Справа № 128/1264/22
Провадження №11-кп/801/1249/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 23.11.2022 про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт,

за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області знаходиться кримінальне провадження № 0000205 від 13.06.2022, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні 23.11.2022 прокурор ОСОБА_7 підтримав попередньо подане через канцелярію суду письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке обґрунтовує тим, що ризики, які стали підставою для встановлення міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою та покладення певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, не зникли, обвинувачений раніше судимий за аналогічні злочини, не має стійких соціальних зв`язків, а тому може незаконно впливати на потерпілого та свідків кримінального правопорушення, вчиняти інші кримінальні правопорушення. Щодо зміни запобіжного заходу заперечує.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні 23.11.2022 просив відмовити у клопотанні прокурора, підтримав подане через електронну пошту суду клопотання про зміну запобіжного заходу, просив обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання, оскільки ризики щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні, обвинувачений вину визнає в повному обсязі, щиро кається у вчиненому, відшкодовує потерпілому завдану шкоду, потерпілий претензій до нього не має. Також зазначив, що будинок за місцем прописки обвинуваченого знаходиться в аварійному стані, тому там проживати неможливо, через ці обставини просить обрати домашній арешт за місцем проживання.

Вислухавши думку учасників судового розгляду та розглянувши надані суду матеріали суд вирішив змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем проживання: АДРЕСА_1 , строком на 60 днів до 21 січня 2023 року включно, та поклав на обвинуваченого відповідні обов`язки.

Своє рішення суд мотивував тим, що доводи клопотання прокурора, що на даний час жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, на наявність яких міститься посилання в клопотанні, не підтвердженні належними та об`єктивними даними, і прокурором в судовому засіданні не доведені.

Суд прийняв до уваги ті обставини, що потерпілий по даному кримінальному провадженню уже допитаний, претензій до обвинуваченого потерпілий не має. Також заслуговують на увагу обставини, зазначені стороною захисту, що підтвердилось в судовому засіданні, а саме: що ОСОБА_6 вину визнає в повному обсязі, щиро кається та відшкодовує завдану шкоду.

Також суд врахував процесуальну поведінку обвинуваченого під час судових засідань, наявність в обвинуваченого зареєстрованого місця проживання, наявність родини (батьки та брати), твердження сторони захисту, що обвинувачений не буде уникати суду, оскільки обвинувачений розуміє свій процесуальний стан та наслідки невиконання своїх процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовільнити клопотання прокурора та продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки судом не взято до уваги тяжкість злочину, вчиненого під час непогашеної судимості, неодноразові судимості ОСОБА_6 за аналогічні злочини, що дає підстави вважати, що обвинувачений може не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, перебуваючи на волі вчиняти нові кримінальні правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а тому більш м`які запобіжні заходи не спроможні запобігти зазначеним ризикам.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з мотивів, зазначених в ній та просить продовжити раніше обраний запобіжний захід щодо ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, оскільки ризики, які існували під час обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не змінилися, обвинувачений хоча і визнав вину та відшкодував шкоду, однак може впливати на свідків, не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, обвинувачений ОСОБА_6 заперечив щодо зміни запобіжного заходу, оскільки заявлені прокурором ризики не підтвердженні та він немає наміру порушувати процесуальні обов`язки, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження та доводами учасників кримінального провадження, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора з наступних підстав.

Суд першої інстанції, розглядаючи клопотання прокурора про продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та клопотання захисту про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в повній мірі з`ясував всі обставини, які передбачають підстави для застосування в кримінальному провадженні запобіжного заходу до обвинуваченого.

Так ч. 3 ст. 176 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Вирішуючи питання доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу суд першої інстанції належно врахував, що ОСОБА_6 вину визнає в повному обсязі, щиро кається та відшкодовує завдану шкоду потерпілому, який немає претензій до обвинуваченого та був вже допитаний, а тому зазначений прокурором ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків кримінального правопорушення втратив свою підставність.

Разом з тим, обвинувачений має родину та постійне місце проживання, а цілодобове перебування під домашнім арештом буде перешкодою для ОСОБА_6 переховуватись чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому всупереч доводам прокурора, сам по собі факт вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому тяжкого покарання, за відсутності конкретних фактів його переховування від органу досудового розслідування, на що посилається прокурор в апеляційній скарзі, не свідчить про недостатність обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Крім того, прокурор не надав апеляційному суду будь-яких об`єктивних даних про те, що обвинувачений ОСОБА_6 після застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, порушував умови та не дотримувався покладених на нього обов`язків, або намагався переховуватися від суду, а при виникненні таких прокурор не позбавлений права звернутись з відповідним клопотанням до суду про зміну запобіжного заходу в порядку визначеному статтею 200 КПК України.

Тому за відсутності встановлених порушень процесуальної поведінки ОСОБА_6 , який своєчасно з`являється за викликом до суду, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доцільність зміни обвинуваченому запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт з визначенням відповідних обов`язків, який буде достатнім стримуючим фактором для запобігання встановлених ризиків.

За наведених обставин доводи прокурора про недостатність обрання ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу ніж утримання під вартою, для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, є недоведеними, а тому підстав для скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 405, 407, 419, 4221 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 23.11.2022 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 С ОСОБА_9 В ОСОБА_10