Справа 363/931/22 Головуючий в 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/3588/2022 Доповідач в 2 інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

03 листопада 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною захисника ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_10 на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 03 серпня 2022 року,-

в с т а н о в и л а :

Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 03 серпня 2022 року,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань Черкаської області, громадянина України, одруженого, має на утриманні малолітню дитину 2014 року народження, на момент вчинення кримінального правопорушення працював на посаді начальника сектору ювенальної превенції відділу превенції Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено за ч.4 ст.286? КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 10 років;

на підставі ст. 54 КК України застосовано додаткове покарання у виді позбавлення спеціального звання - «поліцейський»;

вирішене питання про цивільні позови, речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_11 , 04 грудня 2021 року, близько 23 години, керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в межах населеного пункту с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області, в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3, д), 2.9 а), 12.3, 12.4, 12.9 б) ПДР України, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись зі швидкістю 126,98 км/год, яка значно перевищує максимально дозволену швидкість, наближаючись до регульованого перехрестя вулиць Свято-Покровської та Спаської, при виникненні перешкоди у вигляді нерухомого автомобіля «ЗАЗ 11028», номерний знак НОМЕР_2 , який під керуванням водія ОСОБА_8 знаходився перед вказаним перехрестям та очікував на зелене світло світлофора, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки, внаслідок чого допустив зіткнення з указаним транспортним засобом.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «ЗАЗ 11028» ОСОБА_12 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події, пасажир автомобіля ОСОБА_13 від отриманих тілесних ушкоджень померла в приміщенні районної лікарні, а водій ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості.

В апеляційній скарзі захисника указано на незаконність вироку у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його суворість. В обґрунтування доводів поданої скарги вказав на те, що призначаючи обвинуваченому покарання суд першої інстанції не врахував усі обставини, які пом`якшували покарання ОСОБА_11 , серед яких: визнання вини у пред`явленому обвинуваченні, щире розкаяння, часткове відшкодування потерпілим шкоди завданої злочином. Крім цього, захисник вказав на те, що обвинувачений одружений та має на утриманні малолітню дитину та батька-пенсіонера і важкохвору матір, займав керівну посаду у правоохоронних органах, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався. На думку захисника, суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_11 додаткове покарання у вигляді позбавлення спеціального звання «поліцейський» не врахував положень Закону України «Про національну поліцію», оскільки відповідно до Класифікатору професій «поліцейський» є професією, а не спеціальним званням. Просив вирок скасувати в частині призначеного покарання та постановити новий вирок в цій частині, яким ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286? КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком 7 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Скориставшись правом, передбаченим ст. 402 КПК України, потерпіла ОСОБА_7 подала заперечення (відзив) на апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, в якій вважає вирок законним, а покарання відповідним до вчиненого кримінального правопорушення. Вважає апеляційну скаргу такою, що суперечить матеріалам кримінального провадження та фактичним обставинам справи. Просила додатково стягнути з ОСОБА_11 витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги в сумі 64 506 гривень.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

захисника, який апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив цю скаргу задовольнити;

потерпілих та представника потерпілої, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника, просили залишити її без задоволення, а вирок залишити без зміни;

прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив залишити її без задоволення, а вирок залишити без зміни;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Вирок в частині фактичних обставин вчинення злочину, правової кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини у вчиненні злочину учасниками судового розгляду не оспорюються. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги в порядку ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не знаходить. У зв`язку із цим вирок у зазначеній вище частині колегією суддів не перевірявся.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині виду та розміру основного покарання, яке призначене обвинуваченому, то вони не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до положень ч.1 ст. 65 КК України покарання призначається із урахуванням тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Обвинуваченому повинно бути призначене покарання яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. Цих вимог закону судом першої інстанції при призначенні основного покарання було дотримано у повному обсязі. Так, при призначенні цього покарання судом першої інстанції було враховано те, що обвинувачений вчинив хоч із необережності, але особливо тяжкий злочин, внаслідок якого дві особи загинули, а одна отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості. Судом першої інстанції враховані дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що він позитивно характеризується за місцем проживання і за місцем проходження служби, має на утриманні малолітню дитину. Поряд із цим, судом першої інстанції враховано і те, що обвинувачений є працівником правоохоронного органу. Колегія суддів при цьому зважає на те, що як працівник правоохоронного органу обвинувачений зобов`язаний був вчиняти дії направлені на попередження злочинів, запобіганню злочинності. Як представник ювенальної превенції обвинувачений зобов`язаний був усвідомлювати те, що він повинен бути взірцем як дотримання вимог законів так і поведінки у побуті. Не дивлячись на свій статус працівника правоохоронного органу, свідомо ігноруючи вимоги закону та прийняті правила поведінки обвинувачений допустив як керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння так і вчинення злочину у цьому стані, який мав наслідки у виді загибелі двох осіб та травмування третьої. Зазначені вище дані, що характеризують особу обвинуваченого у поєднанні із наведеними обставинами указують на необхідність призначення обвинуваченому суворого покарання, про що судом першої інстанції прийняте обґрунтоване рішення. При призначенні основного покарання судом першої інстанції враховані обставини які пом`якшують покарання обвинуваченого та відсутність обставин, які обтяжують покарання. Врахувавши ці обставини суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого переконання про необхідність призначення обвинуваченому основного покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років та призначив це покарання, належним чином мотивувавши своє рішення.

Апеляційна скарга захисника у цій частині не містить доводів, які би указували на незаконність вироку в частині призначення обвинуваченому основного покарання. Наведені захисником обставини частково враховані судом першої інстанції при призначенні основного покарання, а інші не дають підстав для його пом`якшення. На думку колегії суддів, призначене обвинуваченому основне покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років відповідає як тяжкості злочину, так і особі обвинуваченого, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. Будь-яких підстав для пом`якшення цього покарання колегія суддів не знаходить.

Колегія суддів вважає, що обвинуваченому обґрунтовано призначене додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Відповідно до санкції ч.4 ст. 2861 КК України це покарання є обов`язковим. Підстав не призначати обвинуваченому даного покарання колегія суддів не вбачає. За своїм розміром, із урахуванням обставин вчинення злочину, це покарання відповідає вимогам ст. 50 та ст. 65 КК України. Підстав для пом`якшення цього покарання колегія суддів не вбачає.

У той же час колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника про незаконність вироку в частині призначення додаткового покарання у виді позбавлення спеціального звання - «поліцейський» на підставі ст. 54 КК України. Відповідно до цієї норми закону засуджена за тяжкий чи особливо тяжкий злочин особа, яка має військове, спеціальне звання, ранг, чин або кваліфікаційний клас, може бути позбавлена за вироком суду цього звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу. При цьому, судом першої інстанції не враховано те, що «поліцейський» є професією, а не спеціальним званням, якої обвинувачений не може позбавлятись в порядку ст. 54 КК України, на відміну від спеціального звання «капітан поліції», яке мав обвинувачений. Проте, рішення про позбавлення обвинуваченого саме цього спеціального звання судом першої інстанції не ухвалювалось, вирок у цій частині учасниками судового провадження не оспорювався, що позбавляє суд апеляційної інстанції ухвалити рішення про призначення обвинуваченому додаткового покарання про позбавлення його спеціального звання. Наведене указує на те, що призначивши обвинуваченому покарання у виді позбавлення спеціального звання - «поліцейський» на підставі ст. 54 КК України суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що є підставою для зміни вироку відповідно до положень п.4 ч.1 ст. 409 КПК України. У зв`язку із викладеним, колегія суддів вважає за необхідне вирок Вишгородського районного суду Київської області від 03 серпня 2022 року щодо ОСОБА_11 змінити, виключивши із вироку рішення суду про призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення спеціального звання - «поліцейський» на підставі ст. 54 КК України, частково задовольнивши апеляційну скаргу захисника.

У зв`язку із відсутністю апеляційної скарги колегія не знаходить підстав для втручання у вирок в частині стягнення судових витрат, враховуючи те, що дане питання може бути вирішене потерпілою на етапі виконання вироку або в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Вишгородського районного суду Київської області від 03 серпня 2022 року щодо ОСОБА_11 змінити в частині призначення додаткового покарання.

Виключити із вироку Вишгородського районного суду Київської області від 03 серпня 2022 року щодо ОСОБА_11 рішення суду про призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення спеціального звання - «поліцейський».

В решті вирок Вишгородського районного суду Київської області від 03 серпня 2022 року щодо ОСОБА_11 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення, обвинуваченим ОСОБА_11 в той же строк із моменту отримання копії ухвали.

СУДДІ

__________________ _______________________ ______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .