Справа № 524/2208/22
Провадження №1-кп/524/165/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2023 року Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю : секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кременчуці клопотання прокурора в об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000322 від 15.04.2021 року та №0000153 від 07.04.2022 року , за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 149, ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 146, ч. 2 ст. 149 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 149, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 149 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 149, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 146 КК України ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Автозаводського районного суду м. Кременчука перебувають об`єднані кримінальні провадження №0000322 від 15.04.2021 року та№0000153 від 07.04.2022 року , за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 149, ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 146, ч. 2 ст. 149 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 149, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 149 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 149, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 146 КК України .

Під час судового розгляду встановлено, що відповідно до ухвал суду відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 застосовувався запобіжний захід у виді домашнього арешту на певний час доби , строк якого закінчується 19.03.2023 року.

У судовому засіданні прокурор звернувся з клопотанням про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 оскільки ризики , які обумовлювали обрання запобіжного заходу не змінилися .

Обвинувачені та їх захисник при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту поклалися на розсуд суду.

Суд, вислухавши клопотання прокурора, думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України. При цьому, обов`язок доведення ризиків, які слугують підставою до застосування запобіжного заходу покладено на прокурора.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19.01.2023 року продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під домашнім арештом ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до 19.03.2023 року включно.

Суд враховує, що обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні умисних тяжких та особливо тяжких злочинів за попередньою змовою групою осіб, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна та свідчить про підвищений ступінь небезпеки діянь, а тому із врахуванням обставин, передбачених ст.178 КПК України, оцінюючи суворість можливого покарання, тяжкість висунутих обвинувачень та даних про осіб обвинувачених, суд приходить до висновків щодо існування ризику, передбаченого ч.1 ст.177 КПК України, згідно з якими обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у разі не застосування до обвинувачених жодного запобіжного заходу, можуть переховуватися від суду. Існування інших ризиків перед судом на даний час не доведено достатніми доказами. Доведені стороною обвинувачення ризики є триваючими, не спростовані стороною захисту.

При цьому прокурор не довів, що належну процесуальну поведінку обвинувачених забезпечить лише домашній арешт. Немає у провадженні переконливих даних про те, що більш м`який запобіжний захід, зокрема, особисте зобов`язання, не зможе запобігти ризикам, на які посилається прокурор, які доведені у судовому засіданні. На переконання суду особисте зобов`язання повинно забезпечити виконання обвинуваченими всіх процесуальних обов`язків у цьому провадженні. При порушенні умов особистого зобов`язання прокурор вправі клопотати про його зміну.

При цьому обвинувачені мають постійне місце проживання, негативні характеристики відсутні, раніше не судимі.

Посилання прокурора на тяжкість вчиненого злочину та на суворість можливого покарання з огляду на практику Європейського суду з прав людини, а також з огляду на тривалість кримінального провадження та перебування обвинувачених під домашнім арештом та належне виконання обов`язків обвинуваченими, не є безумовною підставою для тримання обвинувачених під домашнім арештом із суттєвим обмеженням їх прав. Згідно з сталою практикою Європейського суду з прав людини після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтоване обвинувачення у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням застосування найбільш суворих запобіжних заходів стосовно обвинувачених та обмеження їх свободи.

Таким чином, з огляду на раніше викладене та процесуальну поведінку усіх обвинувачених, які належно виконували свої обов`язки, у тому числі в період з 15.01.2023 року до 19.01.2023 року, коли до останніх не застосовувалися запобіжні заходи, суд вважає, що запобіжний захід у виді особистого зобов`язання є достатньою гарантією для забезпечення виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному провадженні та запобіганню ризикам, доведеним прокурором.

Відповідно до вимог ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який ідеться в клопотанні.

У зв`язку з вказаним, суд вважає за необхідне частково задовольнити клопотання прокурора про застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та вважає доцільним застосувати до обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід особисте зобов`язання, поклавши на обвинувачених обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.179, 331, 369-372, 392 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу стосовно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити частково.

Застосувати до обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, поклавши на них до 15.05.2023 року наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду та повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи.

Обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 роз`яснити, що в разі невиконання перерахованих обов`язків, до них може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на них може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала оскарженню окремо від судового рішення, передбаченого ч.1 ст.392 КПК України, не підлягає та набирає законної сили з моменту проголошення. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_8