ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/574/22 Номер провадження 11-кп/814/1707/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника обвинуваченогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 лютого 2020 року за №0000133, за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14 лютого 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою повернуто прокурору обвинувальний акт щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

Ухвалене рішення місцевий суд мотивував тим, що: зміст формулювання обвинувачення щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст.197-1 КК України не розкритий і є неконкретним обвинуваченням, що порушує право на захист обвинуваченого; органом досудового розслідування за відсутністю підстав, передбачених ст.55 КПК України, залучено й безпідставно зазначено в обвинувальному акті Виконавчий комітет Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, оскільки ця юридична особа не є потерпілою від даного кримінального правопорушення, в той час як наведені вище недоліки перешкоджають призначенню розгляду даного кримінального провадження.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні ним самовільного заняття земельної ділянки особливо цінних земель і в санітарно-захисних зонах за таких обставин.

Із липня 2019 року до 17 лютого 2020 року ОСОБА_8 у порушення вимог ст.14 Конституції України, ч.1 ст.81, ст.ст.60, 61, 125, 150 Земельного кодексу України, ст.ст.88, 89 Водного кодексу України, ст.7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» самовільно зайняв земельну ділянку прибережної захисної смуги, площею 0, 0688 га (з яких 0, 0158 га відносяться до земель природно-заповідного фонду ландшафтного заказника місцевого значення «Лісові озера»), розташовану між належною ОСОБА_8 земельною ділянкою з кадастровим номером :50:026:0859 по АДРЕСА_1 і водним об`єктом в старому руслі р. Псел, чим заподіяв Горішньоплавнівській міській територіальній громаді майнової шкоди в сумі 308 гривень 98 копійок.

Такі дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.197-1 КК України як самовільне заняття земельної ділянки особливо цінних земель і в санітарно-захисних зонах.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14 лютого 2023 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що місцевий суд вийшов за межі предмета дослідження при вирішенні питання про відповідність обвинувального акта вимогам ст.291 КПК України, оскільки вдався до аналізу правильності встановлених у ньому фактичних обставин, передчасно здійснив оцінку доказів у справі на стадії підготовчого провадження та не врахував те, що представником Виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області ОСОБА_9 подано заяву про залучення її як представника названої юридичної особи, яка є потерпілою.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку прокурора на підтримку апеляційної скарги, заперечення обвинуваченого та його захисника проти апеляційної скарги, перевірила матеріали кримінального провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що вона підлягає до задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи апеляційної скарги про безпідставне повернення прокурору обвинувального акта колегія суддів уважає обґрунтованими.

Пунктом 3 ч.1 ст.409 КПК України визначено, що підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону .

Відповідно до положень ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За п.3 ч.3 ст.314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

На підставі ст.291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором.

Обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

До обвинувального акта додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Мотиви місцевого суду, які зводяться до нерозкриття та неконкретизації пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, як підстава для повернення обвинувального акта, є неспроможними, оскільки на стадії підготовчого провадження суд першої інстанції не вправі надавати процесуальної оцінки обсягу обвинувачення (повноти зазначення в обвинувальному акті інформації про час, місце, спосіб, мотиви, мету, інших обставин вчинення кримінального правопорушення) та правильності юридичної кваліфікації дій обвинуваченого.

КПК України не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого судового рішення по суті справи перевіряти правильність чи повноту визначення прокурором обсягу обвинувачення або зобов`язувати його змінювати, оскільки визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Так, оцінка елементів, передбачених п.5 ч.2 ст.291 КПК України (виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення) стосується не змісту обвинувального акта, а його форми (реквізитів), оскільки їх наявність перевіряється судом на стадії підготовчого провадження та наслідком відсутності хоча б одного з цих елементів є застосування правила, закріпленого у п.3 ч.3 ст.314 КПК.

Невідповідностей же обвинувального акта вимогам, передбаченим п.5 ч.2 ст.291 КПК України, перевіркою матеріалів провадження не встановлено.

Також безпідставними є твердження суду першої інстанції про відсутність у обвинувальному акті потерпілого з посиланням на те, що Виконавчий комітет Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області неправильно визначений у даному кримінальному провадженні як потерпіла особа.

Як убачається зі змісту обвинувального акта, він відповідно до п.3 ч.2 ст.291 КПК України містить зазначення потерпілого (юридичної особи) - Виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, та його анкетні відомості.

Водночас, ураховуючи те, що предметом дослідження суду в ході вирішення питання про відповідність обвинувального акта вимогам, закріпленим у ст.291 КПК України, є лише сам обвинувальний акт з додатками на предмет відповідності його змісту вказаним вимогам процесуального закону, то місцевий суд на даній стадії провадження не мав підстав для надання оцінки правильності визнання юридичної особи потерпілим. При цьому, згадана оцінка можлива тільки шляхом дослідження доказів і аналізу всіх обставин кримінального провадження, що не є предметом розгляду підготовчого судового засідання.

Окрім того, з аналізу положень ст.55 КПК України вбачається, що за наявності передбачених цієї нормою обставин особа може бути визнана потерпілою судом, тобто під час здійснення судового провадження.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про необхідність повернення прокурору обвинувального акта є помилковим.

Допущені місцевим судом порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, оскільки перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для його скасування.

Ураховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану ухвалу належить скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, а, отже, апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14 лютого 2023 року щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4