ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/132/23 Справа № 216/5900/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянув у закритому судовому засіданні у м. Дніпрі, матеріали з кримінального провадження №0000247 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 грудня 2022 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, -

підозрюваного за ч.2 ст. 111 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді від 15 грудня 2022 року застосовано стосовно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24 години 11 лютого 2023 року, без визначення застави.

Своє рішення слідчий суддя мотивував обґрунтованою підозрою стосовно ОСОБА_7 за ч.2 ст. 111 КК України та наявністю ризиків, що останній може: переховуватися від суду та слідства, знищити, пошкодити, сховати речі та документи, які мають значення для кримінального провадження, впливати на свідків у кримінальному правопорушенні. Разом з цим, врахувавши обставини, які зазначені в ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваного виключного запобіжного заходу. На підставі ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не визначив заставу.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що рішення слідчого судді незаконне, оскільки слідчий суддя формально розглянув питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що свідчить посилання на ч.6 ст. 176 КПК України. При цьому, захисник вказує, що подібне положення ст. 176 КПК України, було визнано неконституційним. В той же час, захисник зазначає, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має дружину, двох дітей, постійне місце проживання, офіційно працевлаштований. Захисник вказує, що ОСОБА_7 після деокупації не покинув місце мешкання, та з`являвся за викликом до поліції.

В апеляційному суді захисник та ОСОБА_7 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Прокурор в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання про застосування запобіжного заходу, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Висновки слідчого судді про обрання ОСОБА_7 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційний суд вважає правильними.

Згідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, наданими до клопотання слідчого матеріалами підтверджується, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління ДБП, розташованого у місті Мелітополі здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР під № 0000247 від 02 червня 2022 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України(а.с.9-13)

14 грудня 2022 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України, та того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України. (а.с.59-68)

Слідчий суддя розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановив обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, яка підтверджується: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, протоколом допиту свідків та іншими матеріалами кримінального провадження. Тому, сукупність вказаних фактичних даних на даному етапі досудового розслідування надають можливість переконатись в обґрунтованості підозри до такого ступеня, за якого об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. У зв`язку з чим, підозра стосовно ОСОБА_7 обґрунтована.

Апеляційний суд також вважає обґрунтованими висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених п.п. 1-3 ч.1ст. 177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_7 може: переховуватися від досудового розслідування або суду; знищити, спотворити будь-яких речей які мають значення для кримінального провадження; впливати на свідків; оскільки підозрюваний хоча і офіційно працевлаштований, перебуває у зареєстрованому шлюбі та має на утриманні неповнолітню доньку, проте син підозрюваного виїхав з окупованого м. Херсону через тимчасово окуповано АР Крим до Федеративної Республіки Німеччина, отже підозрюваний не має достатньо міцних соціальних зав`язків за місцем проживання. При цьому, ОСОБА_7 обіймав керівну посаду у ДУ «Херсонський слідчий ізолятор», тобто, може мати вплив на свої колег по роботі та осіб, які утримуються в умовах установи, і має доступ до документів, які можуть мати доказове значення, а інші підозрювані в цьому ж кримінальному провадженні співробітники однієї установи та можуть узгоджувати свої показання. Тому вищевказані ризики є доведеними.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд зважає на практику ЄСПЛ, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а в справі «Москаленко проти України», зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Слідчий суддя, оцінив всі обставини справи, у зв`язку з чим, дійшов до вірного висновку, що підстав для застосування стосовно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу не має, так як він не зможе забезпечити запобіганню встановлених слідчим суддею ризиків.

Стосовно доводів апеляційної скарги про характеризуючі дані щодо ОСОБА_7 , то апеляційний суд вважає, що вони також не дають підстав для застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, за наявності обґрунтованої підозри та встановлених ризиків.

Разом з цим, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги, що слідчий суддя формально розглянув питання про застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 , що свідчить посилання на ч.6 ст. 176 КПК України, оскільки як видно з рішення слідчого судді, що ним дане питання вирішено відповідно до вимог ст.194 КПК України, та встановлено, що до ОСОБА_7 необхідно застосування виключного запобіжного заходу. Крім цього, апеляційний суд зазначає, що ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст. 196 КПК України, а посилання на ч.6 ст. 176 КПК України, слідчим суддею не є порушенням КПК України та підставою для скасування рішення.

Істотних порушень, які б давали апеляційному суді скасувати ухвалу слідчого судді під час апеляційного перегляду не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 грудня 2022 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_7 підозрюваного за ч.2 ст. 111 КК Українизалишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4