Справа № 302/344/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.11.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/1060/20 за апеляційною скаргою прокурора Міжгірського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Міжгірського районного суду Закарпатської області від 15.10.2020.
Цим вироком:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , одружений, що має на утриманні двох неповнолітній дітей, з повною загальною середньою освітою, не судимий, засуджений:
- ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнений від відбування основного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 03 (три) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_8 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Згідно вироку ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
14.02.2020 біля 18 год ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Форд-Транзит» реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом з пасажиром ОСОБА_9 , рухаючись по автодорозі сполученням Нижні Ворота - Колочава - Буштино зі сторони с. Келечин в напрямку смт Міжгір`я, на відрізку автодороги між селами Келечин та Річка Міжгірського району, Закарпатської області, не забезпечив безпеку дорожнього руху та грубо порушив вимоги п. 1.5, 2.3 «б», 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, тобто під час руху не переконався у безпечності своїх дій, на дорозі вкритою ожеледдю з низьким коефіцієнтом щепленням, не вибрав безпечну швидкість, не врахував дорожню обстановку при цьому застосував різке гальмування в результаті чого втратив керованість та допустив занос і виїзд автомобіля на зустрічну смугу руху з подальшим виїздом за межі дорожнього покриття у лівий походу руху кювет, з послідуючим його перекиданням на праву сторону.
-2-

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Форд-Транзит», реєстраційний номер НОМЕР_1 громадянин ОСОБА_9 , згідно висновку судово - медичної експертизи № 24 від 16.03.2020 отримав тілесні ушкодження у вигляді множинних переломів склепіння основи черепа та лицьового черепа, забою головного мозку, субарахноїдального крововиливу, субарахноїдальної гематоми, множинні рвано-забійні рани, синці, садна голови обличчя, синець правого плеча які відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, та мають прямий причинний зв`язок із смертю потерпілого ОСОБА_9 , який помер на місці події.
Невиконання водієм ОСОБА_8 вказаних вимог п. 1.5, 2.3 «б», 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, зокрема отриманням потерпілим ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили його смерть.
В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій та доведеність вини обвинуваченого, вказує на неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до призначення ОСОБА_8 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, що не відповідає ст. 65 КК України. Просить вирок суду від 15.10.2020 в частині призначеного ОСОБА_8 покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 03 (три) роки. В обґрунтування апеляційних вимог прокурор вказує на те, що призначаючи ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, суд першої інстанції послався на ті ж обставини, які були ним враховані при визначенні розміру основного покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, однак не врахував, що ОСОБА_8 допустив злочинну самовпевненість, не переконавшись у безпечності своїх дій, на дорозі вкритою ожеледицею з низьким коефіцієнтом зчеплення, не вибрав безпечну швидкість, не врахував дорожню обстановку, при цьому застосував різке гальмування в результаті чого втратив керованість та допустив занос і виїзд автомобіля на зустрічну смугу руху з подальшим виїздом за межі дорожнього покриття у лівий по ходу руху кювет, з послідуючим його перекидання на праву сторону, що призвело до спричинення тяжких наслідків смерті потерпілого ОСОБА_9 . Також прокурор звертає увагу на те, що тяжкість вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, його наслідки у виді тяжких тілесних ушкоджень, які призвели до смерті потерпілого, не давали суду підстав для застосування положень ст. 75 КК України.
В запереченні на апеляційну скаргу прокурора, обвинувачений ОСОБА_8 зазначає про її безпідставність, а наведені в ній аргументи такими, що не підлягають врахуванню та спростовані наведеними судом у вироку обставинами. Зокрема, в судовому засіданні та на стадії дізнання вину свою визнав повністю, розкаявся у вчиненому, підтвердив факти та обставини вчинення ним кримінального правопорушення. Стосовно відсутності обтяжуючих покарання обставин обвинувачений зазначає, що такі не були встановлені під час провадження дізнання. Також, на його думку, судом обґрунтовано взято до уваги позицію потерпілої, викладену в заяві, про відсутність претензій до нього.

До початку судового розгляду, прокурор Міжгірського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_6 подану апеляційну скаргу відкликав.
Інші учасники судового розгляду апеляційні скарги на вирок суду від 15.10.2020 не подавали.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який не заперечив про відклик апеляційної скарги, дослідивши апеляційну скаргу, колегія суддів уважає, що заяву про відмову від апеляційної скарги слід задовольнити з таких підстав.

-3-

Відповідно до вимог ст. 403 КПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду. Якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.
Враховуючи те, що прокурор ОСОБА_6 відмовився від поданої апеляційної скарги й ця відмова прийнята апеляційним судом, інші особи, що приймають участь у апеляційному розгляді апеляційні скарги не подавали, колегія суддів уважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю.
Керуючись ст. 403, 404, 405, 418 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційне провадження 11-кп/4806/1060/20 за апеляційною скаргоюпрокурора Міжгірського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Міжгірського районного суду Закарпатської області від 15.10.2020 щодо ОСОБА_10 , - закрити.
На ухвалу апеляційного суду безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня оголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді