22.12.2022
Справа № 331/4277/17
Провадження № 1-в/331/116/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3

представника установи виконання покарання ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі у режимі дистанційного судового провадження клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, засудженого 11 листопада 2021 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 187 КК України до остаточного покарання у вигляді семи років позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна, за виключенням житла. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01.08.2022 року вирок Жовтневого районного суду залишено без змін, -

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. В обґрунтування клопотання засудженим зазначено, що він відбуває покарання з 31.05.2017 року, на підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, яка діяла до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» № 2046- VIII від 18.05.2017 р. Крім того, зазначає, що з 31 травня 2017 року до 06 травня 2019 року із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі, з 22 січня 2020 року до 09 лютого 2021 року із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі Зараховано до строку призначеного ОСОБА_5 покарання частково відбуте ним покарання у місцях позбавлення волі з 07 травня 2019 до 21 січня 2020 року включно. Зазначає, що на даний час він відбув 2/3 строку відбування покарання. Вказує на те, що він має міцні соціальні зв`язки, перебуває в цивільному шлюбі з ОСОБА_6 , має новонароджену дитину. Мати пенсіонер, яка має третю групу інвалідності та потребує догляду. За період відбування покарання характеризується позитивно, стягнень не має, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 вказане клопотання підтримав за викладеними вище мотивами та обґрунтуванням, просив його задовольнити. Додатково зазначив, що він повністю усвідомив свою протиправну поведінку, зробив для себе відповідні висновки, має намір вести законослухняний спосіб життя. Крім того, має новонароджену дитину та хвору матір яким має намір допомагати.

Представник адміністрації ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» ОСОБА_4 вважав, що підстав для задоволенні клопотання немає, оскільки засуджений не відбуває покарання у слідчому ізоляторі, а тимчасово залишений на час розгляду його клопотання. Крім того, певний період строку покарання ОСОБА_5 перебував у виправній колонії, однак відомостей щодо його характеристики та залучення до праці немає. При цьому, після повернення до Запорізького СІЗО мав низку стягнень, тому просив у задоволенні клопотання відмовити.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив, що на сьогодні відсутні дані про виправлення засудженого, оскільки під час усього строку покарання та перебування у слідчому ізоляторі він знаходився у різних установах, при цьому саме факт виправлення, а не сплив певного строку, є вирішальним під час розгляду даної категорії справ. Звернув увагу, що у матеріалах його особової справи є відомості про накладення на нього стягнення, що негативно характеризує засудженого. Також просив врахувати, що матеріальна шкода, яка заподіяна злочином, засудженим досі не відшкодована, тому підстав для його умовно дострокове звільнення немає.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши письмові докази, додані до клопотання, суд дійшов наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2021 року ОСОБА_5 засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 187 КК України та йому призначено покарання у вигляді семи років позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна, за виключенням житла. На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, яка діяла до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» № 2046-VIII від 18.05.2017 р.», до строку покарання ОСОБА_5 зараховано до строку призначеного покарання термін попереднього ув`язнення: з 31 травня 2017 року до 06 травня 2019 року із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі, з 22 січня 2020 року до 09 лютого 2021 року із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі. Зараховано до строку призначеного ОСОБА_5 покарання частково відбуте ним покарання у місцях позбавлення волі з 07 травня 2019 до 21 січня 2020 року включно.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01.08.2022 року вирок Жовтневого районного суду від 11.11.2021 року залишено без змін.

Вирок набрав законної сили 01.08.2022 року.

Згідно довідки ДУ "Запорізький слідчий ізолятор" кінець строку покарання засудженого ОСОБА_5 припадає на 04.01.2023 року.

Відповідно до ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як передбачено п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Аналіз викладеної норми закону дає підстави стверджувати, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а факт виправлення засудженого.

Під сумлінною поведінкою слід розуміти свідоме і безперечне дотримання засудженим умов відбування покарання та виконання всіх обов`язків, покладених на нього. Сумлінна поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, застосованих у порядку, визначеному КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад поведінки. Не можна вважати сумлінною поведінкою лише формальний факт відсутності у засудженого не знятих або погашених у встановленому порядку заходів стягнення, оскільки дотримання порядку та умов відбування покарання є обов`язком засудженого.

Сумлінне ставлення до праці - це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків, покращення кількісних та якісних показників виконуваної роботи (підвищення робітничої кваліфікації, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, суворе додержання правил безпеки тощо). Воно передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, а також відшкодування збитків, заподіяних злочином.

Дійсно, згідно наданих суду матеріалів, ОСОБА_5 відбув 2/3 призначеного йому покарання.

Однак, згідно наданої суду характеристики засуджений ОСОБА_5 утримується в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» з 07.09.2022 року. За час перебування в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» характеризується наступним чином: заохочень та стягнень не має, характеризується посередньо. До суспільно-корисної праці не залучається з незалежних від нього причин. Соціально-корисливі зв`язки з рідними підтримує шляхом отримання передач та посилок. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими ув`язненими, адекватно реагує на критику. По відношенню до представників адміністрації грубості не проявляє, виконує їх законні вимоги. За характером загалом адекватний, комунікабельний. Психоемоційний стан задовільний. Загальноприйнятих норм поведінки дотримується. На профілактичному обліку не перебуває.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_5 заохочень та стягнень немає.

В той же час, за повідомленням представника Запорізького СІЗО ОСОБА_5 під час перебування у їх установі як обвинувачений у зв"язку із переглядом його вироку, неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, а жодної інформації про його особу та ставлення до праці за час відбування покарання у виправній колонії немає.

Таким чином, аналіз даних про особу засудженого не дають змогу суду зробити висновок про те, що ОСОБА_5 довів своє виправлення та не буде вчинювати нові кримінальні правопорушення, перебуваючи на волі, за увесь період перебування його у слідчому ізоляторі та у виправній колонії. Часткове дотримання порядку та умов відбування покарання за останні місяці строку покарання не свідчать про зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, до якої засуджений взагалі не залучався, та не дають змогу прийти до висновку про повне виправлення засудженого, яке сталося достроково.

Сам факт відбуття засудженим 2/3 призначеного йому строку покарання не може свідчити про наявність беззаперечних підстав для умовно-дострокове звільнення від покарання останнього.

Доводи ОСОБА_5 про наявність на його утриманні матері-інваліда та новонародженої дитини не є підставами для звільнення особи від покарання у порядку ст. 81 КК України.

З огляду на наведене, суд вважає, що в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_7 ОСОБА_8