Справа № 128/602/21
ВИРОК
Іменем України
25 листопада 2022 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2
та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 03.11.2020 за № 0000188, по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ,освіта вища, працюючого неофіційно, неодруженого, згідно зі ст. 89 КК України несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 389-2 КК України,

УСТАНОВИВ:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.04.2019 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт. ОСОБА_4 02.08.2019 прибув до Вінницького міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області, де йому роз`яснено порядок та умови відбування адміністративного стягненні у виді суспільно корисних робіт, попереджено про адміністративну відповідальність за ухилення від відбування стягнення та про кримінальну відповідальність у випадку злісного ухилення від відбування адміністративного стягнення. Від отримання направлення для відбування суспільно корисних робіт до Ільківської сільської ради Вінницького району Вінницької області ОСОБА_4 відмовився та повідомив, що відбувати адміністративне стягнення у вигляді суспільно корисних робіт не буде. В подальшому у зв`язку з невиконанням ОСОБА_4 стягнення у виді суспільно корисних робіт інспектором Вінницького міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» ОСОБА_6 02.08.2019 та 04.02.2020 складено протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ст. 183-2 КУпАП. За результатом розгляду вказаних протоколів 04.11.2019 та 12.05.2020, відповідно, Вінницьким районним судом Вінницької області закрито провадження у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Окрім цього, 04.06.2020 відносно ОСОБА_4 інспектором Вінницького міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» ОСОБА_7 складено протокол про адміністративне правопорушення за ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт. За результатом розгляду вказаного протоколу Вінницьким районним судом Вінницької області 24.06.2020 винесено постанову, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-2 КУпАП, та призначено стягнення у виді адміністративного арешту строком на 1 добу. В подальшому, 19.10.2020 ОСОБА_4 прибув за викликом до Вінницького міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області, де отримав направлення до Ільківської сільської ради Вінницького району Вінницької області для відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, згідно з яким мав прибути та приступити до виконання робіт 20.10.2020. Однак ОСОБА_4 , будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за ст. 183-2 КУпАП, достовірно знаючи, що відповідно до ст. 325-4 КУпАП повинен дотримуватися встановлених законодавством умов та порядку відбування адміністративного стягнення, діючи умисно та з метою ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, протягом двох днів з дати, визначеної у направленні уповноваженою посадовою особою органу з питань пробації, без поважних причин не прибув до Ільківської сільської ради Вінницького району Вінницької області та не приступив до відпрацювання суспільно корисних робіт, чим злісно ухилився від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389-2 КК України, визнав у повному обсязі, у вчиненому розкаявся. Суду показав, що аліменти не платив, оскільки дитині й так допомагав, оскільки дитина з матір`ю не проживала. Йому відомою, що постановою Вінницького міського суду Вінницької області його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт. Стягнення не виконував, оскільки не погоджувався з аліментами, однак виконати стягнення йому нічого не перешкоджало. Відомо, що рішення суду є обов`язковим для виконання. Згоден з обставинами, що зазначені в обвинувальному акті. Просив суворо його не карати.
Враховуючи думки учасників судового провадження, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним досліджувати докази по кримінальному провадженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд визнав за необхідне обмежитись допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів стосовно особи обвинуваченого, процесуальних витрат та речових доказів. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст встановлених обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом установлено, що під час досудового розслідування дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за статтею 389-2 КК України, тобто злісне ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що він на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, характеризується посередньо, за місцем проживання скарг на нього не надходило, працює неофіційно, неодружений, згідно зі ст. 89 КК України несудимий, має на утриманні неповнолітніх дітей.

Згідно з досудовою доповіддю Вінницького районного відділу №1 Філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області, що надійшла до Вінницького районного суду Вінницької області 26.11.2021, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_4 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та становить середнього рівня небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб). У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючої покарання обвинуваченого обставини, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, враховуючи позицію державного обвинувача та сторони захисту щодо можливості виправлення і перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, суд вважає, що ОСОБА_4 не представляє підвищену суспільну небезпеку та його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, через що суд вважає достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 обрати йому міру покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення з приміненням ст.ст. 75, 76 КК України з випробуванням, з встановленням іспитового строку та покладенням відповідно обов`язків, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності та справедливості.

Витрат по даному кримінальному провадженні немає.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувались, клопотань про їх застосування до суду не надходило.

Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 389-2 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ ОСОБА_8