ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/318/23 Справа № 202/724/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000082, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у с. Велике Устя, Сосницького району, Чернігівської області, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, військовослужбовця ЗСУ за мобілізацією, ВЧ НОМЕР_1 , майора, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

в режимі відеоконференції

підозрюваного ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2023 року задоволено клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Маріуполі) ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську, ОСОБА_10 та обрано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 на строк 60 (шістдесят) днів, а саме з 12 січня 2023 року по 13 березня 2023 року.

Слідчий суддя дійшов висновку, що на даній стадії кримінального провадження, стороною обвинувачення доведене, що повідомлена ОСОБА_6 підозра є обґрунтованою.

Слідчий суддя також встановив, що існує ризик впливу ОСОБА_6 на свідків за провадженням, так як останній є діючим військовослужбовцем, командиром батальйону, що дає підстави вважати, що він має широке коло знайомств серед військових, а тому має змогу через дружні умовляння вплинути на свідків, які є його товаришами по службі та підпорядковані йому, з метою отримання від них необхідних йому показань.

Окрім цього, слідчий суддя вважав доведеною наявність ризику, що підозрюваний може вчинити інший військовий злочин, так як підозрюваний вчиняючи непокору, в умовах воєнного стану, фактично відмовився виконувати бойове завдання та наказ командира окремої танкової бригади щодо виконання свої службових обов`язків в умовах не лише воєнного стану, а саме в умовах активних бойових дій, які тривають і далі, що дає підстави стверджувати, що ОСОБА_6 має схильність до панічного настрою в умовах складної бойової обстановки.

В апеляції:

- захисник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, або визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в мінімальному розмірі.

В обґрунтування захисник вказує, що ОСОБА_6 є невинуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, оскільки матеріали справи не містять жодних даних, які хоча б гіпотетично підтверджували наявність в діях останнього ознак даного злочину.

Вказує, що сторона обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_6 надала в якості доказів лише повідомлення про підозру, довідку ВЛК, військовий квиток та бойове розпорядження. В той час, як численні допити свідків, які разом з ОСОБА_6 проходять військову службу, спростовують факт вчинення останнім інкримінованого злочину та навпаки свідчать про мужність та відважність свого командира, який відвів війська задля збереження життя віськовослужбовців, які перебували під обстрілом.

Також захисник зазначає, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 402 КК України є закінченим з моменту умисного невиконання наказу незалежно від настання наслідків. Таким чином, ОСОБА_6 здійснив череду тактичних військових дій з метою виключно збереження життя 250 військових свого батальйону, що в повній мірі виключає його злочинний умисел.

Окрім цього захисник звертає увагу на відсутність заявлених стороною обвинувачення ризиків, оскільки жоден з них не підтвердився в ході досудового розслідування, а ОСОБА_6 не вчиняв жодної дії, яка б підтверджувала наявність даних ризиків.

Захисник також зазначає, що ОСОБА_6 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та місце роботи, характеризується виключно позитивно, має міцні соціальні зв`язки, утримає неповнолітню дитину.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , прокурор ОСОБА_9 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Вказує, що апеляційна скарга необґрунтована та невмотивована, оскільки при обранні запобіжного заходу ОСОБА_6 , слідчим суддею була врахована наявність обґрунтованої підозри, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Таким чином, прокурор вважав неприпустимим обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Заслухавши підозрюваного та його захисників, які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

За приписами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані.

Згідно матеріалів справи слідує, що 12 січня 2023 року до ЄРДР за № 0000082 внесені відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

12 січня 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, а саме у вчиненні умисних дій, що виразилися в непокорі, тобто іншому умисному невиконанні наказу, вчиненому в умовах воєнного стану.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як слідує з наданих матеріалів справи, під час судового розгляду слідчий суддя в повній мірі з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, що підтверджується, зокрема: бойовим розпорядженням 17 отбр № 229 ОКП-Малинівка від 09 січня 2023 року; протоколами допитів свідків ОСОБА_11 від 12 січня 2023 року; ОСОБА_12 від 12 січня 2023 року; ОСОБА_13 від 12 січня 2023 року; ОСОБА_14 від 12 січня 2023 року; ОСОБА_15 від 12 січня 2023 року; ОСОБА_16 від 12 січня 2023 року; ОСОБА_17 від 12 січня 2023 року; ОСОБА_18 від 12 січня 2023 року; ОСОБА_19 від 12 січня 2023 року; ОСОБА_20 від 12 січня 2023 року, які вказують на високу ймовірність причетності ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому злочину.

Розглядаючи доводи захисника стосовно відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, то колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, який врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме підозру ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого злочину, а також наявність ризиків впливу ОСОБА_6 на свідків за провадженням, з метою отримання від них необхідних йому показань, та ризик вчинення іншого військового злочину.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що наданому початковому етапі кримінального провадження, застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, в тому числі і альтернативного запобіжного заходу у виді застави, як на це вказує захисник, не зможе запобігти заявленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки він в повній мірі відповідає вказаним вище нормам кримінального процесуального закону та фактичним обставинам кримінального провадження.

Доводи сторони захисту стосовно того, що вина підозрюваного ОСОБА_6 в інкримінованому злочині не доведена, фактично зводяться до вирішення питань доведеності чи недоведеності вини останнього в інкримінованому злочині, які вирішуються судом першої інстанції при ухваленні вироку, і на даному етапі кримінального провадження ці питання не розглядаються.

Що стосується посилання захисника на особу підозрюваного ОСОБА_6 , який раніше не притягався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та місце роботи, характеризується виключно позитивно, має числені грамоти та подяки, міцні соціальні зв`язки, утримає неповнолітню дитину, то вони хоча і характеризують підозрюваного ОСОБА_6 з позитивної сторони, проте ці обставини, на даному етапі кримінального провадження не зменшують наведені вище ризики, а тому не можуть бути підставою для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді згідно наведених мотивів в апеляції, не встановлено, застосований запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України, тому, апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000082, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4