Житомирський апеляційний суд
Справа №294/911/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 422-1 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15 лютого 2023 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 ,-

встановила:

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15 лютого 2023 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на 60 ( шістдесят) днів з дня постановлення ухвали.

Своє рішення суд обґрунтував тим, що обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого насильницького злочину, не працює, офіційних джерел доходів не має, а ризики, які існували при обранні такого запобіжного заходу не зменшились.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вважає, що ухвала суду постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення.

На його думку утримання його під вартою є незаконним та необґрунтованим, оскільки прокурором не доведено жодного з ризиків передбачених ст. 177 КПК України

Вважає, що розумні строки тримання під вартою судом порушені, оскільки він тримається під вартою майже вісім років та за цей час нових доказів його вини у справі не має.

Зазначає, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

В провадженні Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження №0000116 відносно ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.4,12 ч.2 ст.115 , ч.2 ст. 289 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Згідно вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів провадження вбачається, що 15 лютого 2023 року судом першої інстанції було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Судом враховано фактичні обставини інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 4,12 ч.2 ст.115 , ч.2 ст. 289 КК України, одне з яких згідно ст.12 КК України є особливо тяжким злочином та за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавленням волі, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який не працює, офіційних джерел доходів не має, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого вказують на обґрунтованість продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про недоведеність наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки не наведено доказів щодо зменшення ризиків, які існували під час постановлення судом попередніх ухвал про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 .

Посилання апелянта на те, що він утримується під вартою майже 8 (вісім) років, а тому згідно ч. 5 ст.72 КК України (в редакції закону від 26.11.2015 р.) фактично відбув покарання, яке може бути йому призначено у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки за ч. 2 ст.115 КК України передбачено покарання - до довічного позбавлення волі. Крім того, відповідно до вимог ст. 331 КПК України суд за наявності клопотань під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування, з врахуванням стадії судового розгляду та інших конкретних обставин кримінального провадження.

Також, колегія суддів зважає і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченого, характером злочинів у яких він обвинувачується додатково свідчить про правильність висновків суду, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченим правоохоронними органами, в разі застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту є ускладненим.

Апеляційний суд зважує і на те, що тривалий розгляд кримінального провадження викликаний і об`єктивними причинами про які повідомив прокурор та які неспростовані захистом, в тому числі неодноразовою зміною територіальної підсудності через відсутність суддів для утворення складу, зміною складу суду і необхідністю розпочинати розгляду з початку за клопотанням захисту, кількістю учасників та відкладенням розгляду через їх неявку з поважних причин, відмовою ОСОБА_6 від захисника та його заміною, воєнним станом, що додатково викликає необхідність у відкладенні розгляду справи через обстріли, а також неможливістю повідомити та викликати до суду свідків.

Однак, апеляційний суд звертає увагу суду першої інстанції про необхідність дотримання вимог щодо розумності строків визначених ст. 28 КПК України, оскільки обвинувальний акт згідно до виокремлених матеріалів провадження затверджений ще 03.07.2015 р., а ОСОБА_6 утримується під вартою з 17.03.2015 р. і саме суд зобов`язаний забезпечити проведення судового провадження у розумні строки реагуючи на поведінку учасників кримінального провадження, здійснення прокурором своїх повноважень щодо забезпечення присутності свідків обвинувачення, а приймаючи рішення про відкладення розгляду справи визначати наступні судові засідання в найкоротші терміни врахувавши, що кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою має бути здійснено невідкладно та розглянуто першочергово.

Таким чином, вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою останньому та неможливості застосування менш суворого запобіжного заходу.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування або зміни ухвали суду колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15 лютого 2023 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 -без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: