Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/125/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286-1 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2023 року. Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 ,ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000096, на вирок Гайворонськогорайонного суду Кіровоградської області від 08 грудня 2022 року, яким:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Могильне Гайворонського району,Кіровоградської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, освіта середня-спеціальна, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим за ч.1 ст.2861 КК України, та призначено покарання за у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 3 (три) роки. Вказаним вироком вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів,

за участі сторін кримінального провадження:

- прокурора ОСОБА_8 ,

- обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим та засуджений за порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, за наступних обставин.

18.06.2022 о 19.00 годині ОСОБА_6 , в порушення вимог п.п. 2.9 (а), 1.5, 2.3 (б), 12.1 Правил дорожнього руху України, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем «Богдан», реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобільною дорогою сполученням «смт. Завалля - смт. Салькове» зі сторони смт. Завалля Голованівського району Кіровоградської області та здійснював перевезення пасажирів, а саме ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Під час руху ОСОБА_6 , через наявний стан алкогольного сп`яніння та перевищення швидкісного руху, виїхав на праве узбіччя дороги з подальшим перекиданням транспортного засобу. У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 68 від 27.06.2022 мають ознаки середнього ступеня тяжкості, які викликають тривалий розлад здоров`я та утворились внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції змінити та із застосуванням ст.69 КК України призначити йому покарання у виді арешту строком на 2 місяці посилаючись на те, що він раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину 2011 року народження, тяжких наслідків від злочину не настало та добровільно відшкодовано спричинену шкоду.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який вимоги поданої апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, та в дебатах і у останньому слові просив задовольнити апеляцію, висновок прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляції, а вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 та кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 2861 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження за обставин, викладених у вироку є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені доказами, ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких за згодою учасників судового провадження, було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Порушення вимог кримінального процесуального закону при вирішення судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорювалися, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація вчиненого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 2861 КК України кримінального правопорушення, не перевіряються відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував, що обвинувачений вчинив не тяжкий злочини, за місцем проживання характеризується позитивно. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

Враховуючи зазначене суд першої інстанції дійшов висновку про те, що виправлення ОСОБА_11 можливе лише тільки в умовах ізоляції від суспільства і призначив обвинуваченому покарання в межах санкцій інкримінованого йому злочину.

Суд першої інстанції врахував особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують його покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання і призначив ОСОБА_6 мінімальне покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцією ч. 1 ст. 2861 КК України, яке як вважає колегія суддів, є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Отже суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, дотримуючись принципу доцільності, врахувавши всі передумови, підстави і порядок призначення покарання, визначені положеннями статей 50,65-67 КК України, що також не суперечить роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що призначене покарання є занадто суворим та йому можливо призначити покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, апеляційний суд вважає безпідставними, так як ОСОБА_6 вчинив злочин перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та за вчинення якого обвинуваченому призначено мінімальне покарання як основне так і додаткове.

Будь-яких не перевірених судом першої інстанції обставин в апеляційній скарзі не наведено, а тому колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 08 грудня 2022 року стосовно ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою в той самий строк з моменту отримання її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3