Справа № 953/6942/22
н/п 1-в/953/28/23
"02" лютого 2023 р. м.Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові подання начальника Слобідського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку стосовно засудженого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 14 квітня 2020 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень,
07 грудня 2022 року начальник Слобідського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_5 звернулася до суду з поданням про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2020 року у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку.
В обґрунтування подання зазначає, що ОСОБА_4 засуджений 14 квітня 2020 року вироком Київського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваний мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. 06 липня 2020 року вказаний вирок надійшов до виконання до Слобідського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області та того ж дня на адресу засудженого було направлене повідомлення про необхідність сплатити штраф. Зазначає, що у встановлені строки та станом на дату звернення до суду з поданням орган пробації не отримував від засудженого документу про сплату штрафу та причини несплати штрафу засуджений не повідомляв. Ухвалами Київського районного суду м. Харкова від 10 серпня 2020 року, 02 червня 2021 року подання уповноваженого органу з питань пробації про розстрочку або заміну несплаченої суми штрафу на підставі ч. 3 ст. 26 КВК України повернуто для усунення недоліків. Ухвалою Київського районного суду від 01 серпня 2022 року відмовлено у задоволенні подання про розстрочку або заміну несплаченої суми штрафу на підставі ч. 3 ст. 26 КВК України. Зауважує, що уповноважений орган з питань пробації неодноразово направляв повідомлення про необхідність сплатити штраф, які надсилались засудженому за адресою мешкання, однак поштова кореспонденція з рекомендованим повідомленням про вручення поверталась не врученою. Крім того, уповноважений орган з питань пробації здійснював виходи за адресою місця проживання засудженого, а саме: АДРЕСА_1 , однак встановити місцеперебування засудженого виявилось неможливим. Фахівець органу пробації неодноразово здійснював телефонні дзвінки засудженому та повідомляв про необхідність сплатити штраф, однак штраф, призначений за вироком суду, засуджений не сплатив.
Представник Слобідського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила подання задовольнити у повному обсязі, розгляд справи проводити без участі представника уповноваженого органу пробації.
Прокурор ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, на адресу суду надав заяву, в якій просив розглядати подання за його відсутності, щодо задоволення клопотання не заперечував.
Засуджений ОСОБА_4 у судове засідання, не з`явився, про дату, місце та час розгляду подання повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток за адресою, вказаною у клопотанні органу пробації.
Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Оскільки учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали подання, вважає його таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Положеннями ст. 152 КВК України встановлено, що підставами звільнення від відбування покарання є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
За змістом ч. 3 ст. 80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.
Відповідно до ч. 4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.
Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.
За таких обставин застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.
Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджений до певного виду покарання не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.
Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.
Отже, застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом трьох умов інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку: закінчення зазначених у статті 80 Кримінального кодексу України строків; неухилення засудженого від відбування покарання; невчинення протягом встановлених ч.ч.1 та 3 ст.80 КК України строків нового злочину.
Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду.
Суд встановив, що ОСОБА_4 засуджений вироком Київськогоо районного суду м. Харкова від 14 квітня 2020 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Вирок Київськогоо районного суду м. Харкова від 14 квітня 2020 року набрав законної сили 15 травня 2020 року.

З матеріалів особової справи №25/2020 на засудженого ОСОБА_4 вбачається, що станом на 07 грудня 2022 року засудженим призначене вироком суду покарання не виконано.

Ухвалами Київського районного суду м. Харкова від 10 серпня 2020 року, 02 червня 2021 року подання начальника Слобідського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про заміну призначеного покарання ОСОБА_4 повернуто.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 07 червня 2022 року у задоволенні подання Слобідського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про заміну призначеного покарання ОСОБА_4 відмовлено.

Суд, вирішуючи питання про наявність чи відсутність в діях засудженого ухилення від виконання вироку суду, виходить з такого.

Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою, та вирішується виключно судом, оскільки ухилення від відбування покарання у виді штрафу відповідно до частини 1 статті 389 КК України, є кримінальним правопорушенням.

Отже, особа, визнається такою, що ухиляється від відбування покарання лише за наявності обвинувального вироку.

Наявність лише факту невиконання засудженим штрафу сам по собі не свідчить про ухилення від відбування цього покарання.

Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дії або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.

Отже єдиною та безумовною підставою для визнання особою такою, що ухиляється від виконання покарання, призначеного їй за вироком суду, є лише наявність обвинувального вироку суду, яким особа буде визнана винною саме в ухиленні від відбування покарання.

Відповідно до частини 1 статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові ВСУ №5-324кс15 від 24.12.2015 року.

Момент, з якого особа вважається винуватою, є саме той час, коли вина особи доведена в законному порядку, тому альтернативна процедура встановлення винуватості особи є неприпустимою.

Разом з тим, відомості щодо притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 389 КК України (ухилення від відбування покарання у виді штрафу), матеріали справи не містять та суду не надано.

З огляду на те, що в матеріалах провадження відсутні дані про ухилення засудженим ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного вироком, а відтак, у суду відсутні підстави для зупинення перебігу строку виконання обвинувального вироку і застосування частини третьої статті 80 КК України, висновки суду з цього приводу не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Щодо третьої умови, а саме невчинення протягом встановлених ч.ч. 1 та 3 ст. 80 КК України строків нового кримінального правопорушення, то у матеріалах подання міститься вимога від 15 вересня 2022 року за вих. №24/31/3528-22 та відповідь на неї, а саме довідка №13-29122022/63210, з якої вбачається, що за період з моменту ухвалення вироку Київського районного суду м. Харкова 14 квітня 2022 року по 29 грудня 2022 року ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувався.

Враховуючи обставину, що засуджений до кримінальної відповідальності не притягувався, факт ухилення від виконання вироку суду не доведено, суд вважає, що строки виконання вироку, визначені статтею 80 КК України, закінчились, а тому наявні обставини для звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку зі спливом строку давності виконання обвинувального вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 80 КК України, суд,

УХВАЛИВ:

Подання начальника Слобідського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 , засудженого вироком Київського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2020 року за ч.1 ст.309 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2020 року у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1