Провадження № 1-кс/686/144/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2023 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання прокурора Хмельницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні №0002049,

встановив:

02.01.2023 року прокурор Хмельницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 звернувся за допомогою поштового зв`язку, до слідчого судді з клопотанням, про накладення арешту на належне ОСОБА_4 майно, що було вилучено 27.12.2022 р. під час проведення огляду місця події, поруч із сміттєвими баками, які розташовані при дорозі навпроти будинку АДРЕСА_1 , а саме на: поліетиленовий пакет синього кольору з написом «LCWAIKIKI», в якому виявлене паперове упакування (коробка) коричневого кольору, обмотане липкою прозорою безкольоровою стрічкою із невідомим вмістом, упаковані в до сейф-пакет НПУ № 7385397.

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Вказаним вимогам закону подане прокурором клопотання не відповідає.

Так, у поданому клопотанні прокурор не аргументує достатнім чином, які підстави, мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна у вказаному кримінальному провадженні наявні, відсутнє обґрунтування, яке значення має майно, на яке просить накласти арешт прокурор, як речовий доказ та які обставини за допомогою цього доказу, який не оглянутий, можливо довести у кримінальному провадженні № 0002049, а відтак, яка необхідність у накладенні арешту саме на це майно. В цьому контексті наявність постанови слідчого про визнання майна речовими доказами, в якій також відсутня аргументація щодо висвітлення ознак речових доказів, не є визначальним юридичним фактом для оцінки відповідності речей вимогам ст.98 КПК України. Припущення прокурора, висловлене у клопотанні, про те, що у паперовому упакуванні (коробці) коричневого кольору, обмотаному липкою прозорою безкольоровою стрічкою, можуть знаходитись речі, вилучені законом з обігу, у тому числі зброя та бойові припаси, нічим не підтверджено, оскільки сам прокурор у клопотанні та слідчий у постанові вказують, що вміст вказаного паперового упакування невідомий, тобто прокурор у клопотанні просить накласти арешт, в тому й числі й на невідомі речі, які знаходяться в упакуванні, без зазначення переліку і виду майна, що належить арештувати.

Не наведено у клопотанні прокурора й існування обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України. Не зазначає у своєму клопотанні прокурор й про те, які він просить застосувати заборони (позбавлення права на відчуження, розпорядження чи користування), з метою збереження майна.

Крім того, у поданому клопотанні прокурор як на докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження ОСОБА_4 вилученим в ході огляду пакету із картонним упакуванням та невідомим вмістом, посилається на рапорт слідчого ВРЗЗС СВ ХРУП ГУНП в Хмельницькій області та протокол огляду від 27.12.2022 р., однак слідчий суддя звертає увагу, що рапорт є внутрішнім документом працівників правоохоронного органу, за відсутності інших доказів, не є достатньою підставою для підтвердження зазначеної обставини, не може вважатися належним і допустимим доказом, інших доказів, які б свідчили про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами майном, яке просить прокурор арештувати, до матеріалів клопотання не долучено, зокрема й не долучено відеозапису з фіксацією проведеного огляду місця події, хід якого фіксувався за допомогою відеокамери «Панасонік».

Також, у відповідності до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Однак, матеріали поданого прокурором клопотання не містять контактних даних осіб, яким належить майно, на яке просить накласти арешт прокурор, що позбавляє слідчого суддю можливості повідомити безпосередньо вказаних осіб про час і місце розгляду справи у передбачений законом строк.

Вказані недоліки позбавляють слідчого суддю можливості вирішити питання про накладення арешту та мають бути усунуті прокурором, із зазначенням у розрізі кожного вилученого предмету його ознак речових доказів, визначених ст.98 КПК України, значення для кримінального провадження, мети накладення арешту, визначеної ст.170 КПК України, обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України, заборон, які слід встановити стосовно майна, на яке він просить накласти арешт.

Відповідно до ч. ст.172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, клопотання прокурора підлягає поверненню ініціатору для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.171, 172 КПК України,-

постановив:

Клопотання прокурора Хмельницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні №0002049, - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя