Справа № 309/4854/22
Провадження № 1-кс/309/677/22
У Х В А Л А

про арешт тимчасово вилученого майна

02 листопада 2022 року м. Хуст

Слідчий суддя Хустського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000442 щодо кримінального правопорушення, передбаченого ст.240 ч.1 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна,-

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000442 щодо кримінального правопорушення, передбаченого ст.240 ч.1 КК України, звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 31.10.2022 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за допомогою навантажувача марки «KOMATSU WB97R-2», д.н.з. НОМЕР_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_6 , здійснював забір піщано-гравійної суміші з подальшим завантаженням на вантажний автомобіль марки "КАМАЗ", д.н.з. НОМЕР_2 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_7 , під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біля русла р.Тиса під мостом, що пролягає через р.Тиса в напрямку с.Крива Хустського району Закарпатської області.

В період часу з 23-28 31 жовтня 2022 року по 00-05 1 листопада 2022 року проводився огляд місця події, в ході якого було виявлено та вилучено: навантажувач марки "KOMATSU WB97R-2, д.н.з. НОМЕР_1 , та автомобіль марки "КАМАЗ", д.н.з. НОМЕР_2 , на який було завантажено піщано-гравійну суміш, які поміщено на арештмайданчик Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області. З ковша навантажувача взято зразок піщано-гравійної суміші, який упаковано у спеціальний пакет №WAR1382131; з вантажної частини автомобіля марки «КАМАЗ» відібрано зразок піщано-гравійної суміші та упаковано у спеціальний пакет №WAR1382132.

На підставі викладеного та у зв`язку з тим, що вилучені речі є речовими доказами у кримінальному провадженні, по яким необхідно провести ряд судових експертиз, є предметами вчинення злочину, та згідно ч.2 ст.167 КПК України відповідають критеріям тимчасово вилученого майна, однак в разі ненакладення арешту їх необхідно негайно повернути згідно ч.5 ст.171 КПК України особі, у якої вони були вилучені, що може привести до втрати чи знищення речових доказів, старший слідчий СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на це тимчасово вилучене майно.

Старший слідчий СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій клопотання про арешт тимчасово вилученого майна підтримав у повному обсязі та просив розглянути дане клопотання без його участі.

Власники майна, а саме: вантажного автомобіля марки «Камаз», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 та навантажувача марки «KOMATSU WB97R-2», д.н.з. НОМЕР_1 ., ОСОБА_6 , в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду клопотання були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України: відсутність старшого слідчого СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , власників майна ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не є перешкодою для розгляду клопотання.

Відповідно до п.4 ст.107 КПК України: фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих /розшукових/ дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши матеріали, якими обґрунтовується необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене майно, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1,2,11 ст.170 КПК України: арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1)збереження речових доказів;

2)спеціальної конфіскації;

3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Речовими доказами згідно ч.1 ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, в судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано, у відповідності до ст.170 КПК України, оскільки останнє містить в собі критерії визначені ч.2 цієї статті Кодексу.

При цьому, слідчим суддею шляхом дослідження матеріалів провадження у порядку ст.94 КПК України встановлено, що таке майно дійсно відповідає критеріям ст.98 вказаного Кодексу, тобто існує дійсна сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Саме клопотання відповідає вимогам ст.171 КПК України.

Зазначене у клопотанні майно відноситься до видів, передбачених Главою 17 Розділу ІІ КПК України, на які може бути накладено арешт.

Крім того, на підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

При цьому, у судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.

За таких обставин, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку, що клопотання підлягає до часткового задоволення, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

Враховуючи, що навантажувач марки "KOMATSU WB97R-2, д.н.з. НОМЕР_1 ; автомобіль марки "КАМАЗ", д.н.з. НОМЕР_2 , на якій навантажено піщано-гравійну суміш; зразок піщано-гравійної суміші, який упаковано у спеціальний пакет №WAR1382131, та зразок піщано-гравійної суміші, якій упаковано у спеціальний пакет №WAR1382132, визнано речовими доказами, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на це тимчасово вилучене майно; передати навантажувач марки "KOMATSU WB97R-2, д.н.з. НОМЕР_1 , його користувачу ОСОБА_5 , а автомобіль марки "КАМАЗ", д.н.з. НОМЕР_2 , - його користувачу ОСОБА_8 на відповідальне зберігання з забороною відчуження, пошкодження, та втрати цього майна до його скасування у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.388 КК України: розтрата, відчуження, приховування, підміна, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт, із заставленим майном або майном, яке описано, чи порушення обмеження (обтяження) права користуватися таким майном, здійснене особою, якій це майно ввірено, а також здійснення представником банку або іншої фінансової установи банківських операцій з коштами, на які накладено арешт караються штрафом від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

У зв`язку з цим, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність попередження ОСОБА_5 та ОСОБА_8 про таку відповідальність.

На підставі наведеного та керуючись ст.170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000442 щодо кримінального правопорушення, передбаченого ст.240 ч.1 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна, - задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме на:

-навантажувач марки «KOMATSU WB97R-2», д.н.з. НОМЕР_1 , передавши його на відповідальне зберігання користувачу ОСОБА_5 , заборонивши його відчуження, пошкодження та втрату;

-автомобіль марки «КАМАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , передавши його на відповідальне зберігання користувачу ОСОБА_8 , заборонивши його відчуження, пошкодження та втрату;

-піщано-гравійну суміш з вантажної частини автомобіля марки «КАМАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , залишити на арештмайданчику Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області;

-відібрані зразки піщано-гравійної суміші, які упаковані у спеціальні пакети за №WAR1382131 та №WAR1382132.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського Апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя

Хустського районного суду: ОСОБА_1