ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1749/22 Справа № 201/6681/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2022 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 08.09.2022 вихідний №С-35/Н-1, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2022 року, було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 08.09.2022 вихідний № С-35/Н-1.

Слідчий суддя розглянувши скаргу ОСОБА_6 прийшов до висновку, що в заяві ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення відсутні об`єктивні дані, які свідчать про вчинення слідчим суддею ОСОБА_7 кримінальних правопорушень. Вказує, що ОСОБА_6 не надав достовірних доказів звернення із заявою про вчинення кримінального правопорушення до Дніпропетровської обласної прокуратури. Зокрема ним визнано, що вхідна дата та номер на заяві про вчинення злочину записана ним самостійно. З огляду на викладення, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Дніпропетровської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, є необґрунтованою та в її задоволенні слід відмовити.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити зобов`язати уповноважених осіб Дніпропетровської обласної прокуратури внести в ЄРДР відомості із заяви про злочин ОСОБА_6 та після внесення передати за підслідністю.

Вважає ухвалу слідчого судді незаконною, упередженою.

В обґрунтування своїх доводів апеляційної скарги зазначає, що слідчий суддя належним чином не перевірив зміст доводів скарги.

На думку скаржника, під час судового засідання, слідчий суддя в пріоритет висунув строки розгляду скарг, а не суть розгляду його скарги. Вважає, що слідчий суддя перевищив свої повноваження, та почав розглядати скаргу по суті, а тому помилково визначився з рішенням й послався не на ті норми законів кримінального права.

В судове засідання ОСОБА_6 не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив,

Представник прокуратури в судове засідання не з`явився, про час і та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений, про причини неявки не повідомив, у зв`язку з чим, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України, його неявка не є перешкодою для проведення апеляційного розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, а саме ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, таким, що ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, а також таким, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог закону слідчий суддя дотримався у повному обсязі та дійшов до правильного висновку, з яким погоджується і апеляційний суд про відмову в задоволенні скарги, з огляду на наступне.

Перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування визначені ч. 1 ст. 303 КПК України. Вказане положення кримінального процесуального закону містить одинадцять різних видів процесуальних рішень або форм бездіяльності, яка може бути оскаржена особою.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, зокрема бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Таким чином, кримінальний процесуальний закон передбачає можливість для учасників оскаржити до слідчого судді сам факт невнесення відомостей до ЄРДР після отримання відповідної заяви або повідомлення. В той же час, п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України не наділяє заявника, потерпілого або його представника оскаржувати обсяг внесеної інформації, виклад фактичних обставин або попередню правову кваліфікацію.

У справі за конституційним поданням Верховного Суду України про офіційне тлумачення положень ч. ч. 1, 2 ст. 126 Конституції України та ч.2 ст. 13 Закону України «Про статус суддів» (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) від 01.12.2004 № 19рп/2004 Конституційний Суд України визначив, що недоторканність суддів - один із елементів їхнього статусу. Вона не є особистим привілеєм, а має публічно-правове призначення - забезпечити здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Незалежність і недоторканність суддів є невід`ємною ознакою правової держави та однією з фундаментальних засад демократичного суспільства. Як наголошується в Рекомендації № R (94) 12 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам щодо незалежності, ефективності та ролі суддів, незалежність судів є передумовою верховенства права та основоположною гарантією справедливого суду.

Крім цього, згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна ради європейських суддів, яка в п. 57 Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Верховний Суд України в постанові від 15.04.2008 у справі № 21-319во07 зазначив: «Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися, за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду».

Виходячи із положень, закріплених в ст. ст. 14, 106 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст. ст. 126, 129 Конституцій України, рішення суду, дії або бездіяльність суддів під час здійснення правосуддя, підготовки, розгляду справ у судових інстанціях, звернення рішення до виконання тощо можуть оскаржуватися виключно в апеляційному та касаційному порядку.

З наведених вище правових норм можна зробити висновок, що висловлення незадоволення рішеннями суддів шляхом подання заяви про кримінальне правопорушення може вказувати на наявність ознак протиправного втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність суддів, визначених статтями 126 та 129 Конституції України.

При розгляді питання, що стосується невнесення відомостей в ЄРДР, яке стосується суддів, необхідно також враховувати Висновок Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013.

Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що для забезпечення незалежності суддів, при отриманні заяви про вчинений суддею злочин, яке пов`язане зі здійсненням ним судочинства, уповноважений орган повинен внести до ЄРДР та розпочати розслідування тільки таку заяву або повідомлення, які мають ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші. Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч. 1 ст. 2 КК України, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 30.09.2021 (справа № 556/450/18, провадження № 51-4229км20) відмітив, що: «…слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР».

Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, а також фізичні і юридичні особи та їх об`єднання зобов`язані поважати незалежність судді і не посягати на неї.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16.05.2019 (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) наголосив: «...якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин».

Апеляційний суд погоджується з висновком про те, що в заяві ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення відсутні об`єктивні дані, які дійсно свідчать про вчинення слідчим суддею ОСОБА_7 кримінальних правопорушень.

Як вбачається з наданих матеріалів скарги, прохання заявника, в частині визнання бездіяльності уповноважених осіб Дніпропетровської обласної прокуратури протиправною, не ґрунтується на вимогах закону, оскільки ст. 307 КПК України не наділяє слідчого суддю такими повноваженнями.

Крім того, до матеріалів скарги ОСОБА_6 не надав достовірних доказів звернення із заявою про вчинення кримінального правопорушення до Дніпропетровської обласної прокуратури. Зокрема ним визнано, що вхідна дата та номер на заяві про вчинення злочину записана ним самостійно.

Доводи ОСОБА_6 , що слідчий суддя неналежним чином віднісся до розгляду скарги, є безпідставними, остільки з журналу судового засідання та технічного запису вбачається, що порушень вимог чинного законодавства не було допущено.

Ухвала за змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.

На підставі викладеного, апеляційна скарга ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді має бути залишена без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2022 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 08.09.2022 вихідний №С-35/Н-1, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11