гСправа № 358/44/23 Провадження № 1-кс/358/65/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року м. Богуслав

Слідчий суддя Богуславського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Богуславського районного суду Київської області клопотання слідчого слідчого відділу Обухівського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Миронівського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000181 від 13.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

13 січня 2023 року до Богуславського районного суду Київської області надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Обухівського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Миронівського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000181 від 13.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Слідчий обґрунтовує клопотання тим, що слідчим відділом Обухівського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000181 від 13.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Встановлено, що 12.01.2023 до відділення поліції № 2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області надійшло повідомлення на спецлінію «102» від невідомої особи про те, що в лісі неподалік від вул. Окружна, м. Богуслав, Обухівського району, Київської області, невстановлені особи викрали сухостій деревини, що перебуває на балансі Богуславського держлісгоспу. Сума збитків встановлюється.

Виїздом на місце події на відстані близько 70 м. від автодороги Т - 1022, що проходить по вул. Окружна, м. Богуслав, Обухівського району, Київської області на ділянці, звільненій від лісових насаджень, було виявлено автомобіль марки ВАЗ 2121 «Нива», д.н.з. НОМЕР_1 , зеленого кольору; легковий причіп до вказаного автомобіля марки «ПАЛИЧ», д.н.з. НОМЕР_2 , на якому встановлено пристрій для дробіння гілок «ARPAL Wood chipper» червоного кольору та вантажний автомобіль марки ЗІЛ - 130, д.н.з. НОМЕР_3 , кузов якого частково було заповнено залишками деревини у вигляді гілок діаметром від 3 см. і менше та довжиною близько 15 см.

Вказані транспортні засоби належать ОСОБА_4 , жителю АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 7 ст. 237 КПК України передбачено, що при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

13.01.2023 автомобіль марки ВАЗ 2121 «Нива», д.н.з. НОМЕР_1 зеленого кольору; легковий причіп до вказаного автомобіля марки «ПАЛИЧ», д.н.з. НОМЕР_2 , на якому встановлено пристрій для дробіння гілок «ARPAL Wood chipper» червоного кольору та вантажний автомобіль марки ЗІЛ - 130, д.н.з. НОМЕР_3 , кузов якого частково було заповнено залишками деревини у вигляді гілок діаметром від 3 см. і менше та довжиною близько 15 см., визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки транспортні засоби зберегли на собі сліди, які відображають наслідки події, є об`єктом, який зберіг на собі сліди та відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, які є необхідними для проведення експертних досліджень, має суттєве значення для встановлення істини у даному провадженні, швидкого, повного та неупередженого розслідування, встановлення та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

Повернення вказаних транспортних засобів та їх зберігання за межами спеціального майданчику для утримання транспортних засобів може призвести до їх видозмінення, ремонту та відновлювальних робіт, штучної зміни конструктивних властивостей, механічних слідів утворених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди або відчуження на користь третіх осіб та, як наслідок, це може призвести до втрати технічних властивостей автомобілів та знищення або спотворення доказової інформації, яка має суттєве значення для кримінального провадження та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні дані вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на рухоме майно з метою забезпечення збереження речового доказу у кримінальному провадженні, а відповідно до ч. З ст. 170 КПК України у випадку передбаченому пунктом 1 частини 2 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України стверджується зокрема тим, що вилучені речі є рухомим майном, мають значну вартість, переобладнання, зміна частин транспортних засобів може призвести до втрати слідів кримінального правопорушення, та як наслідок уникнення кримінальної відповідальності винною особою.

Відповідно до п. 4 «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого постановою КМУ №1104 від 19.11.2012 року речові докази, крім тих, що повернуті власнику або передані йому на відповідальне зберігання, реалізовані, знищені, технологічно перероблені, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку.

Відповідно до п. 20 вказаного Порядку зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення належного проведення судових експертиз, збереження речових доказів в стані, придатному для використання у кримінальному провадженні, а також з метою тимчасового позбавлення можливості відчужувати вказане майно, необхідно накласти на них арешт, оскільки без накладення арешту на автомобіль марки ВАЗ 2121 «Нива», д.н.з. НОМЕР_1 , зеленого кольору; легковий причіп до вказаного автомобіля марки «ПАЛИЧ», д.н.з. НОМЕР_2 , на якому встановлено пристрій для дробіння гілок «ARPAL Wood chipper» червоного кольору та вантажний автомобіль марки ЗІЛ - 130, д.н.з. НОМЕР_3 , кузов якого частково було заповнено залишками деревини у вигляді гілок діаметром від 3 см. і менше та довжиною близько 15 см., це зробити не можливо. Просить накласти арешт на автомобіль марки автомобіль марки ВАЗ 2121 «Нива», д.н.з. НОМЕР_1 , зеленого кольору; легковий причіп до вказаного автомобіля марки «ПАЛИЧ», д.н.з. НОМЕР_2 , на якому встановлено пристрій для дробіння гілок «ARPAL Wood chipper» червоного кольору та вантажний автомобіль марки ЗІЛ - 130, д.н.з. НОМЕР_3 , кузов якого частково було заповнено залишками деревини у вигляді гілок діаметром від 3 см. і менше та довжиною близько 15 см., для забезпечення їх збереження як речового доказу у кримінальному провадженні №0000181 від 13.01.2023 заборонивши вчиняти дії щодо користування, володіння та розпорядження.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав подане клопотання, просив його вимоги задовольнити в повному обсязі. Додатково, на запитання слідчого судді пояснив, що власник майна ОСОБА_4 не має процесуального статусу у вказаному провадженні.

Власник майна ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення клопотання, вказавши, що є фізичною особою підприємцем, та за усною домовленістю з директором лісгоспу він 12.01.2023 року приїхав з найманими працівниками на ділянку лісу, яка була звільнена від лісових насаджень ще у серпні 2022 року для прибирання та переробки сухих гілок. Оскільки паління заборонено законодавством, вони планували переробити сухі гілки, вивозити дроблені гілки вони не планували. Після початку роботи приїхала поліція та припинала їх дії. Просив у задоволенні клопотання відмовити, повідомивши, що ніякого відношення до вказаного кримінального провадження він не має, автомобілі належить йому на праві власності, він працює на цих автомобілях та платить податки державі.

Вислухавши учасників судового провадження, перевіривши надані матеріали клопотання, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя дійшов наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, дізнавача, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, застосування таких заходів не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою застосування цих заходів, наявна потреба досудового розслідування в їх застосуванні, можливість виконання завдання досудового розслідування лише за умови їх застосування, ця потреба виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За змістом ст.173 КПК України особа, яка подала клопотання про арешт майна, має довести необхідність такого арешту.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Під час вирішення справи по заявленому клопотанню слідчим суддею були враховані та перевірені вимоги п.п. 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, слідчим відділом Обухівського РУП ГУНП в Київській області проводиться розслідування кримінального провадження за №0000181, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 13.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. У короткому викладі обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення вказано, що надійшло повідомлення на спецлінію «102» від невідомої особи про те, що в лісі неподалік від вул. Окружна, м. Богуслав Обухівського району Київської області, невстановлені особи викрали сухостій деревини, що перебуває на балансі лісгоспу, сума збитків встановлюється.

Так, 12.01.2023 року в порядку ст. 237 КПК України слідчим СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 проведено огляд місця події на відстані близько 70 м. від автодороги Т - 1022, що проходить по вул. Окружна, м. Богуслав, Обухівського району, Київської області на ділянці, звільненій від лісових насаджень. В ході даного огляду було виявлено автомобіль марки ВАЗ 2121 «Нива», д.н.з. НОМЕР_1 , зеленого кольору; легковий причіп до вказаного автомобіля марки «ПАЛИЧ», д.н.з. НОМЕР_2 , на якому встановлено пристрій для дробіння гілок «ARPAL Wood chipper» червоного кольору та вантажний автомобіль марки ЗІЛ - 130, д.н.з. НОМЕР_3 , кузов якого частково було заповнено залишками деревини у вигляді гілок діаметром від 3 см. і менше та довжиною близько 15 см., вказані транспортні засоби належать ОСОБА_4 .

Вилучений в ході огляду місця події 12.01.2023 року: автомобіль марки ВАЗ 2121 «Нива», д.н.з. НОМЕР_1 , зеленого кольору; легковий причіп до вказаного автомобіля марки «ПАЛИЧ», д.н.з. НОМЕР_2 , на якому встановлено пристрій для дробіння гілок «ARPAL Wood chipper» червоного кольору та вантажний автомобіль марки ЗІЛ - 130, д.н.з. НОМЕР_3 , кузов якого частково було заповнено залишками деревини у вигляді гілок діаметром від 3 см. і менше та довжиною близько 15 см. постановою слідчого від 13.01.2023 визнано речовими доказами та передано на зберігання до території відділення поліції № 2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області.

Згідно реєстраційної картки транспортного засобу, автомобіль марки ВАЗ 2121 «Нива», д.н.з. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .

Згідно реєстраційної картки транспортного засобу, легковий причіп до вказаного автомобіля марки «ПАЛИЧ», д.н.з. НОМЕР_2 , належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5

Згідно реєстраційної картки транспортного засобу, вантажний автомобіль марки ЗІЛ - 130, д.н.з. НОМЕР_3 , належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 .

Під час судового розгляду встановлено, що метою накладення арешту на майно, як тимчасово вилучене, є збереження речового доказу та запобігання його відчуженню чи приховуванню від органів досудового розслідування.

Підставою для арешту майна є наявність достатніх підстав вважати, що вилучене майно може зберігати на собі сліди кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження.

Слідчий суддя не погоджується з доводами слідчого та приходить до наступного висновку.

Надані слідчим матеріали в обґрунтування клопотання, не підтверджують підстави, мету та не містять відповідного обґрунтування необхідності арешту майна.

З тексту клопотання вбачається, що воно складається з викладення скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення (фабули), встановлених органом досудового розслідування та певних посилань на положення КПК України без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження.

При цьому, обов`язок доведення необхідності арешту покладається на слідчого, прокурора, який звернувся з клопотанням про арешт майна.

Як свідчить аналіз практики ЄСПЛ, найчастіше втручання у право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів. Втручання має бути законним, тобто здійснено на підставі закону. При цьому під «законом» Конвенція розуміє нормативний акт, що має бути «доступним» (accessible) та «передбачуваним» (forseable). Також закон має відповідати всім вимогам нормативного акта. «Доступність закону» означає наявність доступу та знань щодо цього закону в суспільстві та у осіб. «Передбачуваність» означає можливість передбачити певні дії або наслідки, що можуть виникнути в зв`язку із застосуванням закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

При здійсненні оцінки правомірності та виправданості допустимих обмежень прав і свобод ЄСПЛ послідовно вирішує чотири групи питань: 1) чи було оскаржуване обмеження (втручання) передбачене законом; 2) чи переслідувало воно одну з легітимних цілей, зазначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини; 3) чи було воно «необхідним у демократичному суспільстві»; 4) чи було воно пропорційним до тієї правомірної мети, якої намагалися досягти.

Згідно з вимогами ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Вказана норма також узгоджується зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Слідчим суддею встановлено, що: автомобіль марки ВАЗ 2121 «Нива», д.н.з. НОМЕР_1 , зеленого кольору; легковий причіп до вказаного автомобіля марки «ПАЛИЧ», д.н.з. НОМЕР_2 , на якому встановлено пристрій для дробіння гілок «ARPAL Wood chipper» червоного кольору та вантажний автомобіль марки ЗІЛ - 130, д.н.з. НОМЕР_3 , належить ОСОБА_4 .

Доказів того, що останній є особою, відносно якої проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000181 від 13.01.2023 року, слідчому судді не надано.

Не надано слідчому судді й доказів того, що вилучені автомобілі можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі був об`єктом кримінально протиправних дій, або набутий кримінально протиправним шляхом.

Слідчий суддя вважає, що постанова слідчого СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 від 13.01.2023 про визнання автомобіля марки ВАЗ 2121 «Нива», д.н.з. НОМЕР_1 , зеленого кольору; легкового причіпу до вказаного автомобіля марки «ПАЛИЧ», д.н.з. НОМЕР_2 , на якому встановлено пристрій для дробіння гілок «ARPAL Wood chipper» червоного кольору та вантажного автомобілю марки ЗІЛ - 130, д.н.з. НОМЕР_3 , кузов якого частково було заповнено залишками деревини у вигляді гілок діаметром від 3 см. і менше та довжиною близько 15 см. речовими доказами у кримінальному провадженні №0000181 від 13.01.2023, з урахуванням кримінально-правової кваліфікації розслідуваного кримінального правопорушення, не відповідає вимогам ст.110 КПК України, оскільки є передчасною, належним чином не обґрунтованою та немотивованою, винесеною без належного врахування обставин вчинення зазначеного кримінального правопорушення.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб не відповідатиме належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Відтак, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого та додані до нього матеріали, не містять достатніх і належних доказів наявності правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки не надано слідчому судді достатніх доказів, що таке майно може бути визнано речовим доказом в розумінні ст.98 КПК України, не вказано виконання яких саме завдань планує досягти слідчий при застосуванні такого виду заходів забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно, відповідно є недоведеним обґрунтування необхідності арешту вилученого майна в частині запобігання його відчуженню чи приховуванню від органів досудового розслідування, тобто посилання слідчого на те, що вилучене майно може зберігати на собі сліди кримінального правопорушення, на переконання слідчого судді є припущенням сторони обвинувачення та спростовується матеріалами кримінального провадження, поясненнями власника майна не є співрозмірними із вимогами Цивільного Кодексу України та статті 1 Першого протоколу від 20.03.1952 року, Європейської Конвенції про захист прав і основних свобод людини, щодо права кожного, мирно володіти своїм майном, оскільки ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З урахуванням наведеного слідчий суддя приходить до переконання, що у задоволенні внесеного клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 98, 167-169, 170-173, КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Обухівського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Миронівського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000181 від 13.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - відмовити.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити слідчому та особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт майна.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а особами, які не були присутні під час її проголошення з дня отримання копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошено 17.01.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1