У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року

м. Київ

справа № 369/493/19

провадження № 51-1395 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 липня 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 30 листопада 2022 року стосовно засудженого ОСОБА_5 ,

встановив:

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 липня 2022 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кримінального кодексу України (далі - КК) та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин. На підставі ст. 49 КК звільнено ОСОБА_5 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Згідно з вироком, ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він, 05 серпня 2018 року близько 15:05, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел, направлений на спричинення потерпілому ОСОБА_6 побоїв, тобто

усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в ході сварки, на ґрунті неприязних відносин, завдав ОСОБА_6 не менше шести ударів кулаками рук по грудній клітці останнього, чим заподіяв потерпілому фізичний біль, не спричинивши при цьому тілесних ушкоджень.

Київський апеляційний суд ухвалою від 30 листопада 2022 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 залишив без задоволення, а вищезазначений вирок - без змін.

У касаційній скарзі захисник порушує питання про скасування вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду стосовно ОСОБА_5 . Даючи власну оцінку доказам, відмінну від їх оцінки судами, захисник вважає, що справу стосовно його підзахисного розглянуто неповно і однобічно, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не доведена, оскільки не підтверджена належними та допустимими доказами.

Колегія суддів, перевіривши касаційну скаргу та додані до неї копії судових рішень, дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є підставою для перегляду судових рішень в касаційному порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися ст. ст. 412-414 цього Кодексу.

У касаційній скарзі захисник указує на суперечливість висновків суду, тобто фактично посилається на невідповідність висновків судів фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі ст. 438 КПК не є предметом перевірки в касаційному порядку. При розгляді касаційної скарги суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій.

З доданих до касаційної скарги копій судових рішень видно, що суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку показання потерпілого ОСОБА_6 , який підтвердив, що 05 серпня 2018 року коли він перебував біля помешкання ОСОБА_7 , до нього підійшов ОСОБА_5 , та, виражаючись нецензурною лайкою завдав йому 6-8 ударів правою рукою і ногою в грудну клітку та нижню частину; показання свідка ОСОБА_8 про те, що з 2011 по 2016 вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 , який після розірвання шлюбу постійно їй погрожував, а 05 серпня 2018 року знаходячись біля її будинку, виражаючись нецензурною лайкою, завдав ОСОБА_6 декілька ударів в область голови та грудної клітки через її стосунки із потерпілим; протокол прийняття заяви ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до якого 05 серпня 2018 року до правоохоронних органів звернувся ОСОБА_6 із заявою про те, що ОСОБА_5 на ґрунті неприязних відносин завдав йому тілесні ушкодження; копію журналу амбулаторних хворих ЦРЛ Києво-Святошинського району відповідно до якої 05 серпня 2018 року до цієї установи звертався ОСОБА_6 , який був оглянутий хірургом, іншими доказами, дослідженими під час розгляду кримінального провадження.

Наведені показання потерпілого і свідка є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та у своїй сукупності з письмовими доказами підтверджують винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено.

Таким чином, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, суд правильно встановив обставини кримінального провадження й відповідно до вимог ст. 374 КПК навів у вироку докази, на яких ґрунтується висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено.

Доводи захисника,викладені в касаційній скарзі, про те, що суд апеляційної інстанції безпідставно врахував як доказ дані, що містяться у відеофайлі від 05 серпня 2018 року, є безпідставними з огляду на таке.

Зі змісту ухвали апеляційного суду видно, що наведені у касаційній скарзі захисника доводи, які по суті аналогічні доводам його апеляційної скарги, були предметом ретельної перевірки під час розгляду справи судом апеляційної інстанції. Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, а вирок стосовно ОСОБА_5 без змін, апеляційний суд навів у своїй ухвалі докладні мотиви прийнятого рішення, зазначивши при цьому, зокрема, що у вироку суд першої інстанції оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості й достовірності, дав цим доказам належну оцінку, з урахуванням вимог ст. 94 КПК, зазначив підстави, з яких приймає одні докази та відкидає інші, та дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК.

Так, апеляційний суд, дослідив, зокрема, копію висновку експертного дослідження від 01 лютого 2019 року №19/9-2/3/01-ЕД/19, предметом якого був диск TDK CD-R 700 MB 52x з відеофайлом «remote4b38ffbb0000012b.MOV», на якому зафіксовано події за 05 серпня 2018 року, та яким, зокрема, встановлено, що наданий на дослідження вказаний відеофайл ймовірно зазнавав змін.

При цьому колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що обставини зазначені у вказаному висновку, зокрема щодо зміни роздільної здатності зображення, жодним чином не впливають на допустимість відеозапису від 05 серпня 2018 року як доказу, оскільки ні ОСОБА_5 , ні ОСОБА_6 не заперечують, що зображені на вказаному відеозаписі обставини мали місце. До того ж, колегія суддів звернула увагу, що при дослідженні відеофайлу експертом не було виявлено циклічності фрагментів відеозображення, різких змін акустичної обстановки або фонового шуму, спотворення змісту відео звукової інформації, змін, що свідчило б про поєднання двох чи більше частин однієї або кількох раніше записаних відеофайлів шляхом перезапису, внаслідок чого можуть вноситися зміни до записуваної інформації та змінюватися черговість фрагментів.

Таким чином, переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 419 КПК дав належну оцінку доводам, викладеним в апеляційній скарзі захисника, у тому числі й тим, на які він посилається у касаційній скарзі, та обґрунтовано відмовив у її задоволенні. Свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі, і вважати його необґрунтованим чи сумнівним немає підстав.

З такими висновками погоджується і колегія суддів Касаційного кримінального суду.

Ухвалу апеляційного суду постановлено відповідно до положень статей 370, 419 КПК із зазначенням короткого змісту вимог апеляційної скарги захисника, рішення суду першої інстанції, узагальнених доводів учасників судового провадження, установлених судом першої інстанції обставин, мотивів, з яких суд апеляційної інстанції виходив, постановляючи ухвалу і положень закону, якими він керувався.

Посилань на істотні порушення кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для скасування чи зміни оспорюваних судових рішень, як і доводів щодо неправильного застосування кримінального закону касаційна скарга не містить.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

На підставі вищенаведеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 26 липня 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 30 листопада 2022 року стосовно засудженого ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3