ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/3565/22

Провадження № 1-кс/210/886/23

"19" квітня 2023 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

підозрюваного: ОСОБА_3 ,

захисника підозрюваного, - адвоката: ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції (дистанційного провадження), справу за клопотанням адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу, поданого в рамках кримінального провадження №0000085 від 17.02.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.28 ч.ч.3, 4 ст.190, ч.ч.1, 2 ст.255 КК України, стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Республіка Вірменія, громадянина України, маючого повну середню освіту, офіційно не працюючого, перебуваючого у цивільному шлюбі, не маючого на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, та інших непрацездатних осіб, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

В С Т А Н О В И В:

17.04.2023 року до суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 , подане в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу, котре вмотивовано тим, що ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.03.2023 року, відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13.05.2023 року включно, без визначення розміру застави.

Сторона захисту посилається на відсутність ризиків, передбачених ст.177 ч.1 КПК України, необґрунтованість підозри, та недоцільність застосування такого запобіжного заходу, оскільки підозрюваний ОСОБА_3 , має місце реєстрації та постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, та можливість виконувати всі процесуальні обов`язки, які на нього може покласти суд, у зв`язку із чим просить суд змінити запобіжний захід ОСОБА_3 з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби. Також посилалися на проведення відносно підозрюваного слідчих дій, а інші слідчі дії відносно ОСОБА_3 не проводяться, та неефективне проведення досудового розслідування.

Будучи присутніми у судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_3 , та його захисник, адвокат ОСОБА_4 , кожен окремо надали пояснення по суті справи, клопотання про зміну запобіжного заходу підтримали, просили його задовольнити.

Будучи присутнім у судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 також надав пояснення по суті справи, проти клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу заперечував, вважаючи його необґрунтованим, оскільки останніми не наведено суду нових обставин, котрі не було враховано при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та перегляді ухвали слідчого судді апеляційним судом.

Заслухавши доводи сторін, їх поясненна, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Відділення поліції №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000085 від 17.02.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.28 ч.ч.3, 4 ст.190, ч.ч.1, 2 ст.255 КК України.

15.03.2023 року ОСОБА_3 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.28 ч.ч.3, 4 ст.190, ч.1 ст.255 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, вчинене у складі злочинної організації (ч.4 ст.28 ч.3 ст.190 КК України); заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому в особливо великих розмірах, вчинене у складі злочинної організації (ч.4 ст.28 ч.4 ст.190 КК України); створення злочинної організації, керівництво такою організацією (ч.1 ст.255 КК України).

15.03.2023 року ОСОБА_3 затримано в порядку ст.208 КПК України.

Ухвалою слідчого судді від 16.03.2023 року, застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто починаючи з 15.03.2023 року до 13.05.2023 року включно, без визначення розміру застави.

Досудовим розслідуванням встановлено обставини вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, викладені в мотивувальній частині клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та ухвали слідчого судді від 16.03.2023 року про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків передбачених ст.177 ч.1 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальною юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, та покладених на нього слідчим суддею, судом чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ч.5 ст.201 КПК України слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом. Таким чином, виходячи зі змісту ст.201 КПК України, підставою для зміни запобіжного заходу за клопотанням підозрюваного чи захисника є, в тому числі, наявність нових обставин, які не були предметом судового розгляду.

Вирішуючи питання про зміну підозрюваному запобіжного заходу, суд враховує положення КПК України, вимоги пунктів 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та, в силу вимог ч.5 ст.9 КПК України, практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка є частиною національного законодавства та яку національні суди повинні враховувати при розгляді справ (ст.17 Закону України від 23.02.2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ст.19 Закону України від 29.06.2004 року №1906-IV «Про міжнародні договори України»), згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно зі ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст.2 КПК України).

Відповідно до ст.194 ч.1 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

В силу ст.183 ч.2 п.4 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог ст.ст.177-179, 183, 184, 194, 199 КПК України та ст.5 ч.1 п.«е» Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, міра запобіжного заходу у вигляді взяття під варту або його продовження обирається підозрюваному, обвинуваченому, судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ст.177 ч.1 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

ЄСПЛ неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, а також рішеннях у справах «Третьяков проти України» від 29.09.2011 року, «Єлоєв проти України» від 06.11.2008 року зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також про те, що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Під час проведення досудового слідства у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, котрі відносяться до категорії особливо тяжких злочинів. Відповідно до вимог ст.184 ч.1 п.4 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, наявність котрих також було встановлено слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, та відображено у відповідній ухвалі.

Як вбачається із клопотання сторони захисту, підставою для зміни запобіжного заходу є необґрунтованість підозри, неналежність та не допустимість доказів, характеризуючі матеріали та відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Разом із тим, при постановленні слідчим суддею ухвали про застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_3 , судом було враховано доводи сторони захисту та характеризуючі підозрюваного матеріали. Нових обставин, котрі б слугували підставою для зміни запобіжного заходу, стороною захисту надано не було.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що у даному випадку доводи сторони захисту про зміну запобіжного заходу не перевищують суспільного інтересу у справі, а ризики, про які було заявлено на момент застосування слідчим суддею запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 , не втратили свою актуальність та продовжують існувати.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що на день розгляду даного клопотання, обставини, які були підставою для застосування запобіжного заходу, не спростовані, не змінились та продовжують існувати, з огляду на те, що, застосований запобіжний захід є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, а відтак не приймає доводи сторони захисту.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що відсутні обґрунтовані підстави для задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу, оскільки в силу принципу змагальності сторін кримінального провадження стороною захисту не спростовано тверджень сторони обвинувачення, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти існуючим в провадженні ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

На підставі викладеного, беручи до уваги що підозрюваний ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, котрі відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, враховуючи наявність ризиків, котрі було враховано при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за доцільне клопотання сторони захисту залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.201 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу, поданого в рамках кримінального провадження №0000085 від 17.02.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.28 ч.ч.3, 4 ст.190, ч.ч.1, 2 ст.255 КК України, стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 20 квітня 2023 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1