Справа № 950/301/23
Провадження № 1-кп/950/110/23
ЛЕБЕДИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2023 року м. Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Лебедині кримінальне провадження № 0000015, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.03.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженець с. Мала Рибиця, Краснопільського району, Сумської області; громадянин України; освіта середня; одружений; має на утриманні малолітню доньку; зареєстрований та фактично проживає: АДРЕСА_1 ; військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 )

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України,

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

27.10.2020 ОСОБА_3 уклав контракт про проходження громадянами України служби у військовому резерві Національної гвардії України на строк 3 роки. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.11.2020 № 274 старшого солдата ОСОБА_3 прийнято на військову службу у військовому резерві, зараховано на всі види забезпечення з 30.10.2020 та призначено на посаду кулеметника 1 відділення 3 стрілецького взводу стрілецької роти.

Згідно з наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 08.12.2021 № 303 майора ОСОБА_5 зараховано в списки особового складу частини на всі види забезпечення та призначено на посаду заступника командира ВЧ НОМЕР_1 , з 08.12.2021 враховано таким, що справи і посаду прийняв та приступив до виконання обов`язків за посадою.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 на усій території України оголошено воєнний стан (Указ затверджено Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, та від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 року № 2212-ІХ).

Станом на 18.03.2022, окремий підрозділ ВЧ НОМЕР_1 під командуванням майора ОСОБА_5 , до якого в тому числі входив і старший солдат ОСОБА_3 , тимчасово дислокувався за адресою: АДРЕСА_2 .

18.03.2022, близько 19 год. 30 хв. старший солдат ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні будівлі тимчасової дислокації, в стані алкогольного сп`яніння, будучи невдоволеним законними діями майора ОСОБА_5 , направленими на припинення порушення військової дисципліни, усвідомлюючи, що майор ОСОБА_5 є для нього начальником та виконує обов`язки з військової служби, маючи намір на порушення беззастережної покори та встановленого порядку підлеглості начальнику, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи невдоволеним службовою вимогливістю прямого начальника майора ОСОБА_5 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень та приниження особистої гідності своєму прямому начальнику, всупереч вимог ст. ст. 11, 13, 16, 49, 50, 51, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, наблизився до майора ОСОБА_5 та чолом голови наніс останньому один удар в ділянку чола, завдавши легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Противоправні дії старшого солдата ОСОБА_3 були припинені іншими військовослужбовцями, які знаходились поруч.

У судовому засіданні ОСОБА_3 вину визнав повністю, суду пояснив, що близько 19 год. 30 хв. вони прибули від командира військової частини. Він виразив своє невдоволення обстановкою, яка склалася, оскільки вони з підрозділом тримали оборону м. Лебедина, а він бажав більш активних дій. В подальшому з майором ОСОБА_5 у них виникла суперечка, з приводу того, що він почав збирати речі, мав намір покинути місце дислокації підрозділу. Майор ОСОБА_5 попередив його про недопущення таких дій. У відповідь ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_5 та завдав останньому удар своїм чолом в чоло командира. Стан алкогольного сп`яніння не заперечує, оскільки разом з іншими військовослужбовцями близько 16 години того ж дня вживали алкогольні напої. В останньому слові вказав, що хотів би далі проходити військову службу та бути вірним присязі.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив, що 18.03.2022 він виконував обов`язки командира окремої ротної групи, за посадою він заступник командира військової частини. Після авіаударів по місту, склад підрозділу було розосереджено по місту. У нього була інформація про розпивання алкогольних напоїв окремими військовослужбовцями, після чого він вишикував особовий склад та проводив роз`яснювальну роботу. Від солдата Карташова почало надходити багато запитань, після чого він доставив його до командира частини. Коли повернулись до місця дислокації до будинку культури, Карташов перебував у збудженому стані та вдарив його головою в ділянку лоба. Також вказав, що жодних претензій до ОСОБА_3 не має, вважав за можливе призначити йому найменшу можливу міру покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті у повному обсязі, приймаючи до уваги, що прокурор, обвинувачений та потерпілий не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

За встановлених обставин суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, завдав начальникові тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби в умовах воєнного стану, та його дії кваліфікує за ч. 4 ст. 405 КК України.

ОСОБА_3 вину визнав повністю, щиро розкаявся, що відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання. Обставиною, яка обтяжує покарання суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні обвинуваченому покарання, на підставі ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 405 КК України, є тяжким злочином.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він є особою молодого віку, учасником бойових дій, має відзнаку за сумлінне виконання службових обов`язків, за місцем проживання та за місцем проходження служби характеризується позитивно, за своїми морально-діловими якостями відповідає займаній посаді, до кримінальної відповідальності не притягувався, надав критичну оцінку своїм діям, щиро розкаявся, має намір у подальшому захищати Батьківщину.

У справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принцип «законності» і воно не було «свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (від 16.10.2008) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При призначенні покарання суд також враховує наступне.

27.01.2023 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» № 2839-IX від 13.12.2022.

Законом № 2839-IX внесені зміни в тому числі до статті 69 КК України, відповідно до яких, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Частиною 2 ст. 5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Стаття 69 КК України у попередній редакції (в тому числі станом на 18.03.2022) передбачала можливість застосування її до засуджених за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 405 КК України, вчиненого в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують його покарання, те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, позицію потерпілого, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, та призначити покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої ч. 4 ст. 405 КК України, а саме у виді позбавлення волі на строк два роки.

Також суд вважає за можливе на підставі ч. 1 ст. 62 КК України замінити покарання у виді позбавлення волі на строк два роки на тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на той самий строк.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 62 КК України замінити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки на покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на строк 2 (два) роки, призначивши ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 405 Кримінального кодексу України у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на строк 2 (два) роки.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувати.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання на виконання вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Лебединський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Вадим КОСОЛАП