Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/680/23
У Х В А Л А

15 лютого 2023 року м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в заді суду № 3 м. Біла Церква в режимі відеоконференції з приміщенням Державної установи «Білоцерківська виправна колонія №35» Міністерства юстиції України

клопотання начальника Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» Міністерства юстиції України ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Апрелєвка, Російської Федерації, громадянина України, з середньою професійною освітою, неодруженого, до засудження не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 26.05.2000 Фастівським міським судом Київської області за ст. 140 ч. 2 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. 07.07.2000 на підставі ст. 9 п. а Закону України «Про амністію» невідбутий строк покарання 3 роки 5 місяців 24 дні скорочено на 1/2, що складає 1 рік 9 місяців 12 днів. Звільнений 30.03.2001 умовно - достроково на 11 місяців 15 днів. 30.07.2001 Кагарлицьким районним судом Київської області за ст. 142 ч. 3, ст. 43 КК України до покарання у виді 6 років 3 місяці позбавлення волі. Не звільнявся. 03.04.2008 Ірпінським міським судом Київської області за ст. 391, ст. 71 КК України до покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 22.04.2008 по відбуттю строку покарання. 13.04.2009 Фастівським міським судом Київської області за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. Не звільнявся. 27.08.2009 Фастівським міськрайонним судом Київської області за ст. 190 ч. 2, ст. 70 ч. 4 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. Звільнений 14.11.2011 по відбуттю строку покарання. 28.08.2013 Фастівським міським судом Київської області за ст. 185 ч. 2, ст. 187 ч. 3, ст. 70 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі. Звільнений 14.06.2019 по відбуттю строку покарання,

який відбуває покарання за вироком Фастівського міськрайоннного суду Київської області від 24.12.2019 за ст. 185 ч. 3, ст. 162 ч. 1, ст. 72 ч. 1 п.1, ст. 70 КК України у виді 4 років позбавлення волі,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області: ОСОБА_5 ,

представник Державної установи «Білоцерківської виправної колонії (№35)» Міністерства юстиції України: ОСОБА_6 ,

захисник: ОСОБА_7 ,

засуджений: ОСОБА_4 ,

У С Т А Н О В И В:

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання начальника Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» Міністерства юстиції України ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_4 вказавши, що останній сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

В судовому засіданні представник Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» Міністерства юстиції України підтримав заявлене клопотання та просив задовольнити з підстав викладених у ньому.

Захисник адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні навів аналогічні доводи, які викладені в клопотанні, підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити зазначивши, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому ОСОБА_4 суду пояснив, що він має намір після звільнення працевлаштуватись на підприємство, де йому гарантують роботу, однак в судовому засіданні ОСОБА_4 не зміг пояснити суду на яке саме підприємство він має намір працевлаштуватись після звільнення та яку саме роботу буде там виконувати. Також ОСОБА_4 повідомив, що він судимий за злочини, які вчиняв у зв`язку з браком коштів, оскільки працював неофіційно на різних роботах, де отримував приблизно 10 000 грн. заробітньої плати, якої йому не вистачало. В той же час ОСОБА_4 відповідаючи на запитаня прокурора щодо його працевлаштування на підприємстві в колонії зазначив, що не працевлаштований на підприємстві установи, оскільки йому кошти не потрібні, а працює днювальним. Крім цього, відносно злочину, за який ОСОБА_4 відбуває покарання, останній пояснив, що він у житло не проникав, а прийшов разом з товаришем до тітки останнього та вважає, що крадіжки як такої він не вчиняв, оскільки дочекався поліцію після вчиненого.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що відсутні підстави для застосовування умовно-дострокового звільнення відносно ОСОБА_4 , оскільки останній не має достатній ступінь виправлення. Зокрема прокурор зазначив, що застосовані до ОСОБА_4 заохочення не дають підстав дійти висновку про сумлінність його поведінки, як підстави для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки вказані заохочення пов`язані з виконанням його роботи днювальним, за що останній отримує заробітну плату. Ті обставини, що засуджений ОСОБА_4 працевлаштований днювальним, що не пов`язано з роботою на підприємстві, не свідчит про те, що він ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки працевлаштований лише останні 6 місяців, що дає підстави вважати, що працевлаштувався засуджений з метою умовно дострокового звільнення. Крім того, прокурор наголошував, що ОСОБА_4 своїм ставленням до вчиненого злочину, за який відбуває покарання, до теперішнього часу не усвідомив за що відбуває покарання, тобто вину у вчиненому не визнав та не розкаявся у вчиненому. Таким чином, прокурор вважає, що вищевказане ставить під сумніви виправлення ОСОБА_4 та вважає, що останній своєю поведінкою не довів своє виправлення.

Вислухавши учасників судового засідання, вивчивши надані матеріали, суддя приходить до таких висновків.

Згідно зі ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, головними умовами для прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що також зазначено в п. 2 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким».

При вирішенні питання про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, суд аналізує дані про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Положення про те, що засуджений довів своє виправлення означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу його виправлення. Сумлінна поведінка - це зразкове виконання вимог режиму і свідоме додержання дисципліни, вказівок адміністрації, наявність подяк і відсутність стягнень, якщо особа відбуває покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі.

При цьому суд бере до уваги поведінку засудженого за весь час відбування покарання, а не лише за останній період, а саме шість місяців, що передує зверненню з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 раніше судимий: 26.05.2000 Фастівським міським судом Київської області за ст. 140 ч. 2 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. 07.07.2000 на підставі ст. 9 п. а Закону України «Про амністію» невідбутий строк покарання 3 роки 5 місяців 24 дні скорочено на 1/2, що складає 1 рік 9 місяців 12 днів. Звільнений 30.03.2001 умовно - достроково на 11 місяців 15 днів. 30.07.2001 Кагарлицьким районним судом Київської області за ст. 142 ч. 3, ст. 43 КК України до покарання у виді 6 років 3 місяці позбавлення волі. Не звільнявся. 03.04.2008 Ірпінським міським судом Київської області за ст. 391, ст. 71 КК України до покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 22.04.2008 по відбуттю строку покарання. 13.04.2009 Фастівським міським судом Київської області за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. Не звільнявся. 27.08.2009 Фастівським міськрайонним судом Київської області за ст. 190 ч. 2, ст. 70 ч. 4 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. Звільнений 14.11.2011 по відбуттю строку покарання. 28.08.2013 Фастівським міським судом Київської області за ст. 185 ч. 2, ст. 187 ч. 3, ст. 70 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі. Звільнений 14.06.2019 по відбуттю строку покарання. Відбуває покарання за вироком Фастівського міськрайоннного суду Київської області від 24.12.2019 за ст. 185 ч. 3, ст. 162 ч. 1, ст. 72 ч. 1 п.1, ст. 70 КК України у виді 4 років позбавлення волі. Початок строку 17.10.2019, кінець строку 17.10.2023.

З характеристики засудженого вбачається, що ОСОБА_4 з 18.10.2019 утримувався в державній установі «Київський слідчий ізолятор», де характеризувався посередньо, до праці не залучався. Стягнень та заохочень не мав.

З 21.02.2020 відбував покарання в «Бучанській виправній колонії (№ 85)», де характеризувався негативно, мав 1 (одне) стягнення яке погашено у встановленому законом порядку, заохочень не мав.

В державній установі «Білоцерківська виправна колонія (№35)» відбуває покарання з 25.09.2020. За час відбування покарання характеризується позитивно, має 9 (дев`ять) заохочень.

Працевлаштований днювальним. Відношення до роботи добре.

Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи.

Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.

Своє спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд.

Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

В колективі серед засуджених не конфліктний, підтримує дружні стосунки із засудженими позитивної спрямованості.

Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок.

До виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься з розумною ініціативою, приймає активну участь у їх виконанні. Приймає активну участь у суспільно - корисному житті відділення №13.

Відповідно до статті 123 Кримінального - виконавчого кодексу України приймає активну особисту участь у виховних заходах які проводяться в установі, але не приймає участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених.

Відповідно до статті 126 Кримінально - виконавчого кодексу України не підвищував свої професійно - технічні навички та наявний загальноосвітній рівень.

Відповідно до статті 127 Кримінально - виконавчого кодексу України приймає участь у роботі самодіяльних організацій, являється головою ради колективу засуджених відділення №13, наказ №24 від 21.01.2022.

03.01.2021 був розглянутий на комісії колонії з приводу застосування ст.101 КВК України - відмовлено. 22.09.2021 був розглянутий на комісії колонії з приводу застосування ст. 82 КК України - відмовлено. 22.06.2022 був розглянутий на комісії колонії з приводу застосування ст. 81 КК України - відмовлено.

На профілактичному обліку в установі не перебуває.

Вину в скоєному злочині визнав.

Комісією установи прийнято рішення щодо засудженого ОСОБА_4 (протокол № 1 від 04.01.2023) клопотати перед судом про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.

Надані до клопотання довідки про заохочення та стягнення свідчать про те, що лише за останній рік відбування покарання до засудженого ОСОБА_4 дев`ять разів застосовувалися заходи заохочення та одне стягнення.

При цьому, суд вважає, що відомості, які містяться у довідці про застосовані до ОСОБА_4 заохочення не дають можливості дійти висновку про сумлінність його поведінки як підстави для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки відповідно до положень ст. 107 КВК України додержання умов відбування покарання є обов`язком засудженого, а за виконання покладених на нього обов`язків днювального. При цьому, з вказаної довідки вбачається, що за попередні роки відбування покарання заходи заохочення до засудженого не застосовувались.

Ті обставини, що засуджений ОСОБА_4 має дев`ять заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці, ще не підтверджують того, що засуджений повністю став на шлях виправлення, оскільки така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, адже лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого ОСОБА_4 зазнає позитивних змін.

Довідка про нарахування заробітної плати свідчить про те, що ОСОБА_4 у період відбування покарання залучався до оплачуваної праці за період з листопада 2021 по листопад 2022 року, при цьому робота ОСОБА_4 днювальним не пов`язана з роботою на підприємстві установи, а даних про наявність у останнього інвалідності чи певного захворювання, яке б завадило працевлаштуватися останньому на підприємстві в умовах колонії відсутні.

Крім того, за змістом роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при вирішенні цього питання суди повинні враховувати, зокрема, дані про його попередні судимості.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 є особою раніше неодноразово судимою, в тому числі за тяжкі злочини проти власності. Ставлення ОСОБА_4 до вчиненого злочину, за який він відбуває покарання на даний час, дає підстави вважати, що останній вини у вчиненому не визнав та не розкаявся.

Отже, доводи прокурора про неможливість застосування до засудженого умовно дострокового звільнення від відбування покарання з урахуванням таких даних про особу засудженого суд визнає слушними та бере до уваги.

Суд, оцінюючи у сукупності всі дані, які слугують чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, в тому числі і той факт, що засуджений раніше неодноразово судимий за тяжкі злочини, вважає, що процес виправлення ОСОБА_4 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах, без ізоляції від суспільства.

Таким чином, суд вважає неможливим застосування до засудженого ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, так як останній не довів свого виправлення. Умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку є передчасним, тому в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, статтями 376, 537, 539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання начальника Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» Міністерства юстиції України ОСОБА_3 , про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання за вироком Фастівського міськрайоннного суду Київської області від 24.12.2019 у виді позбавлення волі в Державній установі «Білоцерківська виправна колонія (№35)» Міністерства юстиції України - відмовити.

Повний текст ухвали виготовлений і проголошений о 09.00 год. 20.02.2023 в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Павла Скоропадського, 4 А.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_8