Справа № 301/873/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

09.11.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду: прокурорки ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/944/20 за апеляційною скаргою, яку подав прокурор ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 04 серпня 2020 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого у АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого згідно з вироком Іршавського районного суду від 12 червня 2017 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 12 червня 2017 року і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишено без зміни.

Ухвалено зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 у строк відбування покарання час перебування під вартою з 19 квітня 2018 року по 20 лютого 2019 року.

Вироком ухвалено повернути речові докази - велосипед марки «Вікторія» №144565-01 власнику - ОСОБА_8 .

Згідно з вироком, ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

04 квітня 2018 року, приблизно 12 год 30 хв, ОСОБА_7 , знаходячись на тротуарі біля будівлі магазину «Вацак» за адресою: м. Іршава, вул. Шевченка, 62, Закарпатської області, діючи умисно, таємно, з метою обернення чужого майна на свою користь, вважаючи, що його дії ніхто зі сторонніх осіб не помічає, шляхом вільного доступу, викрав велосипед марки «Вікторія» №144565-01, який належить ОСОБА_8 , вартість якого, згідно з висновком про вартість об`єкту оцінки від 11.04.2018, становить 2000 гривень. Після вчиненого ОСОБА_7 з викраденим велосипедом з місця події втік, чим спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 2000 гривень.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого, а також доведеність його вини, вирок у частині призначеного покарання вважає незаконним та необґрунтованим у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Стверджує, що відповідно до ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинання одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Як убачається з вироку Іршавського районного суду від 12 червня 2017 року, обвинувачений ОСОБА_7 засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, які фактично не відбув, оскільки на підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбування цього покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки. Апелянт стверджує, що ОСОБА_7 після ухвалення вироку, під час іспитового строку, через невеликий проміжок часу знову повторно вчинив умисний корисливий злочин. Просить у резолютивній частині вироку вказати, що на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Іршавського районного суду від 12.06.2017, остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 4 (чотири) місяці.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення прокурорки ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Кримінальне провадження розглядається за відсутності сторони захисту та потерпілої сторони, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. З матеріалів провадження вбачається, що: повідомлення про час та місце розгляду кримінального провадження стороні захисту та потерпілій стороні направлено відповідно до вимог законодавства; даних про поважність причин неявки та заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший термін від потерпілої сторони та сторони захисту не надходило; відповідно до ст. 28 КПК України кримінальне провадження повинно бути розглянуте і процесуальні рішення повинні бути прийняті у розумні строки.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість вироку підлягають задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України судове рішення (вирок), який ухвалюється іменем України, є найважливішим актом правосуддя в кримінальних справах, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, у тому числі ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням, передбачених цим Кодексом, вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням у ньому належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. У мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви не врахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановленні стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до статті 96 Кримінального кодексу України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; диспозитивність; гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами.

Колегія суддів вважає, що при розгляді кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції не дотримані передбачені ст. 7 КПК України загальні засади кримінального провадження, допущена неповнота та поверховість при дослідженні його фактичних обставин, зокрема, викладені у вироку висновки не підтверджені наведеними у ньому доказами, які були досліджені під час судового розгляду, у зв`язку із чим такий не може бути визнано законним та обґрунтованим.

Так, із матеріалів кримінального провадження убачається, що судовий розгляд відбувся без участі потерпілої ОСОБА_8 , оскільки така з`явилася у судове засідання перед судовими дебатами, під час яких зазначила тільки те, що не має претензій до обвинуваченого, не даючи жодних пояснень щодо обставин кримінального правопорушення, проте суд у вироку виклав показання потерпілої ОСОБА_8 щодо обставин події, що не відповідає дійсності.

Разом із тим, із журналу судового засідання від 04.08.2020 убачається, що в ході судового розгляду брав участь свідок ОСОБА_9 , який надав пояснення, однак пояснень свідка ОСОБА_9 у вироку не відображено.

Поряд із цим, із журналу судового засідання від 15.07.2020 убачається, що обвинувачений ОСОБА_7 частково визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, однак у вироку зазначено про повне визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Із журналів судових засідань також не убачається, що судом першої інстанції досліджувався вирок Іршавського районного суду від 12.06.2017 щодо ОСОБА_7 і в мотивувальній частині оскаржуваного вироку про такий не згадується, проте суд призначив обвинуваченому покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднавши до призначеного за оскаржуваним вироком покарання невідбуте ОСОБА_7 покарання за вироком від 12.06.2017.

Наведене вище свідчить про те, що викладені у вироку дані та обставини не відповідають фактичним обставинам справи, викладені у вироку висновки не підтверджені доказами, які безпосередньо були досліджені під час судового розгляду, а також про те, що судом першої інстанції у порушення вимог ч. 3 ст. 415 КПК України не взято до уваги висновки та мотиви суду апеляційної інстанції, викладені в ухвалі Закарпатського апеляційного суду від 20.02.2019, з яких у цьому кримінальному провадженні було скасовано вирок Іршавського районного суду від 15.08.2018 щодо ОСОБА_7 із призначенням нового судового розгляду.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження без участі потерпілої, визнавши її явку у судове засідання обов`язковою та встановивши порядок дослідження доказів, у тому числі і допитати потерпілу, не дотримався прийнятого рішення, оскільки як уже зазначено вище, потерпіла не була присутня під час судового розгляду та дослідження судом доказів і не надавала жодних показань із приводу обставин кримінального правопорушення, а з`явилася лише перед судовими дебатами, під час яких зазначила тільки те, що не має претензій до обвинуваченого, не даючи жодних пояснень щодо обставин кримінального правопорушення.

Вказане свідчить про порушення права потерпілої на доступ до правосуддя, відповідно до приписів ст. ст. 412, 415 КПК України розгляд кримінального провадження за відсутності потерпілого віднесено до істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, тягне скасування вироку із направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що ухвалений у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_7 вирок не може бути визнано законним та обґрунтованим.

Наведене вище свідчить про неповноту судового розгляду, а саме судом не досліджувались обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, у зв`язку із чим такий не може бути визнано законним та обґрунтованим.

Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, яке віднесено до істотних порушень вимог КПК України, і яке колегія суддів Закарпатського апеляційного суду не може виправити, використовуючи свої повноваження, що у свою чергу, відповідно до ст. ст. 412, 415 КПК України, є підставою для скасування вироку із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути вказані вище недоліки, повно, всебічно та об`єктивно розглянути матеріали кримінального провадження, дати належну оцінку пред`явленим сторонами кримінального провадження доказам у їх сукупності, а також викладеним у апеляційній скарзі прокурора доводам, і прийняти рішення з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, тобто ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, з урахуванням положень ст. ст. 370-374 КПК України.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у випадку підтвердження доводів апеляційної скарги прокурора при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суду першої інстанції необхідно дотриматись приписів частини четвертої статті 71 КК України, відповідно до яких остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинання одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Оскільки з огляду на вищенаведене апеляційний суд позбавлений можливості ухвалити новий вирок, тому, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Вирок Іршавського районного суду Закарпатської області від 04 серпня 2020 року щодо обвинуваченого ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_7 , скасувати, призначивши новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді: