Справа № 447/3033/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/789/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2022 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в місті Львові, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000275 за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_6 на вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 25.07.2022 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, неодруженого, непрацюючого ,

обвинуваченогоу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 2,4,6 ст. 153 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

встановила:

Захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу на вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 25.07.2022 року, яким визнано ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 2 ст. 153, ч. 4 ст. 153, ч. 6 ст. 153 КК України та призначено йому покарання:

за вчинення злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, у виді 3 (трьох) місяців арешту;

за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України, у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

за вчинення злочину, передбаченого ч. 6 ст. 153 КК України, у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислюється з 09.10.2020, тобто з дня затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою залишено без змін.

Диск DVD R «Verbatim» об`ємом 4.7 Gb залишити при матеріалах справи.

Включено інформацію про засудження обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.ч. 4,6 ст. 153 КК України до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканності малолітніх осіб.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 скасувати, а провадження закрити на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України, через недоведеність винуватості особи. Звільнити ОСОБА_7 з під варти.

Апелянт покликається що його підзахисний не визнав своєї провини та заперечив причетність до інкримінованих йому злочинів. Просив суд виправдати. Як захисник він підтримує позицію підзахисного та просить переглянути вирок суду першої інстанції на предмет законності та обґрунтованості оскільки вважає, що досудовим розслідуванням не здобуто, а судом першої інстанції не досліджено докази, які б у своїй сукупності та логічній послідовності вказували б на доведеність вини його підзахисного.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції в своєму обґрунтуванні послався на покази потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; постанови Миколаївського районного суду по ст. 173-2 КУпАП; протоколом прийняття заяви ОСОБА_9 про кримінальне правопорушення та іншими документами. Крім того суд як на доказ послався на відеозапис на диску з використанням поліграфа, проігнорувавши обґрунтоване клопотання сторони захисту про визнання його недопустимим доказом з причин отримання його у непередбачуваний КПК України спосіб та без дотримання процесуального права обвинуваченого.

Апелянт звертає увагу, що всі покази свідків є з чиїхось слів, а не як безпосередніх очевидців, і спрямовані на оговорення особи обвинуваченого з причин перебування свідків, потерпілих та обвинуваченого у неприязних стосунках. У супереч вимог ст. 62 Конституції України всі сумніви розтлумачені не на користь обвинуваченого, а на користь потерпілих, які вказують на тривале перебування під впливом погроз обвинуваченого, що нібито унеможливлювало своєчасне звернення за захистом до правоохоронних органів.

Апелянт вважає мотиваційним фактом для потерпілих став момент розголошення події в медіапросторі та засудження суспільством. А тому сторона потерпілих вимушена дотримуватись відповідної позиції. Наголошує, що прокурор намагався будувати звинувачення акцентуючи на тому, що шлюбні стосунки з моменту їх витоку були з неповнолітньою дружиною. Тобто прокурор маніпулював питанням моральності як доказами, що є недопустимим та на чому не може ґрунтуватися обвинувачення.

Апелянт наполягає, що стосовно ОСОБА_7 необхідно було застосувати дію принципу «Недоведена вина рівнозначна доведеній невинуватості» із ухваленням виправдального вироку.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 , в період часу з 01.06.2019 по 06.08.2020, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно своєї дружини ОСОБА_10 та свого тестя ОСОБА_9 та діючи умисно, з метою погіршення якості життя потерпілих, систематично, протягом тривалого часу вчиняв домашнє насильство відносно останніх, яке полягало у фізичному насильстві - шарпанні за одяг, спричиненні тілесних ушкоджень, вчиняв дії психологічного насильства, які полягали у словесних образах та нецензурних висловлюваннях, приниженні людської честі та гідності, залякуванні та погрозах потерпілим, в результаті чого, ОСОБА_7 завдавав систематичні фізичні та психологічні страждання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що мало для потерпілих психотравмуючий характер.

Зокрема, ОСОБА_7 , 01.06.2019, близько 10:00 год., перебуваючи за місцем проживання, що по АДРЕСА_2 , маючи умисел спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, вчинив психологічне насильство відносно свого тестя ОСОБА_9 , а саме: словесно ображав нецензурними висловлюваннями, принижував людську честь та гідність, погрожував застосувати фізичний біль. За вищевказані неправомірні дії постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 15.07.2019 адміністративну справу щодо ОСОБА_7 закрито через малозначність вчиненого ним правопорушення та оголошено йому усне зауваження.

ОСОБА_7 , 01.06.2019, близько 19:00 год., перебуваючи за місцем проживання, що по АДРЕСА_2 , маючи умисел спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, знову вчинив психологічне насильство відносно своєї дружини ОСОБА_10 , що проявились у словесних образах відносно потерпілої та нецензурної лайки, принижував людську честь та гідність, погрожував фізичною розправою, здійснював психологічний тиск на неї. Вказані дії спричинили потерпілій ОСОБА_10 психологічні страждання. За вищевказані неправомірні дії постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 05.07.2019 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та призначено покарання.

ОСОБА_7 , 17.12.2019, близько 20:00 год. та 18.12.2019, близько 16:30 год., перебуваючи за місцем свого спільного проживання, що по АДРЕСА_2 , знову вчинив дії психологічного та фізичного насильства відносно своєї дружини ОСОБА_10 , що виразились у словесних образах. За вищевказані неправомірні дії постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 05.02.2020 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та призначено покарання.

ОСОБА_7 , 05.07.2020, близько 12:00 год., перебуваючи за місцем проживання, що по АДРЕСА_2 , знову вчинив дії психологічного та фізичного насильства відносно свого тестя ОСОБА_9 , а саме: словесно ображав нецензурними висловлюваннями, принижував людську честь та гідність, висловлював погрози останньому, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 психологічні страждання.

Окрім того, ОСОБА_7 , 06.08.2020, близько 20:00 год., перебуваючи за місцем проживання по АДРЕСА_2 , знову вчинив дії психологічного та фізичного насильства відносно свого тестя ОСОБА_9 , що проявилось у словесних образах нецензурними висловлюваннями, приниженні людської честі та гідності, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілому ОСОБА_9 .

Також, ОСОБА_7 , 06.08.2020, близько 23:00 год., перебуваючи за місцем проживання по АДРЕСА_2 , знову вчинив дії психологічного та фізичного насильства відносно свого тестя ОСОБА_9 , що проявилось у словесних образах нецензурними висловлюваннями, приниженні людської честі та гідності, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілому ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_7 умисно систематично вчиняв фізичне та психологічне насильство щодо іншої особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, що призвело до фізичних та психологічних страждань потерпілої особи (домашнє насильство), тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України.

ОСОБА_7 в листопаді 2019 року, точна дата та час слідством не встановлена, перебуваючи в одній із кімнат за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , в нічну пору доби, маючи умисел, спрямований на вчинення насильницьких дій сексуального характеру щодо своєї дружини ОСОБА_10 , роздягнувся сам, роздягнув дружину ОСОБА_10 , після чого закликав на ліжко малолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в цей час перебував в цій кімнаті, шляхом фізичного та психологічного насильства, що виразилося у нецензурних висловлюваннях, висловленні словесних погроз фізичною розправою відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , тим самим подолавши їх опір, з метою задоволення своєї статевої пристрасті в неприродний спосіб, здійснив відносно своєї дружини сексуальне насильство, без добровільної згоди останньої, примусивши малолітнього ОСОБА_11 лизати статевий орган ОСОБА_10 , при цьому тримав їх обох за руки.

Таким чином, ОСОБА_7 умисно вчинив насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальному насильстві), щодо подружжя, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.153 КК України.

Крім цього, ОСОБА_7 в листопаді 2019 року, точна дата та час слідством не встановлена, перебуваючи в одній із кімнат за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , в нічну пору доби, маючи умисел, спрямований на вчинення насильницьких дій сексуального характеру щодо своєї дружини ОСОБА_10 , роздягнувся сам, роздягнув дружину ОСОБА_10 , після чого закликав на ліжко малолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в цей час перебував в цій кімнаті, нехтуючи правом малолітнього на статеву свободу та статеву недоторканність, шляхом фізичного та психологічного насильства, що виразилося у нецензурних висловлюваннях, висловленні словесних погроз фізичною розправою відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , тим самим подолавши їх опір, з метою задоволення своєї статевої пристрасті в неприродний спосіб, умисно, здійснив відносно малолітнього ОСОБА_11 сексуальне насильство, достовірно знаючи, що останній є малолітнім і внаслідок цього не може розуміти характеру та значення вчинюваних із ним дій, адекватно реагувати на них, зокрема, чинити опір, а тому фактично перебував в безпорадному стані, користуючись таким безпорадним станом потерпілого, примусив малолітнього ОСОБА_11 лизати статевий орган ОСОБА_10 , при цьому тримав їх обох за руки.

Таким чином, ОСОБА_7 умисно вчинив насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальному насильстві), щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст.153 КК України.

ОСОБА_7 в березні 2020 року, точна дата та час слідством не встановлено, перебуваючи в одній із кімнат за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , в нічну пору доби, маючи умисел, спрямований на вчинення насильницьких дій сексуального характеру щодо своєї дружини ОСОБА_10 , роздягнувся сам, роздягнув дружину ОСОБА_10 , після чого закликав на ліжко малолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в цей час перебував в цій кімнаті на іншому ліжку, шляхом фізичного та психологічного насильства, що виразилося у нецензурних висловлюваннях, висловленні словесних погроз фізичною розправою відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , тим самим подолавши їх опір, з метою задоволення своєї статевої пристрасті в неприродний спосіб, повторно здійснив відносно своєї дружини сексуальне насильство, без добровільної згоди останньої, примусивши малолітнього ОСОБА_11 лизати статевий орган ОСОБА_10 , при цьому тримав їх обох за руки.

ОСОБА_7 в травні 2020 року, більш точна дата та час слідством не встановлено, перебуваючи в одній із кімнат за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , в нічну пору доби, маючи умисел, спрямований на вчинення насильницьких дій сексуального характеру щодо своєї дружини ОСОБА_10 , роздягнувся сам, роздягнув дружину ОСОБА_10 , після чого закликав на ліжко малолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в цей час перебував в цій кімнаті, шляхом фізичного та психологічного насильства, що виразилося у нецензурних висловлюваннях, висловленні словесних погроз фізичною розправою відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , тим самим подолавши їх опір, з метою задоволення своєї статевої пристрасті в неприродний спосіб, повторно здійснив відносно своєї дружини сексуальне насильство, без добровільної згоди останньої, примусивши малолітнього ОСОБА_11 лизати статевий орган ОСОБА_10 , при цьому тримав їх обох за руки.

ОСОБА_7 в червні 2020 року, точна дата та час слідством не встановлена, перебуваючи в одній із кімнат за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , в нічну пору доби, маючи умисел, спрямований на вчинення насильницьких дій сексуального характеру щодо своєї дружини ОСОБА_10 , роздягнувся сам, роздягнув дружину ОСОБА_10 , після чого закликав на ліжко малолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в цей час перебував в цій кімнаті, шляхом фізичного та психологічного насильства, що виразилося у нецензурних висловлюваннях, висловленні словесних погроз фізичною розправою відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , тим самим подолавши їх опір, з метою задоволення своєї статевої пристрасті в неприродний спосіб, повторно здійснив відносно своєї дружини сексуальне насильство, без добровільної згоди останньої, примусивши малолітнього ОСОБА_11 лизати статевий орган ОСОБА_10 , при цьому тримав їх обох за руки.

Таким чином, ОСОБА_7 умисно вчинив насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальному насильстві), повторно, щодо подружжя, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 153 КК України.

ОСОБА_7 в березні 2020 року, точна дата та час слідством не встановлена, перебуваючи в одній із кімнат за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , в нічну пору доби, маючи умисел, спрямований на вчинення насильницьких дій сексуального характеру щодо своєї дружини ОСОБА_10 , роздягнувся сам, роздягнув дружину ОСОБА_10 , після чого закликав на ліжко малолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в цей час перебував в цій кімнаті, нехтуючи правом малолітнього на статеву свободу та статеву недоторканність, шляхом фізичного та психологічного насильства, що виразилося у нецензурних висловлюваннях, висловленні словесних погроз фізичною розправою відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , тим самим подолавши їх опір, з метою задоволення своєї статевої пристрасті в неприродний спосіб, умисно, повторно, здійснив відносно малолітнього ОСОБА_11 сексуальне насильство, достовірно знаючи, що останній є малолітнім і внаслідок цього не може розуміти характеру та значення вчинюваних із ним дій, адекватно реагувати на них, зокрема, чинити опір, а тому фактично перебував в безпорадному стані, користуючись таким безпорадним станом потерпілого, примусив малолітнього ОСОБА_11 лизати статевий орган ОСОБА_10 , при цьому тримав їх обох за руки.

ОСОБА_7 в травні 2020 року, точна дата та час слідством не встановлена, перебуваючи в одній із кімнат за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , в нічну пору доби, маючи умисел, спрямований на вчинення насильницьких дій сексуального характеру щодо своєї дружини ОСОБА_10 , роздягнувся сам, роздягнув дружину ОСОБА_10 , після чого закликав на ліжко малолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в цей час перебував в цій кімнаті, нехтуючи правом малолітнього на статеву свободу та статеву недоторканність, шляхом фізичного та психологічного насильства, що виразилося у нецензурних висловлюваннях, висловленні словесних погроз фізичною розправою відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , тим самим подолавши їх опір, з метою задоволення своєї статевої пристрасті в неприродний спосіб, умисно, повторно, здійснив відносно малолітнього ОСОБА_11 сексуальне насильство, достовірно знаючи, що останній є малолітнім і внаслідок цього не може розуміти характеру та значення вчинюваних із ним дій, адекватно реагувати на них, зокрема, чинити опір, а тому фактично перебував в безпорадному стані, користуючись таким безпорадним станом потерпілого, примусив малолітнього ОСОБА_11 лизати статевий орган ОСОБА_10 , при цьому тримав їх обох за руки.

ОСОБА_7 в червні 2020 року, точна дата та час слідством не встановлена, перебуваючи в одній із кімнат за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , в нічну пору доби, маючи умисел, спрямований на вчинення насильницьких дій сексуального характеру щодо своєї дружини ОСОБА_10 , роздягнувся сам, роздягнув дружину ОСОБА_10 , після чого закликав на їх ліжко малолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в цей час перебував в цій кімнаті, нехтуючи правом малолітнього на статеву свободу та статеву недоторканність, шляхом фізичного та психологічного насильства, що виразилося у нецензурних висловлюваннях, висловленні словесних погроз фізичною розправою відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , тим самим подолавши їх опір, з метою задоволення своєї статевої пристрасті в неприродний спосіб, умисно, повторно, здійснив відносно малолітнього ОСОБА_11 сексуальне насильство, достовірно знаючи, що останній є малолітнім і внаслідок цього не може розуміти характеру та значення вчинюваних із ним дій, адекватно реагувати на них, зокрема, чинити опір, а тому фактично перебував в безпорадному стані, користуючись таким безпорадним станом потерпілого, примусив малолітнього ОСОБА_11 лизати статевий орган ОСОБА_10 , при цьому тримав їх обох за руки.

Таким чином, ОСОБА_7 умисно вчинив насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальному насильстві), щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 153 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що суть обвинувачення йому зрозуміла, вину не визнає, відмовився від давання показань у суді керуючись ст. 63 Конституції України.

Заслухавши доповідача, думки обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 , які просили задовольнити апеляційну скарга, міркування прокурора про залишення без задоволення апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Винуватість ОСОБА_7 , у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 2, 4, 6 ст. 153 КК України, при вказаних у вироку обставинах, доведена повністю і його дії правильно кваліфіковані:

- за ст. 126-1 КК України умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, що призвело до фізичних та психологічних страждань потерпілого;,

- за ч. 2 ст. 153 КК України умисне вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальному насильстві), щодо подружжя, повторно;

- за ч. 4 ст. 153 КК України умисне вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальному насильстві), щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди;

- за ч. 6 ст. 153 КК України умисне вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальному насильстві), щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди повторно.

Безпосередньо дослідивши докази в судовому засіданні, оцінюючи їх в сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, допитавши потерпілих, допитавши свідків, дослідивши докази, перевіривши доводи учасників процесу, суд дійшов висновку, що незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у пред`явленому йому обвинуваченні, його вина повністю та об`єктивно доводиться дослідженими у судовому засіданні доказами, яким судом надано ретельну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а саме:

- показами у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є тестем обвинуваченого ОСОБА_7 . Потерпілий повідомив, що обвинувачений ОСОБА_7 декілька разів вчиняв домашнє насильство щодо нього, а саме кричав на нього, ображав, обзивав його нецензурними словами, зокрема казав йому, що «його та його жінку мають прибрати, мають повбивати», «його в хаті не має бути», під словом «прибрати» потерпілий розумів погрозу вбивством. Потерпілий повідомив, що такі події мали місце приблизно п`ять разів. Потерпілий зазначив, що обвинуваченого ОСОБА_7 боявся, його погрозам повірив;

- показами у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання АДРЕСА_2, яка є дружиною обвинуваченого ОСОБА_7 . Потерпіла повідомила, що одружена з ним з 2013 року, проживала з обвинуваченим за адресою: АДРЕСА_2 , разом з батьками та двома малолітніми доньками. Потерпіла повідомила, що ОСОБА_7 перебував з її батьком ОСОБА_9 в поганих відносинах, обвинувачений неодноразово, точного часу вказати не може, обзивав нецензурною лайкою її батьків, виганяв їх з житла, погрожував їм ножем, обзивав та її душив, забороняв її батькові заходити в кімнату, в якій проживала, бив її по коліні, по голові, такі дії відбувалися неодноразово, завжди коли обвинувачений приходив додому в стані алкогольного сп`яніння. Потерпіла вказала, що зверталася до органів поліції, проте заяву про злочин забирала під тиском страху та погроз ОСОБА_7 , якого боїться і продовжує боятися.

Потерпіла повідомила, що в листопаді 2019 року, точної дати повідомити не змогла, в нічний час, приблизно в період від 00 год до 02 год, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вона, ОСОБА_7 та її племінник ОСОБА_11 знаходились в одній кімнаті їхнього будинку за вищевказаною адресою, спали на різних ліжках. В цей час обвинувачений покликав її на своє ліжко, а коли потерпіла відмовилася, затягнув її на ліжко силоміць, роздягнувся та роздягнув її, після чого покликав племінника та сказав йому - ОСОБА_11 , лизати її статеві органи, при цьому тримав її та племінника за руку. ОСОБА_11 відмовлявся це робити. Потерпіла повідомила, йому, що не потрібно цього робити, далі обвинувачений наказав племіннику це робити, при цьому сказав, що якщо вони розкажуть про цей факт комусь, то він їх вб`є. Потерпіла сприймала погрози обвинуваченого реально, оскільки останній неодноразово погрожував членам своєї сім`ї, зокрема їй ножем, а тому вона вважала, що він справді може це зробити. Оскільки ОСОБА_11 боявся обвинуваченого, то почав лизати її статеві органи і це тривало від 4 до 5 хвилин, після чого вона вступила з ОСОБА_7 в статеві зносини проти її волі, в присутності ОСОБА_11 , статевий акт тривав приблизно 15 хвилин, при цьому в окремих випадках ОСОБА_11 був присутній під час статевих зносин між потерпілою та обвинуваченим, а в окремих випадках - виходив до іншої кімнати. Такі події мали місце в період з листопада 2019 року до червня 2020 року від 4 до 6 разів, точний час повідомити не може, але такі мали місце коли потерпілий ОСОБА_11 приїжджав до баби на канікули та під час карантину;

- показами у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наданими в присутності законного представника та психолога. Потерпілий повідомив, що проживає у АДРЕСА_3 , є племінником ОСОБА_10 . Потерпілий повідомив, що ОСОБА_7 є чоловіком його тітки ОСОБА_10 , яка разом з ОСОБА_7 та двома малими дітьми, його бабою ОСОБА_19 та дідом ОСОБА_9 проживають в АДРЕСА_2. До тітки в АДРЕСА_2 він приїжджав рідко, на канікулах. Коли приїжджав, зазвичай ночував у кімнаті разом з обвинуваченим, тіткою та двома їхніми малолітніми дітьми. У 2019 році, точнішої дати повідомити не зміг, в нічний час, потерпілий повідомив, що лежав на ліжку за адресою: АДРЕСА_2 , у якому проживає сім`я його тітки ОСОБА_10 та дивився телевізор. В цей час його покликав ОСОБА_7 на ліжко і сказав примусово, щоб він лизав статеві органи тітки ОСОБА_10 . Обвинувачений пригрозив, що розкаже про все мамі потерпілого ОСОБА_11 , заріже його, кричав на нього, матюкався, а також погрожував тітці. Потерпілий підкорився обвинуваченому та почав лизати статевий орган ОСОБА_10. Під час цього обвинувачений тримав його та тітку за руку, а згодом відпускав. Такі події тривали протягом періоду з листопада 2019 року до червня 2020 року, 4 і більше разів, пригадати точно не може, від 4 до 6 хвилин. Під час цих подій ОСОБА_7 сидів і дивися на них. Потерпілий вказав, що погрози ОСОБА_7 сприймав реально, боявся, що він зможе вчинити фізичну розправу над ним. Про описані події згадував деколи, але його зразу починала боліти голова. Під час цих подій тітка ОСОБА_10 казала, що не потрібно цього робити, але ОСОБА_7 казав, щоб тихо сиділа. Обвинувачений ОСОБА_7 казав йому, щоб нікому не казав. Потерпілий повідомив, що боявся обвинуваченого. Після цих подій потерпілий деколи виходив з кімнати, бо його тошнило, боліла голова, а деколи залишався в кімнаті, вдягав навушники та слухав музику, і бачив як ОСОБА_7 займався з тіткою - ОСОБА_10 статевим актом (сексом) на ліжку, під ковдрою. Вони були оголеними, бо перед цим ОСОБА_7 роздягався. Після цих подій ОСОБА_7 давав йому гроші. Повідомив, що ОСОБА_7 сказав тітці ОСОБА_10 , що якщо вона з ним не помириться, то він скаже мамі потерпілого про те, що сталося, тоді тітка сама сказала його мамі, що сталося. Після того як мама його розпитала, він про все їй розказав.

У суді апеляційної інстанції, як і в суді першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в пред`явленому обвинуваченні не визнав. Покази давати відмовився.

Колегією суддів першої інстанції призначено обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції статей обвинувачення, і на підставі ст. 70 КК України призначено остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 15 років позбавлення волі.

Дане покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, підстав для його пом`якшення або призначення більш суворого покарання колегія суддів не вбачає.

На думку колегії суддів таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих, особливо дітей неповнолітніх та малолітніх.

Відповідний висновок зазначено у постанові касаційної інстанції від 27 травня 2021 року, де наголошено на тому, що згідно з положеннями Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини та Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства (Ланцаротській конвенції) про високу суспільну небезпечність злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості неповнолітніх, яка зумовлюється шкодою, що заподіюється статевій недоторканості та нормальному фізичному й психічному розвитку неповнолітнього.

У Декларації прав дитини 1959 року Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що дитина внаслідок її фізичної і розумової незрілості потребує спеціальної охорони й піклування, у тому числі й належний правовий захист як до, так і після народження.

Жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання у здійснення її права на особисте життя (ст. 16 Конвенції ООН).

Щодо апеляційних вимог захисника обвинуваченого, то всі вони були предметом розгляду в суді першої інстанції і у вироку цим вимогам будо надано належну правову оцінку. Підстав для закриття даного кримінального провадження немає.

Так покликання захисника на необґрунтованість підстав взяття до уваги покази свідків, які не були безпосередніми учасниками подій, а знаю про все зі слів інших осіб є голослівними, з врахуванням того, що його довіритель заставляв неповнолітнього ОСОБА_11 задовольняти його статеві пристрасті і про це довідалась його мати, ОСОБА_14 , тітка ОСОБА_13 , бабуся ОСОБА_12 та дружина ОСОБА_10 , як безпосередня учасниця сексуального насильства, відтак давали покази з врахуванням інтересів неповнолітньої особи, якій діями ОСОБА_7 , були завдані фізичні та психологічні травми. Їх покази є послідовними, чіткими, логічними та такими, що прямо підтверджують обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Судом першої інстанції крім того були враховані інші докази, покладені в основу вироку, а саме дані :

- з протоколу проведення слідчого експерименту від 15.09.2020 за участю потерпілого ОСОБА_11 та його законного представника ОСОБА_29 , згідно з якими потерпілий ОСОБА_11 підтвердив на місці та деталізував власні покази, зокрема розповів, що коли він приїжджав в будинок АДРЕСА_2 , ночував або в кімнаті, де проводився експеримент або в сусідній кімнаті. Коли ночував в кімнаті, в якій проводився експеримент, спав на м`якому кріслі, яке знаходиться в кімнаті. Вночі ОСОБА_7 його кликав, щоб він ліг на диван, потім покликав його тітку - ОСОБА_10 , яка спала на іншому ліжку, сказав, йому, щоб він лизав статевий орган тітки, при цьому наказав бути тихо та матюкався. Все тривало близько п`яти хвилин. За допомогою манекена та іграшки показав, що він обличчям лежав на статевому органі тітки ОСОБА_10 . Повідомив, що ОСОБА_7 примушував його та ОСОБА_10 до таких дій, оскільки погрожував, що вб`є та тримав за руку. Повідомив, що йому було страшно, такі події останній раз мали місце близько двох місяців до часу проведення слідчого експерименту, та до шести разів. Повідомив, що нікому про ці події не розказував. ОСОБА_7 йому сказав, що вб`є, якщо він комусь про це розповість. Після кожного такого разу ОСОБА_7 давав йому 100-150 грн. Після того як він все зробив ОСОБА_7 казав «свободєн вже» і він йшов або спати на м`яке крісло або виходив з кімнати. Інших дій ОСОБА_7 з ним не вчиняв. Про ці події він намагався забути, його тоншило;

- з висновку судово-психіатричного експерта № 408 від 09.09.2020, відповідно до якого малолітній ОСОБА_11 в силу свого віку не міг правильно розуміти сексуальний характер та соціальне значення дій, до яких його примушували, а також не міг чинити опір, не розумів соціального значення поведінки, до якої його примушували. ОСОБА_11 з урахуванням його емоційного стану, індивідуально-психологічних особливостей та рівня розумового розвитку, здатний правильно сприймати, зберігати та відтворювати фактичний перебіг подій (давати відповідні покази) без розуміння характеру та соціального значення дій, до яких його примушували. Враховуючи особливості ОСОБА_11 (акцентуація характеру по гіпертимному типу) він не схильний до підвищеного фантазування.

- з висновку судово-психіатричного експерта № 476 від 12.10.2020, відповідно до якого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час проведення експертизи психічним захворюванням не страждає, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, в період інкримінованих йому дій хронічним психічним захворюванням не страждав та не виявляв ознак тимчасового чи будь-якого іншого хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Досліджені документи та висновки експертів є процесуальними джерелами доказів відповідно до вимог частини 2 ст. 84 КПК України, отримані в порядку, передбаченому КПК України. Наявні у справі докази не викликають сумнівів у своїй достовірності, оскільки містять інформацію, яка відповідає дійсності. У своїй сукупності докази є достатніми та взаємопов`язаними між собою.

Крім того встановлено, що ОСОБА_7 неодноразово визнавали винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке полягало у домашньому насильстві, тобто умисному вчиненні будь-яких діянь фізичного, психологічного характеру,яке виражалося у висловлюваннях нецензурною лайкою, погрозах фізичною розправою, шарпанні за одяг. Все це вчинялось обвинуваченим ОСОБА_7 по відношенню до дружини ОСОБА_10 та тестя ОСОБА_9 . Такі погрози ними сприймалися як загроза їх життю.

Відповідно до свідоцтва про смерть від 20.06.2022 Серія НОМЕР_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому врахував той факт, що кримінальні правопорушення проти статевої недоторканості особи характеризуються аморальністю та цинічністю дій винної особи, які принижують честь і гідність потерпілої особи та можуть завдати значної шкоди здоров`ю. Такі кримінальні правопорушення, вчинені щодо малолітніх осіб, посягають на їх статеву недоторканність та нормальний статевий розвиток.

Зазначені вище докази суд першої інстанції визнав належними та допустимими, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, мають значення для кримінального провадження та отримані у порядку, встановленому КПК України.

З таким висновком в повному обсязі погоджується і колегія суддів суду апеляційної інстанції.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження в суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок є законним й обґрунтованим, призначене покарання відповідає особі обвинуваченого, відтак підстав для скасування чи зміни судового рішення не вбачається, як немає підстав для задоволення апеляційної скарги поданої захисником обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

постановила :

Апеляційну скаргу захисника -адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення. Вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 25 липня 2022 року, яким засуджено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 2, 4, 6 ст. 153 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим який утримується під вартою в той же строк з моменту отримання копії рішення.

Головуючий:

Судді: