УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року

м. Київ

Справа № 521/14211/22

Провадження № 51-201 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 21 грудня 2022 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,

встановив:

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2022 року залишено без задоволення скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 , подану в порядку ст. 206 КПК України з підстав його незаконного утримання під вартою.

На вказану ухвалу ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, за результатом розгляду якої Одеський апеляційний суд ухвалою від 21 грудня 2022 року відмовив у відкритті провадження на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та постановити нову, якою на підставі положень ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод звільнити його з-під варти.

Свої вимоги мотивує тим, що суд при розгляді провадження щодо нього по суті вироком продовжив йому запобіжний захід у виді тримання під вартою на невизначений строк, чим порушив вимоги кримінального процесуального закону, оскільки строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою або строк його продовження не може перевищувати шістдесяти днів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

На відміну від порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбаченого статтями 303-308 КПК України, ст. 206 КПК України встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, які в частині перевірки підстав позбавлення особи свободи реалізуються виключно у передбачений цією статтею спосіб.

Ця стаття надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, положення ст. 206 КПК України мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках.

Оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, постановленої відповідно до вимог ст. 206 КПК України, положеннями цього Кодексу не передбачено.

Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали, апеляційний суд, встановивши, що ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2022 року залишено без задоволення скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 , подану в порядку ст. 206 КПК України, дійшов правильного висновку, що вона не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, тому обґрунтовано відмовив у відкритті провадження на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України, з чим погоджується й колегія суддів касаційного суду.

Вказана позиція відповідає висновку, який міститься у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 травня 2019 року у справі № 766/22242/17.

Таким чином, з касаційної скарги та копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Тому, керуючись положеннями п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 21 грудня 2022 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3