Справа № 308/879/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000673, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.11.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Стужиця Ужгородського району, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Двадцять шостого листопада 2022 року працівниками сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, а саме: поліцейським сектору реагування патрульної поліції ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та інспектором сектору реагування патрульної поліції ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до розроблених маршрутів та графіку чергування, затверджених начальником відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області підполковником поліції ОСОБА_8 , здійснювалося патрулювання та нагляд за дорожнім рухом в Ужгородському районі Закарпатській області.

Того ж дня, близько 21 години 30 хвилин, екіпажем сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області у складі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було здійснено виїзд на місце події за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку тим, що ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не впорався з керуванням транспортного засобу марки «Шкода Октавія», д.н.з. НОМЕР_1 , та допустив зіткнення з огорожею дворогосподарства за вказаною адресою.

У зв`язку з порушенням ОСОБА_4 п. 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху ОСОБА_6 , у порядку п. 4 розділу I Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395 (далі Інструкція № 1395), розпочав складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП. Разом з цим за порушення ОСОБА_4 п 2.1 «а» Правил дорожнього руху України ОСОБА_7 , відповідно до Інструкції № 1395, розпочав процедуру винесення щодо ОСОБА_9 постанови у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

При цьому, під час розмови із ОСОБА_4 ОСОБА_7 виявив у останнього, передбачені п. 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735), ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови та поведінку, що не відповідає обстановці, що у такий спосіб свідчило про можливе порушення пп. «а» п. 2.9 ПДР України, згідно з яким водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Далі, у порядку, передбаченому п. 2.5 ПДР України, відповідно до якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та у порядку п. 1 розділу ІІ Інструкції № 1452/735, згідно з яким за наявності ознак, передбачених п. 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_4 пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, пройшовши який, у ОСОБА_4 виявлено стан алкогольного сп`яніння на рівні 1,95 проміле.

З огляду на зазначене ОСОБА_7 , відповідно до п. 5 розділу I Інструкції № 1395, розпочав складати протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Через деякий час, близько 23 години 30 хвилин, за адресою: вулиця Патруса Карпатського, будинок 11А, село Минай, Ужгородський район, біля магазину «Зіна» ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою уникнення від відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, розраховуючи на можливість нескладання ОСОБА_6 щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення та видалення підтверджуючого відеозапису, тобто на невчинення дії з використанням влади, реалізовуючи раптово виниклий намір, спрямований на надання неправомірної вигоди, під час розмови надав ОСОБА_6 грошові кошти, а саме 1 купюру номіналом 100 доларів США (відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 26 листопада 2022 року - 3656,00 грн), тобто надав неправомірну вигоду, достовірно розуміючи, що ОСОБА_6 є службовою особою Національної поліції України, яка відповідно до ст. 222 КУпАП уповноважена розглядати справи про адміністративні правопорушення у сфері порушення правил дорожнього руху й накладати адміністративні стягнення та, згідно з п. 1 ст. 255 КУпАП, уповноважена складати протоколи про правопорушення у сфері порушення правил дорожнього руху.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, тобто надання службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади.

У ході досудового розслідування ОСОБА_4 повністю визнав свою вину та активно сприяв розкриттю злочину, у зв`язку з чим 17.01.2023 прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 , на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України, уклали угоду про визнання винуватості, яку разом з обвинувальним актом подано до суду для розгляду у встановленому законом порядку.

У судовому засіданні прокурор зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Захисник ОСОБА_5 просила суд затвердити угоду про визнання винуватості, при цьому зазначив, що при укладенні угоди між підозрюваним та прокурором були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та КК України, угода укладена добровільно, без застосування насильства, примусу чи погроз.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, вказав, що час, місце та спосіб вчинення ним кримінального правопорушення в обвинувальному акті та в угоді про визнання винуватості викладені вірно, вказані обставини відповідають подіям, що відбувалися в дійсності, і він їх в повному обсязі підтверджує. У вчиненому щиро розкаявся. Зазначив, що повністю розуміє наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України щодо обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, і інші заходи, які можливо будуть застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України. При цьому зазначив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання. Крім того, обвинувачений вказав, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена ним добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу чи погроз. Розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, дослідивши угоду про визнання винуватості, суд прийшов до висновку, що укладена угода підлягає затвердженню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дії обвинуваченого ОСОБА_4 обґрунтовано кваліфіковано як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, тобто надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, дії з використанням наданого їй службового становища, яке, згідно з ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_4 попереджений про наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України щодо обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, повністю усвідомлює характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання й інші заходи, які можуть бути застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України.

Угода про визнання винуватості укладена обвинуваченим добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу чи погроз.

Судом встановлено, що ініціювання, порядок укладення та зміст угоди про визнання винуватості в даному кримінальному провадженні відповідають вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України.

Узгоджена міра покарання визначена з врахуванням ступеня тяжкості кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, наявності обставин, що пом`якшують покарання, в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 369 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, встановленим ст. 65 КК України, сприятиме виправленню обвинуваченого та запобіганню вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами відповідно до вимог ст. 50 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ст. 474 ч. 7 КПК України, судом не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

На підставі наведеного, враховуючи, що угода про визнання винуватості, укладена між сторонами даного кримінального провадження, повністю відповідає встановленим кримінально-процесуальним законодавством вимогам, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Арешт, накладений на вилучене майно ухвалою слідчого судді від 29 листопада 2022 року, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України підлягає скасуванню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 100, 368, 370, 371, 374, 394, 395, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 17.01.2023 року, укладену між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000673, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 листопада 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі одна тисяча (1000) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн (сімнадцять тисяч грн 00 копійок).

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 29 листопада 2022 року, скасувати.

Речові докази по справі, а саме 1 банкноту номіналом 100 доларів США серії LE41938138C, конфіскувати в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд виключно з підстав, визначених ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення його вступної та резолютивної частин вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1