Справа № 761/3379/23
Провадження № 1-кс/761/2477/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого криміналіста відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 120 221 000 900 027 48 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Атаки Республіки Молдова, громадянина України, з вищою освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні неповнолітню дитину, працюючого ФОП, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.353, ч.2 ст.15 п.7 ч.2 ст.115 КК України,

в с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого криміналіста відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

На обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 16.01.2023 ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри від 04.12.2022 та повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.7 ч.2 ст.115 КК України. 26.01.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 та ч.1 ст.353 КК України.

05.12.2022 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва відносно підозрюваного ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, строком до 02.02.2023.

Ухвалою колегії суддів Київського апеляційного суду від 11.01.2023 скасовано ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 05.12.2022 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначенням розміру застави, строком до 02.02.2023.

Постановою заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 від 30.01.2023 строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжений до трьох місяців, тобто до 03.03.2023.

На переконання слідчого, раніше існуючі ризики не зменшилися, перебуваючи на волі, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Оскільки строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 спливає 02.02.2023, однак завершити досудове розслідування до встановленого строку не можливо, так як у кримінальному провадженні необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, у зв`язку з цим слідчий просив продовжити строк тримання підозрюваного під вартою в межах строку досудового розслідування.

У судовому засіданні прокурор підтримав доводи викладенні у клопотанні, просив клопотання задовольнити з наведених у ньому підстав. Наголошував на тому, що ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у вчиненні закінченого замаху на вчинення умисного вбивства з хуліганських мотивів та у інших кримінальних правопорушеннях, а відтак під тиском можливого суворого покарання може ухилитись від слідства та суду, здійснити тиск на свідків та потерпілого з метою уникнути покарання, окрім того, зазначає, що підозрюваний хоча і проживає у цивільному шлюбі, є батьком неповнолітньої дитини, втім не здійснює її утримання, позбувся нерухомості та автотранспорту, що надає йому фінансову можливість виїхати за межі України, або шляхом підкупу та умовлянь вплинути на свідків та потерпілого.

Наголошував на тому, що дії підозрюваного кваліфіковані як закінчений замах на умисне вбивство з хуліганських спонукань у зв`язку з тим, що підозрюваний здійснив постріл в область грудної клітки, а отже мав на умисел саме на вбивство, останній діяв жорстоко по відношенню до потерпілого, безпричинно наносив йому удари по різним частинам тіла, вказував, що потерпілий та свідок проходили повз будинок підозрюваного випадково і, побачивши автомобіль, хотіли ним скористатись, а тому намагались сісти до автомобіля, на якому разом із дружиною приїхав підозрюваний, що безпричинно, на думку сторони обвинувачення, обурило підозрюваного, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, окрім того, останній привласнив функції працівника поліції та називав себе офіцером поліції та вимагав від потерпілого та свідка щоб вони представились та надали йому пояснення, що саме вони роблять у нічний час біля його будинку та до кого саме вони прийшли на територію котеджного містечка.

Захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожен окремо, заперечували проти задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно свого підзахисного, оспорювали наявність реальних ризиків на які посилався слідчий у своєму клопотанні, вважаючи вказане клопотання не обґрунтованим. Окрім того оспорювали обґрунтованість підозри за ч.2 ст.15, ч.2 ст.115 КК України, стверджуючи, що сторона обвинувачення умисно кваліфікує дії підозрюваного не вірно з метою введення в оману слідчого суддю, щоб створити уявлення вчинення найбільш тяжкого злочину та безумовно отримати позитивне рішення з подальшим перебуванням під вартою ОСОБА_7 .

Зазначали, що обставини справи вказують на те, що потерпілий ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_11 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у брудному одязі, біля приватного будинку, у якому проживав ОСОБА_7 зі своєю цивільною дружиною, у нічний час спровокували конфлікт з підозрюваним, який на автомобілі таксі під`їхав до свого будинку.Не давали можливості йому вийти з автомобіля, намагались проникнути до цього ж автомобіля, а потім до його будинку, нанесли тілесні ушкодження потерпілому від яких останній вимушений був захищатись, а тому підозрюваний викликав поліцію, службу охорони «Шеріф», після чого дістав зброю, на яку він має дозвіл та утримував потерпілого ОСОБА_10 під прицілом, щоб знешкодити його до прибуття патрульної поліції та служби охорони «Шеріф».

В ході боротьби з потерпілим, він випадково натиснув на курок, від чого було здійснено поранення останнього. Одразу він викликав швидку та самостійно повідомив поліцію по телефону про поранення людини. Вказуючи на такі обставини сторона захисту стверджувала, що кваліфікувати дії підозрюваного належить як необережне тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто за ст.128 КК України, яка передбачає максимальне покарання до 2 років позбавлення волі.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав позиції захисників, неодноразово висловлював жаль з приводу спричинених тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , попросив вибачення у останнього, повідомив, що неодноразово пропонував потерпілому компенсувати витрати на лікування, втім потерпілий з незрозумілих причин відмовляється від отримання компенсації в досудовому порядку. Зазначав, що появу у нічний час двох осіб біля воріт свого будинку, які чіплялись до нього, спровокували бійку, сприйняв як загрозу, а тому діяв у такий спосіб.

Отже посилаючись на вищевикладене, сторона захисту просила суд відмовити у задоволенні клопотання слідчого, та застосувати інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з ізоляцією від суспільства.

Крім того, захисник ОСОБА_5 звернувся із клопотанням про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного у виді особистої поруки.

Заслухавши сторони кримінального провадження, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, а також неможливість завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

03.12.2022 ОСОБА_7 було затримано у порядку ст.208 КПК України.

Наступного дня, 04.12.2022 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

16.01.2023 ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри від 04.12.2022 та повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.7 ч.2 ст.115 КК України. 26.01.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 та ч.1 ст.353 КК України.

05.12.2022 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва відносно підозрюваного ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, строком до 02.02.2023.

Ухвалою колегії суддів Київського апеляційного суду від 11.01.2023 скасовано ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 05.12.2022 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначенням розміру застави, строком до 02.02.2023.

Вказаною ухвалою визнано, що ризиками неналежної процесуальної поведінки є можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, потерпілих чи експертів у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

У відповідності з вимогами Кримінального процесуального кодексу України, розглядаючи клопотання слідчого, прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Підстави для застосування запобіжного заходу передбачені ст. 177 КПК України, зокрема відповідно до частини другої вказаної норми закону ними є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Положеннями Кримінального процесуального кодексу України визначено, що, при розгляді клопотання поданого в порядку ст. 199 КПК України, важливим елементом при встановленні підстав для продовження строку дії запобіжного заходу є не лише наявність ризиків, які існували при обранні запобіжного заходу, а і ті обставини, що до завершення дії попереднього судового рішення про обрання запобіжного заходу вони не зменшилися або з`явилися нові.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі "Соловей і Зозуля проти України" зазначено, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Дослідивши в судовому засіданні усі докази сторони обвинувачення та сторони захисту, слідчий суддя приходить до висновку, що підозрюваний є тією особою, яка спричинила тілесні ушкодження середнього або тяжкого ступеню тяжкості потерпілому Вишневському, даних про ступінь тяжкості тілесних ушкоджень матеріали додані до клопотання не містять, втім, незважаючи на те, що минуло два місяці досудового розслідування, слідчий не надав таких даних, які б вказували на умисність спричинення вказаних тілесних ушкоджень, так як і не надав даних, які б вказували на умисел на вчинення умисного вбивства.

Події, що інкримінуються підозрюваному, відбувались у нічний час біля воріт до приватного будинку в якому проживав ОСОБА_7 , зазначене встановлено органом досудового розслідування та підтверджується протоколом огляду місця події, протоколом допиту свідків та потерпілого.

Початком конфлікту, який стався між свідком ОСОБА_12 та потерпілим ОСОБА_13 і підозрюваним ОСОБА_14 були дії саме потерпілого та свідка, які намагались проникнути до автомобіля на якому прибув підозрюваний разом із дружиною.

Зазначені обставини підтвердив свідок - водій автомобіля ОСОБА_15 - єдиний свідок, показання якого можливо уважати як показання незацікавленої особи. Він же вказав на сумнівну поведінку ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , які були в стані сильного алкогольного сп`яніння, мали брудний одяг, не реагували на його зауваження, наполегливо намагались проникнути до автомобіля, незважаючи на неодноразові вимоги водія покинути автомобіль. Отже такі дії останніх спровокували конфлікт, який переріс у обопільну бійку. Той факт, що мало місце взаємне спричинення тілесних ушкоджень знайшло своє відображення у висновку експерта, що був наданий стороною захисту та долучений до матеріалів клопотання. Окрім того, дії підозрюваного, коли він викликав поліцію та службу охорони з тим, щоб з`ясувати, що за особи та з якою метою в нічний час перебувають біля його будинку спростовують доводи сторони обвинувачення щодо наявності умислу на умисне вбивство. Той факт, що саме підозрюваний викликав поліцію - підтверджується рапортом, який міститься в матеріалах справи.

У відповідності до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику у справах проти життя та здоров`я особи» дії винного кваліфікуються як умисне вбивство з хуліганських мотивів за п.7 ч.2 ст.115 КК України коли він позбавляє іншу особу життя внаслідок явної неповаги до суспільства, нехтування, загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі. Не можна кваліфікувати як вчинене з хуліганських мотивів умисне вбивство під час сварки чи бійки, яку розпочав сам потерпілий, а так само з інших мотивів, що виникли на ґрунті особистих стосунків.

Отже суд уважає, що сторона обвинувачення не довела обґрунтованість підозри за ч.2 ст.15, ч.2 п.7 ст.115 КК України.

І хоча слідство тривало два місяці, втім слідчий експеримент проведений лише за участю свідка ОСОБА_11 , в той час, як потребують перевірці показання щодо обставин здійснення пострілу показання потерпілого та підозрюваного з метою подальшого встановлення правдивості цих показань чи спростування шляхом призначення відповідної експертизи.

З огляду на докази, що містяться в додатках до клопотання, дії підозрюваного можуть підпадати під ознаки кримінального правопорушення за ст.128 КК України (необережне спричинення середньої тяжкості або тяжкого тілесного ушкодження), або під ознаки ст.121 чи 122 КК України ( умисне спричинення середньої тяжкості чи тяжкого тілесного ушкодження).

З огляду на відсутність в додатках до клопотання даних про ступінь тяжкості спричинених тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_13 , слідчий суддя не може наразі ствердно вказати вірну кваліфікацію, втім зауважує, що підозра за ч.2 ст.15, ч.2 п.7 ст.115 КК України є очевидно необґрунтованою.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Принцип верховенства права передбачає, що особа повинна бути захищена від свавілля суб`єктів владних повноважень, тобто втручання суб`єктів владних повноважень має бути піддано ефективному судовому контролю.

При цьому, на даній стадії слідчий суддя не може надавати оцінку достатності та допустимості доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, яка вручена ОСОБА_7 , однак, здійснюючи контроль за дотриманням органами досудового розслідування прав особи на стадії здійснення досудового розслідування, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя в першу чергу повинен надати оцінку наявності обґрунтованої підозри.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.296, ч.1 ст.353, ч.2 ст.15 п.7 ч.2 ст.115 КК України, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Після спливу певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для обмеження свободи, а суди зобов`язані обґрунтувати рішення про продовження обмеження свободи підозрюваної особи іншими підставами, які мають бути чітко вказані, про що неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваного з часом зменшуються (справа «Ткачов проти України» від 13.12.2007 p., «Єлоєв проти України» від 06.11.2008р.).

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою слідчий суддя уважає, що клопотання слідчого про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 не містить переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти вказаним слідчим у клопотанні ризикам.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_7 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , має міцні соціальні зв`язки, працює ФОП, перебуває у цивільному шлюбі, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, під час застосування до нього запобіжного заходу у виді застави в належний спосіб виконував обов`язки та не ухилявся від слідства та суду.

Також судом враховується поведінка підозрюваного, який критично ставиться до своїх дій, висловлює готовність щодо компенсації витрат на лікування та у сприянні слідству.

Враховуючи викладене, а також відсутність даних, які б обгрунтовали підозру за ч.2 ст.15, ч.2 п.7 ст.115 КК України, втім наявність даних, які вказують на те, що саме від дії підозрюваного були спричинені тілесні ушкодження потерпілому, ступінь тяжкості яких до цього часу не встановлений, враховуючи вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, наявність міцних соціальних зв`язків, приймаючи до уваги встановлені органом досудового розслідування передбачені ст. 177 КПК України ризики, які на даний час існують, проте зі спливом часу мають зменшуватись, недоведеність слідчим недостатності застосування щодо підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним у клопотанні ризикам, а також виходячи з відсутності обставин необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження, слідчий суддя доходить висновку про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 іншого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, який, як вважає слідчий суддя, в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та передбачить запобігання передбачених ст. 177 КПК України ризиків.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися у житлі, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї обов`язків.

Крім того, в ході розгляду даного клопотання було подано заяву про передачу підозрюваного ОСОБА_7 на поруки його захиснику - адвокатуОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 180 КПК України, особиста порука полягає у наданні особами, яких суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків і зобов`язуються за необхідності доставити його до суду.

Оскільки слідчий суддя дійшов висновку, що належним запобіжним заходом, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного є домашній арешт, а відтак підстав для застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу у виді особистої поруки не вбачається. Враховуючи викладене слідчий суддя відмовив слідчому та захиснику ОСОБА_5 у задоволенні клопотання.

Прокурором долучено до матеріалів клопотання вступну та резолютивну частину ухвали Київського апеляційного суду, якою скасовано попереднє рішення слідчого судді щодо застосування у якості альтернативи запобіжного заходу у виді застави, втім в даному судовому засіданні стороною захисту надано висновок експерта, яким підтверджується, що підозрюваному у період, який йому інкримінується були нанесені тілесні ушкодження, які за критерієм тривалості розладу здоров`я відносяться до легких тілесних ушкоджень. А відтак зазначені обставини підтверджують доводи сторони захисту та показання свідка ОСОБА_15 щодо поведінки потерпілого та свідка ОСОБА_12 , які і спровокували конфлікт. Що в сукупності вказує на відсутність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 п.7 ст.115 КК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177, 183, 193, 196, 197 КПК України

у х в ал и в:

У задоволенні клопотання старшого слідчого криміналіста відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 - відмовити.

Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 у виді особистої поруки.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати місце свого фактичного проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки у відповідності до ст..194 КПК, а саме:

- цілодобово не залишати місце свого фактичного проживання, що за адресою:

АДРЕСА_2 ;

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи

роботи;

- утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками у даному кримінальному

провадженні;

- носити електронний засіб контролю.

Строк дії запобіжного заходу встановити до 03.03.2023 включно.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_7 з під варти з моменту доставки останнього до місця його проживання.

Виконання ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту доручити слідчому СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 , а контроль за її виконанням покласти на органи Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

На ухвалу слідчого судді до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, його захисником на протязі п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Повний текст ухвали виготовлено 06.02.2023.

Слідчий суддя: