Справа № 131/508/22
Провадження № 1-кп/930/116/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2023 року м. Немирів

Немирівський районний суд

Вінницької області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання у залі суду м. Немирів кримінальне провадження № 0000115 від 18.06.2022 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Козятин Вінницької області, громадянин України, житель АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, непрацюючого, має на утриманні одну неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимий 15.11.2022 Іллінецьким районним судом Вінницької області за ч.4 ст.185 КК України до позбавлення волі на 5 років. На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбуття призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Немирівської окружної прокуратури - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 15.06.2022 о 07 годині 29 хвилині, з метою крадіжки чужого майна, зайшов через вхідні двері до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » що в АДРЕСА_1 , де здійснювалась торгівля різного роду продукцією.

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, строк дії якого продовжено з 26.03.2022 на 30 діб, на підставі Указу Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, з 25.04.2022 на 30 діб на підставі Указу Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 та на підставі Указу Президента України № 341/2022 від 22.05.2022строк дії воєнного стану знову продовжено на 90 діб з 25.05.2022, перебуваючи біля вхідних дверей магазину, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, протиправно, шляхом вільного доступу, з лівого боку від вхідних дверей магазину з тумби, таємно викрав законсервовану скляну банку, ємністю 3 л., для благодійної допомоги військовим (ЗСУ) з написом «Збір» військовим на взуття», в середині якої знаходились грошові кошти в сумі 4500 грн., які належать ОСОБА_7 , поклавши їх до своєї сумки.

Після цього, ОСОБА_3 , вийшов з магазину розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Своїми протиправними діями, ОСОБА_3 , завдав ОСОБА_7 , матеріальної шкоди на загальну суму 4500 грн.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю і пояснив суду, що обставини викладенні в обвинувальному акті ним визнаються і не оспорюються і надав покази, що він дійсно 15.06.2022 зайшов через вхідні двері до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що в АДРЕСА_1 , де здійснювалась торгівля різного роду продукцією, таємно викрав законсервоану скляну банку, ємністю 3 л., для благодійної допомоги військовим (ЗСУ) з написом «Збір військовим на взуття», в середині якої знаходились грошові кошти в сумі 4500 грн., які належали ОСОБА_7 , поклавши їх до своєї сумки. Дуже шкодує про вчинене, просить суд суворо не карати, зобов`язувався виконувати покладені судом обов`язки, у разі призначення йому покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Потерпіла ОСОБА_7 , в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі, претензій до обвинуваченого немає. Просить суд призначити покарання обвинуваченому не повязане з позбавленням волі.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку прокурора, який не заперечував проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Це узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, покази якого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

П.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р. звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яке відповідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, даних про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності суду не надано, офіційно не працевлаштований, має на утриманні одну неповнолітню дитину, групи інвалідності не має, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога з 2002 року з діагнозом F11,252, має постійне місце проживання, посередньо характеризується за місцем проживання, щиро розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував завданий збиток.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, вибачався за вчинене та висловлював жаль з приводу вчиненого, критично оцінював свої дії та готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить проте, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

Крім того, суд приймає до уваги, що ОСОБА_3 , будучи особою раніше судимою за вчинення умисного, корисливого злочину, не зробив належних висновків та продовжив злочинну діяльність, що вказує на підвищену суспільну небезпеку цієї особи та недосягнення виховної мети покарання, призначеного за попереднім вироком.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, думки потерпілого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі.

Підстав для застосування ст. 69 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України, до обвинуваченого, суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 раніше був засуджений, 15.11.2022 року Іллінецьким районним судом Вінницької області за ч. 4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбуття призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Відповідно до абзацу другого пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року (зі змінами та доповненнями ) - коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Таким чином, вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 15.11.2022 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбуття призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, підлягає самостійному виконанню.

Призначення ОСОБА_3 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Як вбачається з матеріалів справи, у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 , в процесі досудового розслідування запобіжний захід не обирався, та під час судового розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу від учасників судового провадження на розгляд суду не надходили.

Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати відсутні. Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.7, 100, ч.3 ст.349 , 368-371, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України покарання ОСОБА_3 визначити за сукупністю кримінальних правопорушень та призначене покарання за цим вироком та вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 15.11.2022 року виконувати самостійно.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_8 на виконання вироку суду.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Немирівського районного суду Вінницької області від 27.06.2022 року на скляну банку ємністю 3 л., з металевою кришкою та паперовою етикеткою з надписом «На взуття для військових» - скасувати.

Речові докази по кримінальному провадженню: два DVD-R, - диски з відео файлами відео спостереження «1_01_R_1500, 2_02_ R_1500, 4_04_ R_1500, 5_05_ R_1500, 6_06_ R_1500, 7_07_ R_1500» за 15.06.2022, які знаходились в приміщенні магазину «ЄВА» № 2162 ТОВ «РУШ», які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000115 протягом всього часу їх зберігання.

- скляну банку ємністю 3 л., з металевою кришкою та паперовою етикеткою з надписом «На взуття для військових», яку вилучено та поміщено в спеціальний пакет НПУ ГСУ 7258094 та передано на відповідальне зберігання в кімнату речових доказів відділу поліції № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, що в м. Немирів по вул. Гімназійна, 32, Вінницької області - знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Немирівський районний суд Вінницької області протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч.2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ст.376 ч.6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1