Справа № 577/1577/22
Провадження № 1-кп/577/93/23

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 квітня 2023 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
представників цивільного відповідача ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -
22.04.2022 року близько 13 год. 50 хв. ОСОБА_9 керував трамваєм (вагон №105) за маршрутом №2 «Рябошапко - Завод «Мотордеталь», та рухався другорядною дорогою вул. Грушевського в районі «Конотопської спеціалізованої школи І-ІII ступенів» №9 Конотопської міської ради в бік перехрестя з головною дорогою вул. Петра Сагайдачного.
Наблизившись до перетину указаних нерівнозначних доріг, ОСОБА_9 у порушення вимог п.п. 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, і введених у дію з 01.01.2002 року, перед виїздом на головну дорогу проявив неуважність, не впевнився в безпеці перед початком виїзду на головну дорогу вул. Петра Сагайдачного, внаслідок чого створив небезпеку та перешкоду іншим учасникам руху, а саме мотоциклу «Loncin» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , який рухався по головній дорозі в бік вул. Сарнавської. ОСОБА_10 , рухаючись по другорядній дорозі - вул. Грушевського, та наблизившись до перехрестя нерівнозначних доріг, не надав дорогу транспортному засобу, який наближався до даного перехрестя проїзних частин по головній дорозі - вул. Петра Сагайдачного водію мотоциклу ОСОБА_4 .
Через допущення вказаних порушень Правил дорожнього руху України відбулося зіткнення вагону трамваю під керуванням ОСОБА_9 та мотоциклу під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок чого водій мотоциклу отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №82 від 23.05.2022 року у ОСОБА_4 на час судово-медичного обстеження мали місце: гіпсовий лангета правої кисті з переходом до середньої третини правого передпліччя, рана на чолі справа. Клінічно: в/суглобовий перелом основи шилоподібного відростку правої променевої кістки без зміщення кісткових уламків. По ступеню тяжкості рана - так як для її загоєння необхідно час більше 6, але менше 21 дня, згідно з Правилами судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних пошкоджень, відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. В/суглобовий перелом основи шилоподібного відростку правої променевої кістки - не є небезпечним для життя, але потягнув за собою тривалий розлад здоров`я, тому згідно з Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних пошкоджень, відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Відповідно до зібраних в кримінальному провадженні доказів та висновку судової автотехнічної експертизи №1578 від 26.05.2022, ОСОБА_9 , керуючи трамваєм (вагоном №105) маршруту №2 «Рябошапко - Завод Мотордеталь», порушив вимоги Правил дорожнього руху (затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, введених в дію з 01.01.2002 року, передбачених пунктами:
10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
16.11. На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрестя проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
Водій ОСОБА_9 мав технічну можливість запобігти зіткненню транспортних засобів та допущені ним порушення вимог п.п. 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та наслідками, що настали.
Обвинувачений ОСОБА_9 вину в судовому засіданні визнав повністю, щиро кається у вчиненому. Пояснив, що він працює водієм трамваю в КП «Конотопське транспортне управління». 22.04.2022 року він заступив на зміну водієм трамвая (вагон №105) за маршрутом №2 «Рябошапко - Завод «Мотордеталь». Близько 13 год. 50 хв. керував трамваєм та рухався другорядною дорогою вул. Грушевського в районі «Конотопської спеціалізованої школи І-ІII ступенів» №9 Конотопської міської ради в бік перехрестя з вул. Петра Сагайдачного. Наблизившись до перехрестя, він побачив автомобіль, який рухався по головній дорозі. Пропустивши машину, яка рухалася по вул. Петра Сагайдачного, розпочав рух. Мотоцикл, який рухався по головній дорозі в бік вул. Сарнавської він бачив, водночас той був далеко від перехрестя. Розпочавши рух через проїзну частину почув звук удару і в дзеркалі заднього виду побачив мотоцикл, який врізався в середню частину вагону, після чого відразу зупинився. Вийшовши з трамваю, побачив потерпілого, який лежав на асфальті поруч з мотоциклом та мав тілесні ушкодження. Відразу викликали швидку. Щиро кається, просить суворо не карати та не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки він працює водієм і це позбавить його заробітку. Вимоги потерпілого щодо стягнення з нього 3500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу визнає.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона працює в КП «Конотопське транспортне управління» кондуктором. 22.04.2022 року вона заступила на зміну кондуктором трамвая (вагон №105) за маршрутом №2 «Рябошапко - Завод «Мотордеталь» під керуванням водія ОСОБА_9 . Близько 13 год. 50 хв. вони після зупинки та висадки пасажирів почали рухатися дорогою по вул. Грушевського в районі «Конотопської спеціалізованої школи І-ІII ступенів» №9 Конотопської міської ради в бік перехрестя з вул. Петра Сагайдачного. Як відбулося ДТП вона не бачила. Лише коли вони почали перетинати проїжджу частину вул. Петра Сагайдачного почула звук удару в середню частину вагону, після чого трамвай зупинився. Коли вийшла з вагону, побачила мотоцикліста який знаходився на асфальті разом з мотоциклом.
Крім повного визнання вини обвинуваченим у вчиненому, вина ОСОБА_9 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що заподіяли тілесне ушкодження середньої тяжкості потерпілому, стверджується наступними зібраними та дослідженими в ході судового розгляду належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, які подані стороною обвинувачення:
- рапортом про виявлення кримінального правопорушення від 22.04.2022 року з якого вбачається, що до чергової частини Конотопського РВП ГУНП в Сумській області надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 22.04.2022 року о 13:57 год. в м. Конотоп по вул. П.Сагайдачного, 42 на перехресті мотоцикл днз. НОМЕР_1 врізався в трамвай №2, водія мотоцикла ОСОБА_4 бригадою швидкої допомоги доставлено до КЦРЛ ( а.с.114).
- протоколом огляду місця ДТП від 22.04.2022 року з ілюстративною таблицею, з якого вбачається, що напрямком огляду були м. Конотоп, вул. П.Сагайдачного трамвайні колії Конотоп. Під час огляду виявлено мотоцикл «Loncin» днз. НОМЕР_1 заднє колесо 0,7 м від трамвайної лівої колії (по ходу руху в бік житлового масиву). Відокремлений задній номерний знак, розтріскування пластмаси в правій частині. Трамвай вагон № 105- задня ліва вісь на відстані 16,9 м до лівого краю проїзної частини. Деформація металу в середній нижній частині. Уламки пластмаси розташовані біля мотоцикла. Схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22.04.2022; фототаблицями до протоколу огляду місця події ( а.с. 115-120).
- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.05.2022 року, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_4 детально розповів про обставини дорожньо-транспортної пригоди 22.04.2022 року ( а.с.123-127).
- висновком експерта № 1507 від 17.05.2022 року та фототаблицею до нього, з якого вбачається, що на момент експертного огляду рульове керування та ходова частина мотоцикла «Loncin» днз. НОМЕР_1 знаходилися у непрацездатному стані. Виявлені механічні пошкодження рульового керування та ходової частини мотоцикла утворилися під час ДТП. На момент експертного огляду гальмова система переднього та заднього коліс мотоцикла знаходилися у працездатному стані. До моменту ДТП, рульове керування, робоча гальмова система та ходова частина мотоцикла знаходилися у працездатному стані, а відповідно до дорожньо-транспортної пригоди не було технічних несправностей, які б могли бути технічною причинною виникнення ДТП ( а.с.128-134).
- висновком експерта № 82 від 23.05.2022 року з якого вбачається, що у ОСОБА_4 на час судово-медичного обстеження мали місце: гіпсовий лангета правій кисті з переходом до середньої третини правого передпліччя, рана на чолі справа. Клінічно виставлено діагноз: забійна рана чола, закритий перелом правої променевої кістки в типовому місці. Рентгенологічно: в/суглобовий перелом основи шилоподібного відростку правої променевої кістки без зміщення кісткових уламків. По ступеню тяжкості рана - так як до загоєння її необхідно час більше 6 але не менше 21 дня, що згідно правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних пошкоджень, відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. В/суглобовий перелом основи шилоподібного відростку правої променевої кістки - не є небезпечним для життя, але потягнув за собою тривалий розлад здоров`я, тому згідно правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних пошкоджень, відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. (а.с.135-137).
- протоколом проведення слідчого експерименту від 25.05.2022 року, з якого вбачається, що ОСОБА_9 детально розповів про обставини дорожньо-транспортної пригоди 22.04.2022 року (а.с.138-142).
- висновком експерта № 1578 від 26.05.2022 року, з якого вбачається, що в даній дорожній ситуації водій мотоцикла «Loncin» днз. НОМЕР_1 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.12.3 ПДР України. В даній дорожній ситуації водій трамвая ОСОБА_9 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 10.1,16.11 ПДР України. В даній дорожній ситуації, технічна можливість водія трамвая ОСОБА_9 запобігти зіткнення з мотоциклом «Loncin» днз. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 вирішувалася шляхом виконання ним вимог п.п. 10.1,16.11 ПДР України. В даній дорожній ситуації, водій мотоцикла трамвая «Loncin» днз. НОМЕР_1 ОСОБА_4 мав технічну можливість зупинити керований ним транспортний засіб до місця зіткнення з трамваєм, шляхом виконання вимог п.12.3 ПДР України. В даній дорожній ситуації, в діях водія трамвая ОСОБА_9 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 10.1, 16.11 ПДР України та наслідками, що настали. В даній дорожній ситуації, в діях водія мотоцикла «Loncin» днз. НОМЕР_1 ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам п.12.3 ПДР України, які з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з ДТП та наслідками, що настали (а.с. 143-146).
Отже, сукупністю даних досудового та судового слідства, котрі співпадають між собою та об`єктивно доповнюють одні одних, стверджено доводять винність обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів. Вище наведені докази винуватості обвинуваченого у своїй сукупності є логічними і послідовними та відтворюють реальні події, що мали місце між ним та потерпілими.
Проаналізувавши показання допитаних безпосередньо у суді обвинуваченого, потерпілого, свідка та врахувавши позицію обвинуваченого, потерпілого, оцінивши та перевіривши надані стороною обвинувачення кожний доказ окремо з точки зору належності та допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, керуючись своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та керуючись законом, суд дійшов до висновку, що винність ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому дій доведена в повному обсязі.
Таким чином вина обвинуваченого ОСОБА_9 повністю доведена і його дії суд кваліфікує за ч.1 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України - не встановлено.
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину проти безпеки руху та експлуатації транспорту, особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, свою вину у вчиненні злочину, який йому інкриміновано визнав у повному обсязі та щиро розкаявся, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, офіційно працюючий, виключно позитивно характеризується за місцем роботи та проживання.
Ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_9 складену Конотопським міськрайонним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області Міністерства юстиції України з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого у т.ч. зазначення у ній: «беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_9 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи, з метою виправлення та запобігання вчиненого повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покласти на нього обов`язків, передбачений ч. 2 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_9 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.
Враховуючи всі ці обставини та те, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 було завдано шкоду здоров`ю потерпілого, що кваліфікується середньої тяжкості тілесне ушкодження, суд вважає, що необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, буде покарання у виді обмеження волі.
Але, в той же час, виходячи з принципу індивідуалізації та співмірності заходів примусу, враховуючи характер вчинених ним дій та дане кримінальне правопорушення відноситься до категорії невеликої тяжкості, обставин справи, висновок органу пробації, особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який, свою вину у вчиненні злочину, який йому інкриміновано визнав у повному обсязі та щиро розкаявся, виключно позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, офіційно працюючий, має стійкі соціальні зв`язки, враховуючи думку потерпілого, суд приходить до висновку про можливість перевиховання та виправлення ОСОБА_9 без ізоляції від суспільства, та вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробовуванням на підставі ст. 75 КК України.
Така міра покарання, на думку суду, буде необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_9 і попередження скоєння ним нових злочинів.
Крім того, покладення на ОСОБА_9 обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, що дозволить забезпечити належний контроль за його поведінкою.
Таким чином, приймаючи до уваги наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також те, що обвинувачений за час досудового слідства та розгляду справи у суді свідомо і неухильно дотримувався загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, пануючих моральних принципів, вчинив кримінальне правопорушення вперше і з необережності, з урахуванням висновку органу пробації за яким виправлення обвинуваченого можливо без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства, який не наполягає на призначенні суворого покарання, суд вважає, що покарання щодо обвинуваченого ОСОБА_9 обрати в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації таке покарання буде адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності, даним про особу, достатнім для перевиховання обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів.
Вирішуючи питання про призначення додаткового покарання, суд виходить з наступного.
Так, в постанові Третьої судової палати ККС ВС від 15.01.2020 у справі 161/537/18, провадження № 51-4055км19 вказав, що термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання. Також колегія суддів зазначила, що закон про кримінальну відповідальність не містить імперативних обмежень щодо можливості позбавлення права керувати транспортними засобами осіб, для яких діяльність, пов`язана з користуванням таким правом, є основним джерелом доходу. Існування цієї обставини потребує лише більш виваженого підходу під час обрання заходу примусу, з урахуванням загальних засад справедливості, гуманізму та індивідуалізації.
У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.
У відповідності до вимог ч.2 ст.69 КК України на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Під час судового розгляду кримінального провадження встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, виключно позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, працює водієм КП «Конотопське транспортне управління» є єдиним годувальником своєї родини, крім заробітної плати інших доходів не має зобов`язаний працювати та забезпечувати свою сім`ю всім необхідним. На підставі наведеного, суд вважає за доцільне не застосовувати до ОСОБА_9 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки призначення такого ставить під загрозу гідне людське існування обвинуваченого та його сім`ї.
В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_4 зазначив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він зазнав тілесних ушкоджень, а також він зазнав матеріальних збитків внаслідок пошкодження колісного транспортного засобу, відповідно до якого збитки становлять 40 344,32. Наявність моральної шкоди обґрунтована тим, що потрапивши у дорожньо-транспортну пригоду він відчуває фізичний біль та страждання, яких зазнав у зв`язку із ушкодженням здоров`я. Втратив активний спосіб життя, який від до цього, став ночами погано спати, постійно відчуває страх за здоров`я. Він відчуває емоційний біль, нервові переживання, стривоженість та дискомфорт. Заподіяна моральна шкода позивачем була оцінена в 70 000 грн.
Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази щодо заявлених позовних вимог встановив наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно із ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентоване ст. 129 КПК України.
Як встановлено ч. 1 та ч. 3 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому; у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.
Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини.
Згідно частини 1 статті 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.
Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.
Відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, настає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків.
Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника (аналогічні висновки містяться у постанові КЦС у складі Верховного Суду від 09 січня 2019 року)
Відповідальність за завдання шкоди може бути покладена на особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров`ю у зв`язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частина 3 статті 1187 ЦК України).
Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
З урахуванням наведених норм матеріального права та враховуючи встановлені судом обставини про те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди було завдано матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_4 і така шкода спричинена з вини обвинуваченого ОСОБА_9 , під час виконання своїх трудових обов`язків, як водія трамвая (вагон №105) за маршрутом №2 «Рябошапко - Завод «Мотордеталь», який обслуговується та належить КП «Конотопське транспортне управління» не забезпечений обов`язковим страхуванням цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то обов`язок відшкодування завданої шкоди спричиненої пошкодженням мотоциклу «Loncin» д.н.з. НОМЕР_1 згідно чинного законодавства покладається на КП «Конотопське транспортне управління».
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на залучення спеціалістів, експертів, проведення експертизи та інших процесуальних дій, необхідних для розгляду або підготовки до розгляду справи.
Отже, враховуючи вимоги ст. 133 ЦПК України з КП «Конотопське транспортне управління» підлягають стягненню 1500,00 грн. витрат пов`язаних з проведенням оцінки вартості збитків.
Суд не бере до уваги посилання представника цивільного відповідача, щодо зменшення розміру матеріальної шкоди, оскільки головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.
Разом із цим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.
Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.
Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.
При цьому умисел потерпілого як обставина, що виключає відповідальність відповідача належними та допустимими доказами доведена не була.
Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до положень ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Частиною 2 статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Виходячи з наведених норм права, шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з рахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Так, суд погоджується із доводами потерпілого ОСОБА_4 про те, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого йому була завдана моральна шкода у зв`язку із спричиненням моральних та фізичних страждань, оскільки в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що звичайно потягло за собою фізичний біль та душевні хвилювання позивача, змінило його звичайний ритм життя.
Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує в сукупності негативні наслідки, які настали для потерпілого, характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав потерпілий, ступінь вини завдавача шкоди і майновий стан цивільного відповідача, також наявність ступеня вини потерпілого в ДТП та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд оцінює завдану ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 30 000 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, які надають правову допомогу за договором, несе потерпілий. Водночас, у ч. 1 ст. 124 КПК України зазначено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Отже, на обвинуваченого покладається обов`язок відшкодування документально підтверджених процесуальних витрат потерпілого на залучення представника.
На підтвердження понесених потерпілим витрат на правову допомогу було надано копію прибуткового касового ордеру № 01/06/22 від 01.06.2022 року про отримання адвокатом ОСОБА_5 від ОСОБА_4 за участь у кримінальному провадженні 3500,00 грн.
Заявлена вимога про стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 витрат в розмірі 3500,00 грн. підлягає задоволенню.
Питання про речові докази вирішується на підставі ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд
ОСОБА_9 визнати винним за ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами, із застосуванням ст. 69 КК України.
У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання у вигляді обмеження волі, якщо протягом іспитового строку 1 (один) рік він не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені судом на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили не обирати.
Цивільний позов ОСОБА_4 до КП «Конотопське транспортне управління» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 3500,00 грн.. витрат на правову допомогу.
Скасувати арешт накладений ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області 26.04.2022 року на мотоцикл «Loncin» д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_4 (а.с.122).
Речовий доказ: мотоцикл «Loncin» д.н.з. НОМЕР_1 , який переданий потерпілому під збережну розписку йому і залишити; трамвай-вагон №105, що належить КП «Конотопське трамвайне управління», який переданий на зберігання до КП «Конотопське трамвайне управління» - там і залишити (а.с.121,164) .
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1