Провадження № 1-кс/686/310/23
УХВАЛА

27 січня 2023 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_2 , подану в інтересах ОСОБА_3 на постанову дізнавача сектору дізнання ВнП №1 Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області ОСОБА_4 від 28.12.2022 про закриття кримінального провадження № 0000626 від 02.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із скаргою на постанову дізнавача сектору дізнання ВнП №1 Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області ОСОБА_4 від 28.12.2022 про закриття кримінального провадження № 0000626 від 02.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

В обґрунтування доводів скарги зазначила, що оскаржувана нею постанова дізнавача, якою було закрито кримінальне провадження № 0000626, є незаконною та необґрунтованою.

У постанові не наведено відомостей про проведення у ході досудового розслідування судово-медичної експертизи з метою встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, заподіяних малолітньому ОСОБА_3 , а також механізму отримання цих тілесних ушкоджень. Тоді як згідно висновку судово-медичної експертизи № 600 від 07.10.2022 у ОСОБА_3 виявлені тілесні ушкодження, які за характером відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Зазначає, що постановою дізнавача від 15.10.2022 кримінальне провадження було закрите, а матеріали направлені для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 , з чого стає очевидним, що невідомою особою, яка заподіяла тілесні ушкодження ОСОБА_3 є саме ОСОБА_5 , а його показання про те, що він протиправних дій не вчиняв пояснюються прагненням уникнути кримінальної відповідальності.

Із постанови про закриття кримінального провадження слідує, що дізнавачем було додатково допитано потерпілого та проведено із ним слідчий експеримент та пред`явлення для впізнання за фотознімками, однак інформації, яка би становила інтерес для органів досудового розслідування не здобуто.

Однак вказане викликає подив, оскільки малолітній ОСОБА_3 впізнав ОСОБА_5 як особу, яка наносила йому тілесні ушкодження.

Критично оцінює посилання дізнавача на факт притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності, який, враховуючи положення ст. 61 Конституції України, робить висновок про неможливість притягнення до юридичної відповідальності за одне й те ж правопорушення, оскільки ОСОБА_5 був притягнути до відповідальності за хуліганські дії, які полягали у штовханні ОСОБА_3 , чим було порушено громадський порядок та спокій громадян, а за заподіяння легких тілесних ушкоджень притягнутий не був.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, направила заяву про розгляд скарги у її відсутності, скаргу підтримала і наполягала на її задоволенні.

Дізнавач та прокурор, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду скарги, у судове засідання не з`явилися, відповідно до ст. 306 ч.3 КПК України це не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши надані матеріали кримінального провадження № 0000626, вважаю, що скарга підлягає задоволенню, а постанову дізнавача про закриття кримінального провадження слід скасувати з наступних підстав.

ВП № 1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000626 від 02.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Ст. 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 92 даного кодексу обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора. На виконання даних вимог сторона обвинувачення в силу ст. 93 КПК України здійснює збирання доказів.

Виходячи зі змісту ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження (ст. 110 КПК України).

Постановою дізнавача сектору дізнання ВнП №1 Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області ОСОБА_4 від 28.12.2022 року вказане кримінальне провадження було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України.

У ході досудового розслідування дізнавачем було допитано малолітнього потерпілого ОСОБА_3 , який повідомив про обставини спричинення йому тілесних ушкоджень невідомим чоловіком (кілька ударів кулаком лівої руки в область грудної клітини) та указав, що стороння жінка зупинила чоловіка, сказавши « ОСОБА_6 , що ти робиш?» та прикрила його своїм тілом.

Згідно висновка експерта № 600 від 07.10.2022 у ОСОБА_3 виявлено тілесні ушкодження у вигляді крововиливів м`яких тканин в лівій підключичній ділянці, в проекції тіла грудини, в правій підключичній ділянці, що могли утворитися не менш ніж від трьох ударів тупими твердими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею та за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень.

26.11.2022 було допитано малолітнього свідка ОСОБА_7 , який показав, що 01.10.2022 близько 18:30 год. перебував за адресою: АДРЕСА_1 прогулювався із другом ОСОБА_8 . Він провів рукою по паркану, який огороджував приватну територію чийогось будинку. Пройшовши вперед почув як хтось відкриває хвіртку і почав бігти у двори будинків, а ОСОБА_9 побіг прямо по вулиці. Через 10 хв. побачив як підходить ОСОБА_9 , який повідомив, що його побив невідомий чоловік та показав куди саме він його бив (грудна клітина).

26.11.2022 із малолітнім потерпілим ОСОБА_3 було проведено слідчий експеримент, у ході якого останній відтворив події, які відбувалися з ним 01.10.2022 близько 18:00 год., а саме нанесення невідомим чоловіком близько трьох ударів кулаком лівої руки в область грудної клітки.

Також малолітній потерпілий ОСОБА_3 у ході проведення слідчої дії пред`явлення особи для впізнання за фотознімками упізнав особу, зображену під № 2 як особу, яка наносила йому тілесні ушкодження 01.10.2022 у АДРЕСА_1 (при цьому слідча суддя зазначає, що у протоколі пред`явленням для впізнання відсутні відомості про те, хто саме зображений на фотознімку під № 2, що унеможливлює ідентифікацію особи, на яку указує потерпілий).

А тому, враховуючи здобуті у межах досудового розслідування докази, висновок дізнавача про те, що ним не було здобуто інформації, яка би становила інтерес для органів досудового розслідування, а склад кримінального правопорушення у дному випадку відсутній, є таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки не взято до уваги доказів, які істотним чином впливають на формулювання висновків у даному кримінальному провадженні.

У даному кримінальному провадженні слід призначити додаткову судово-медичну експертизу з метою з`ясування, чи відповідає механізм спричинення тілесних ушкоджень, продемонстрований потерпілим у ході слідчого експерименту, тим тілесним ушкодженням, які констатовано висновком експерта № 600 від 07.10.2022.

У подальшому, слід надати належну оцінку зібраним у ході досудового розслідування доказам та прийняти мотивоване та обґрунтоване процесуальне рішення.

Окрім того, постанова про закриття кримінального провадження є суперечливою за змістом, оскільки попри закриття провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, дізнавачем не зазначено, який саме елемент суб`єктивної чи об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна чи об`єктивна сторона), відсутній у даному випадку і у діях яких саме осіб, при тому, що факт спричинення потерпілому легкого тілесного ушкодження та подія кримінального правопорушення мала місце та об`єктивно доводиться встановленими у кримінальному провадженні доказами.

У постанові наведено лише загальні ознаки суб`єктивної та об`єктивної сторони складу злочину, безвідносно до конкретних обставин кримінального провадження та без висновку про те, яка саме ознака і у зв`язку із чим відсутня із посиланням на конкретні докази.

Посилання дізнавача на факт направлення до Хмельницького міськрайонного суду протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП України, складеного відносно ОСОБА_5 є недоречним, оскільки, по-перше, жодним чином не впливає на встановлення наявності чи відсутності у діях особи складу кримінального правопорушення.

Так, ст. 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до статті 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, нікого не може бути вдруге притягнуто до суду або покарано в порядку кримінального провадження під юрисдикцією однієї і тієї самої держави за правопорушення, за яке його вже було остаточно виправдано або засуджено відповідно до закону та кримінальної процедури цієї держави.

У справі «Іванов проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини зазначив, навіть якщо адміністративні і кримінальні провадження відносяться до дій одного й того ж дня, вони стосуються різних подій, а саме нецензурних висловлювань і спричинення тілесних ушкоджень. Таким чином, визнав скаргу явно необґрунтованою та заперечив порушення статті 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Також у справі «Курдов і Іванов проти Болгарії» від 31 травня 2011 року Європейський суд з прав людини встановив відсутність порушення статті 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. У цій справі було зазначено, зокрема, що адміністративне провадження, яке закінчилося штрафом, не відповідало критеріям для того, щоб бути класифікованим як кримінальне обвинувачення. Відповідно, відкриття кримінального провадження проти того ж заявника після призначення цього штрафу не порушило принцип «non bis in idem».

Вказані висновки викладено у постанові ВС № 493/1096/15-к від 02 жовтня 2018 року.

Положення статті 173 КУпАП передбачають покарання у виді штрафу, громадських або виправних робіт за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Проте притягнення до адміністративної відповідальності за спричинення потерпілому легкого тілесного ушкодження дана норма не передбачає, оскільки це є складом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

А тому, навіть у випадку притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, вказане не виключає можливість кримінального провадження відносно нього за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

По-друге, саме по собі складання протоколу про адміністративне правопорушення та направлення його суду, як про це вказує дізнавач, не є рішенням про притягнення певної особи до адміністративної відповідальності, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення закінчується ухваленням постанови по справі.

А тому посилання дізнавача на факт направлення до суду протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 не має жодного правового значення для кримінально-правової кваліфікації дій винної особи.

За таких обставин, приходжу до переконання, що постанова дізнавача сектору дізнання ВнП №1 Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області ОСОБА_4 від 28.12.2022 про закриття кримінального провадження № 0000626 від 02.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, є незаконною, винесена передчасно, без з`ясування та перевірки всіх обставин кримінального провадження, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.2, 9, 284, 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача сектору дізнання ВнП №1 Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області ОСОБА_4 від 28.12.2022 про закриття кримінального провадження № 0000626 від 02.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Слідчий суддя