Справа № 573/1810/22
Провадження №1-кп/573/29/23
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2023 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 15 листопада 2022 за №0000369 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , з неповною середньою освітою, неодруженого, працюючого у КУ "Благоустрій Білопілля", на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не є особою з інвалідністю, раніше не судимого,

за ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

20 жовтня 2022 у ранковий час доби, у ОСОБА_4 виник злочинний корисливий умисел, направлений на вчинення крадіжки чужого майна з підвального приміщення багатоквартирного будинку, який є загальнодоступним місцем, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , відправився до зазначеного підвального приміщення, куди він проник через незачинені на замок вхідні двері. Перебуваючи у вказаному підвальному приміщенні будинку, ОСОБА_4 оглянувши його та виявив там між підвальними приміщеннями № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , за вищевказаною адресою, металеве полуторне ліжко, яке він вирішив викрасти. Реалізуючи свій корисливий злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , користуючись тим, що сторонніх осіб поблизу нього не було та його ніхто не бачить, тобто діючи таємно, того ж самого дня та в той самий час, від`єднав від дерев`яних стінок ліжка металеву панцирну сітку, яка належала потерпілій ОСОБА_6 , вартістю 377 грн., після чого виніс сітку в руках з приміщення підвалу багатоквартирного будинку, за вищевказаною адресою, на вулицю і відніс до пункту прийому металобрухту ТОВ «Вторчермет», розташованого за адресою: Сумська область, Сумський район, м. Білопілля, вул. Ворожбянський шлях, 2, таким чином, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_4 розумів суспільно - небезпечний характер своїх дій, які виразились у таємному викраденні чужого майна, належного ОСОБА_6 , передбачав настання суспільно - небезпечних наслідків від цих дій у виді спричинення матеріальної шкоди потерпілій та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав, зокрема пояснив, що приблизно у 20-х числах жовтня 2022 року у раннішній час доби, він пішов до підвалу багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_3 , через незачинені на замок вхідні двері. Там він виявив металеве полуторне ліжко, яке вирішив викрасти. Так, користуючись тим, що сторонніх осіб поблизу нього не було та його ніхто не бачить, від`єднав від дерев`яних стінок ліжка металеву панцирну сітку, після чого виніс сітку в руках з приміщення підвалу багатоквартирного будинку на вулицю і відніс до пункту прийому металобрухту за адресою: АДРЕСА_4 . На даний час він повернув викрадене майно ОСОБА_6 , яка претензій до нього не має.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій. Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку суду, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, з урахуванням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого.

При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї, його матеріальний стан, тощо.

Згідно із статтею 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання суд враховує, що згідно з класифікацією ст. 12 КК України вчинене останнім кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Дані про особу обвинуваченого зокрема те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, неодружений, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працюючий в КУ "Благоустрій Білопілля" , не особа з інвалідністю (а. с. 48-53,59 ).

Суд враховує визначену пом`якшуючу покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставину, передбачену ст. 66 КК України, якою є щире каяття, добровільне відшкодування завданого злочином збитку шляхом повернення майна.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, у судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, беручи до уваги, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, одночасно враховуючи зазначені вище обставини, з урахуванням особи обвинуваченого, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого, суд дійшов висновку, що за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, необхідно призначити покарання у виді у виді позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити останнього від призначеного покарання з іспитовим терміном.

Призначення обвинуваченому зазначеного покарання забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України.

Також суд враховує думку потерпілої ОСОБА_6 , яка зазначила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має, оскільки останній відшкодував збитки повністю, про що надала відповідну письмову заяву (а. с. 47).

Цивільний позов в кримінальному провадженні відсутній.

В ході досудового розслідування проводилась судова товарознавча експертиза №СЕ-19/119-22/13652-ТВ від 21.11.2022, загальна вартість якої становить 566,34 грн. (а. с. 58). Відповідно до ст. 124 КПК України вказана сума процесуальних витрат підлягає стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України (а. с.54-55).

Ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду від 17.11.2022 накладено арешт на майно, який необхідно скасувати, оскільки необхідність у ньому відпала (а. с. 57).

Під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_4 ухвалою суду від 16.12.2022 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання на строк два місяці, тобто до 07.02.2023, який на даний час закінчився.

За результатами судового розгляду кримінального провадження підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд також не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 ( п"ять ) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 ( один ) рік.

Згідно із ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженого покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 566 (п`ятсот шістдесят шість) грн. 34 коп. процесуальних витрат.

Скасувати арешт, накладений 17.11.2022 ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області на вилучену під час огляду 16.11.2022 панцирну сітку з півтора спального ліжка, яка належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканці АДРЕСА_5 .

Відповідно до ст. 100 КПК України речовий доказ: металева панцирна сітка з півтора спального ліжка, вилучена 16.11.2022 під час проведення огляду місцевості за адресою: АДРЕСА_4 , яка передана під розписку на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , залишити останній як власнику майна.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя