Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/130/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2023 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 лютого 2023 року

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 лютого 2023 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Кіровоградській області, у кримінальному провадженні №0000569, за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України про арешт майна та накладено арешт на майно, а саме: поліетиленовий пакет, в середині якого міститься 5 зіп-пакетів з порошкоподібною речовиною та мобільний телефон IPhone 11 з сім карткою № НОМЕР_1 , із забороною у користуванні та розпоряджанні цим майном. Рішення суду мотивоване тим, що слідчим доведено, що є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вилучені поліетиленовий пакет, в середині якого міститься 5 зіп-пакетів з порошкоподібною речовиною та мобільний телефон IPhone 11 з сім карткою № НОМЕР_1 , використовувались для вчинення кримінального правопорушення, зберігли на собі його сліди та можуть бути використані в якості доказу у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині задоволення клопотання про накладення арешту на мобільний телефон IPhone 11 з сім картою № НОМЕР_1 та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Кіровоградській області про накладення арешту на вилучений 14.02.2023 мобільний телефон IPhone 11 з сім картою № НОМЕР_1 , мотивуючи тим, що ухвалу винесено з істотним порушенням норм матеріального та процесуального право, без належного дослідження доказів та обставин справи. Так, слідчим як під час проведення обшуку при вилученні вказаного мобільного телефону так і в клопотанні про накладення арешту не було обґрунтовано та доведено законність та необхідність вилучення вказаного майна. При цьому, мобільний телефон IPhone 11 з сім картою № НОМЕР_1 є особистою власністю ОСОБА_5 , який самого початку повідомляв, що стосовно нього була здійснена провокація злочину, пакетики з незрозумілим змістом йому підкинули під час проведення обшуку. В матеріалах, які додані до клопотання, не міститься жодного доказу того, що вказаний в клопотанні мобільний телефон IPhone 11 з сім карткою № НОМЕР_1 ОСОБА_5 відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки оскаржувана ухвала була винесена 17 лютого 2023 року без участі сторін, а повний текст фактично був отриманий лише 23 лютого 2023 року, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи, що позбавило її можливості подати апеляційну скаргу у встановлений законом 5-ти денний строк.

Прокурор та захисник, подали клопотання про розгляд апеляційної скарги захисника без їх участі, а тому апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ухвала Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 лютого 2023 розглянута без участі представника власника майна ОСОБА_5 - захисника ОСОБА_7 , а копію ухвали на її запит, суд надав 23 лютого 2023 року, згідно розписки, у зв`язку з чим доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження заслуговують на увагу.

Тому доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення визнаються обґрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили захиснику своєчасно подати апеляційну скаргу поважними, а тому строк на апеляційне оскарження поновлюється.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На думку колегії суддів, слідчим суддею дотримано вимог чинного законодавства в повному обсязі та обґрунтовано прийнято рішення про задоволення клопотання про арешт майна в повному обсязі.

Зі змісту ч.1 ст.170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норму закону.

З наданих апеляційному суду матеріалів, які були предметом дослідження слідчим суддею, вбачається, що у провадженні СУ ГУНП в Кіровоградській області знаходяться матеріали досудового розслідування № 0000569 від 03.08.2022 року, за ознаками злочинів передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виник умисел на створення злочинної групи, яка буде займатися збутом наркотичних засобів та психотропних речовини, наркозалежним особам, на території міста Кропивницький, Кіровоградської області.

В ході проведення НСРД аудіо-відоконтроль особи, встановлено, що до незаконного збуту наркотичних засобів і психотропних речовин причетний і ОСОБА_5 , який діє за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 .

В подальшому, 14.02.2023, в період часу з 06:10 год. по 07:45 год., під час проведення санкціонованого обшуку на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.02.2023, за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено: поліетиленовий пакет в середині якого міститься 5 зіп пакетів з порошкоподібною речовиною, які поміщено до спецпакету НПУ №WAR1129170 та мобільний телефон IPhone 11 з сім карткою № НОМЕР_1 , який поміщено до спецпакету НПУ №WAR1129171.

Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя виходив з наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки останні відповідають критеріям ст. 98 КПК України, тому слідчий суддя з метою збереження речових доказів, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

Колегія суддів з таким висновком слідчого судді погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема з метою забезпечення збереження речових доказів.

За положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 98 КПК України регламентує, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Органом досудового розслідування у клопотанні про накладення арешту на майно зазначено, що метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна - є збереження речових доказів.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст.131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, вилучене в ході обшуку житла ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: поліетиленовий пакет в середині якого міститься 5 зіп-пакетів з порошкоподібною речовиною та мобільний телефон IPhone 11 з сім карткою № НОМЕР_1 , з тих підстав, що вказане майно у встановленому законом порядку визнано речовими доказами у межах кримінального провадження №0000569 від 03.08.2022 року, та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Також колегія суддів вважає, що у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути втрачене, знищене, використане, передане, відчужене чи зникнути.

Отже, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на вилучене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Враховуючи всі обставини в їх сукупності, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що в даному конкретному випадку, накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, забезпечить справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують - арешт та метою, яку прагнуть досягти збереження речових доказів, оскільки існують обставини, які підтверджують, що їхнє незастосування може призвести до незворотних наслідків.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що вилучений телефон не відповідає критеріям речових доказів, є безпідставними, оскільки встановлені органом досудового розслідування фактичні обставини кримінальних правопорушень у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вилучений телефон містить відомості, які мають значення для встановлення обставини кримінального правопорушення, а отже відповідають ознакам речових доказів, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для їх арешту як речових доказів з метою збереження.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 172, 376 ч.2, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити представнику ОСОБА_5 захисника ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 лютого 2023 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 лютого 2023 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Кіровоградській області, у кримінальному провадженні №0000569, за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, про накладення арешту на майно без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: