УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.11.2022 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_5 , погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві перебувають матеріали досудового розслідування внесені до ЄРДР за №0000485 від 17.10.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, щодо зіткнення автомобіля «TOYOTA LAND CRUISER» н/з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 з велосипедом «Mountain Une» під керуванням ОСОБА_6 .
Відповідно до клопотання, під час огляду місця ДТП був вилучений автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER» н/з НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 та велосипед «Mountain Une». Вказані транспортні засоби були визнані речовими доказами в рамках даного кримінального провадження.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладання арешту на вказане в клопотанні майно, обґрунтовуючи клопотання необхідністю забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні клопотання, посилаючись на викладені в ньому доводи, необхідністю забезпечення збереження речового доказу, які на теперішній час зберігаються на майданчику тимчасового утримання, шляхом заборони відчуження та користування.

ОСОБА_4 заперечував на задоволенні клопотання, посилаючись на проведення на теперішній час необхідних оглядів та експертних досліджень.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думки прокурора та користувача автомобіля, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно до ст.170 ч.3 КПК України, у випадку передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Згідно до ч.2 п.1 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Вилучені автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER» н/з НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 та велосипед «Mountain Une», визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, тобто відповідають критеріям зазначеним в ст.98 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АGОSІ" проти Сполученого Королівства" (АGОSІ v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

В судовому засіданні встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Приймаючи до уваги правову підставу для арешту майна, тобто виключення можливості втрати слідів злочину, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для третіх осіб, вважаю доведеним у судовому засіданні прокурором наявність обґрунтованих підстав для арешту зазначеного слідчим у клопотанні майна, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування власником та іншими особами, з подальшим утриманням на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів.

Керуючись ст. ст. 98, 172, 173, 309, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_5 задовольнити.

Накласти арешт на велосипед «Mountain Une» та автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER» н/з НОМЕР_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування власниками та іншими особами, з подальшим утриманням на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів.

Виконання ухвали покласти на слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_5 .
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1