, ч.4 ст.358 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ _____________ ______________

ОСОБА_2 Н ОСОБА_12 С ОСОБА_13