Провадження № 1-кп/243/533/2023
Справа № 243/3432/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2023 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у системі EasyCon на підставі наказу № 29 про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 року та в режимі відеоконференції, під час трансляції, з приміщенням Глибоцького районного суду Чернівецької області, кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0001138 від 13 листопада 2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіцмань Чернівецької області, громадянина України, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , якай проходить службу на посаді заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи, у військовому званні лейтенант, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Учасники судового засідання не заперечували проти здійснення розгляду кримінального провадження в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «EasyCon».

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 заявила клопотання про повернення обвинувального акту у зв`язку із його невідповідністю вимогам КПК України.

Прокурор у підготовчому засіданні заперечував проти задоволення клопотання захисника, зазначивши про відсутність підстав для повернення обвинувального акту.

Обвинувачений ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_5 клопотання захисника ОСОБА_6 підтримали, та наполягали на його задоволенні.

Заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши клопотання захисника, суд приходить до висновку про відмову в його задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, прийняти рішення про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Згідно із ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.

Обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

До обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для повернення обвинувального акту, суд зазначає, що питання про відповідність викладення матеріалу в обвинувальному акті, власне фактичних обставин справи, а також про узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин чи досліджувати обставини кримінального провадження або докази на їх підтвердження чи спростування..

Суд зазначає, що за приписами п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Питання ж допустимості доказів суд вирішує під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення (ч. 1 ст. 89 КПК України).

Також, статтею 89 КПК України закріплено, що у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

У зв`язку із цим, на даному етапі судового провадження, суд розцінює такі посилання сторони захисту як передчасні, та такі що не можуть бути підставою для повернення судом обвинувального акту.

Вирішуючи питання стосовно тверджень захисника щодо неповноти та недостовірності відомостей, які містяться в реєстрі, доданому до обвинувального акту.

Суд зазначає, що за вимогами п.1 ч.4 ст.291 КПК України, до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування.

Статтею 109 КПК України передбачено, що реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Аналіз наведених норм кримінального процесуального законодавства свідчить про те, що за своєю суттю обвинувальний акт є процесуальним рішенням, а реєстр матеріалів досудового розслідування - формою фіксування кримінального провадження.

Повернення обвинувального акту прокурору може мати місце у тому випадку коли при його складанні були допущені порушення вимог ч.2 ст.291 КПК України, а невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам закону не є підставою для повернення обвинувального акту відповідно до КПК України.

Реєстр матеріалів досудового розслідування як процесуальний документ фіксування кримінального провадження, є інформаційним додатком до обвинувального акту. Реєстр містить формально-довідкові відомості про шлях утворення доказової бази обвинувачення, засоби одержання доказової інформації та забезпечення кримінального провадження.

Реєстр матеріалів досудового розслідування, який зазначений у ч.4 ст.291 КПК України, є додатком до обвинувального акту, який носить допоміжний характер і не впливає на обвинувальний акт як такий, а тому наявність певних недоліків у такому реєстрі не може слугувати підставою для повернення обвинувального акту прокурору у разі, якщо ці недоліки не перешкоджають завданням підготовчого провадження та судовому розгляду.

Твердження сторони захисту про невнесення всіх процесуальних рішень і дій, вчинених під час проведення досудового розслідування, та необхідних відомостей в реєстр матеріалів досудового розслідування, то суд вважає, що вказаний документ має містити всі дані, вказані в ч.2 ст.109 КПК України, без винятку, проте неповнота такого реєстру, за умови долучення його до обвинувального акту, також не свідчить про наявність підстав для прийняття рішення, передбаченого п.3 ч.3 ст.314 КПК України, і може бути з`ясована в ході судового розгляду кримінального провадження.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, єдиним процесуальним документом, що підлягає дослідженню судом під час підготовчого судового засідання, є обвинувальний акт. Додатки до обвинувального акту, визначені ч.4 ст.291 КПК України, не є і не можуть бути предметом судового контролю під час підготовчого судового засідання. Кримінальний процесуальний кодекс не визначає наявність недоліків у реєстрі матеріалів досудового розслідування як підставу для повернення обвинувального акту прокурору. Відсутність у реєстрі матеріалів досудового розслідування відомостей, на які посилається сторона захисту, не може вважатися невідповідністю обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону та не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору..

Думка захисника про те, що оскільки копії обвинувального акту які були вручені стороні захисту не скріплені печаткою є порушенням вимог до реквізитів обвинувального акту як офіційного документа, судом також не може буди прийнята, оскільки правилами ч. 3 ст. 291 КПК України закріплено лише, що обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Доводи захисника, щодо порушення принципу презумпції невинуватості відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд зазначає наступне, що використання в обвинувальному акті при формулюванні обвинувачення ОСОБА_3 у стверджувальній формі слова "вчинив" жодним чином не порушує презумпцію його невинуватості, оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання захисника про повернення обвинувального акту слід відмовити, оскільки судом встановлено, що обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні повністю відповідає вимогам КПК України.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України підсудне Слов`янському міськрайонному суду Донецької області.

Підстав для прийняття рішень передбачених п. п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України не встановлено.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 315 КПК України, з метою підготовки до судового розгляду судом визначено дату та місце проведення судового засідання, з`ясовано, що слід здійснювати судовий розгляд у закритому судовому засіданні, з`ясоване питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Вирішено питання про виклик свідків та витребування матеріалів, зібраних під час досудового розслідування.

Згідно із ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

18 листопада 2022 року слідчим суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська обрано запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою з можливостю внесення застави.

21 грудня 2022 року Дніпровським апеляційним судом задоволено частково апеляційну скаргу прокурора. Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2022 року скасовано. Постановлено нову ухвалу, якою застосовано до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 в межах строку досудового розслідування, до 13 січня 2023 року, який 21 листопада 2022 року був змінений на заставу, у зв`язку з внесенням застави.

До суду надійшло клопотання прокурора, в якому він просить суд продовжити на 60 днів покладені на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2022 року, в обгрунтування клопотання зазначено, що у зв`язку із внесенням застави, відповідно до ухвали від 21 грудня 2022 року про застосування запобіжного заходу на ОСОБА_3 покладено наступні обов`язки:

прибувати до слідчого, прокурора чи суду із встановленою періодичністю;

не відлучатися із населеного пункту, в якому дислокується військова частина у якій він проходить військову службу, без письмового дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця перебування;

не спілкуватися зі свідками за даним кримінальним провадженням;

здати на зберігання до відповідних органів держаної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Метою та підставами продовження застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений, може здійснити вищезазначені дії. У зв`язку із наявністю вищевказаних ризиків та враховуючи, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, може переховуватись від суду, а також здійснити вплив на свідків, та може вчинити інше кримінальне правопорушення, при цьому не можливо запобігти цим ризикам не продовживши застосування стосовно останнього обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. При цьому, заявлені ризики не зменшилися з часу застосування слідчим суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави та покладення на нього відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 підтримав подане клопотання, наполягаючи на тому, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання.

Заслухавши учасників судового провадження та дослідивши клопотання про продовження покладення на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, суд приходить до висновку про його задоволення.

У судовому засіданні встановлено, що стороною обвинувачення ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, тобто непокора, вчинена в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

На думку сторони обвинувачення, існує ризик переховування ОСОБА_3 від органу розслідування та суду, впливу на свідків кримінального провадження та вчинення нових злочинів, наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений, може здійснити вищезазначені дії. Доводи в цій частині клопотання ґрунтуються на тому, що враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_3 в разі визнання його винуватим у вчинення інкримінованого йому злочину, а саме у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, то це може спонукати обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та суду. А також чинити вплив на свідків кримінального провадження, крім цього, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби в умовах воєнного стану, і ці обставини свідчать про підвищену небезпеку протиправних дій останнього, що в свою чергу вказує на наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Разом з тим, дія обов`язків, застосованих до обвинуваченого ОСОБА_3 , закінчується.

Враховуючи викладене, виникла необхідність у зверненні прокурора до суду з клопотанням про продовження строку дії обов`язків, застосованих до обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно із ч.ч. 5, 7 ст. 194 КПК України, обов`язки покладаються на підозрюваного у випадку, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри, ризиків кримінального провадження та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Тобто вирішуючи питання про продовження строку обов`язків суд керується загальними приписами, якими врегульовано застосування запобіжних заходів.

Отже, судом встановлено, що необхідність продовження строку дії обов`язків викликана існуванням ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на теперішній час не зменшилися і продовжують існувати.

При цьому, з часу застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, встановлені судом ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати, тим самим виправдовуючи застосування покладених на обвинуваченого обов`язків.

За таких обставин, аналізуючи вищевикладене, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, характер вчиненого кримінального правопорушення, матеріальний стан суд приходить до вмотивованого висновку про те, що в разі не продовження терміну дії обов`язків ОСОБА_3 , завдяки своєму становищу обвинувачений негативно впливатиме на хід кримінального провадження, безпосередньо впливатиме на учасників кримінального провадження, переховуватиметься від сторони обвинувачення та суду, іншим чином перешкоджатиме кримінальному провадженню. А відтак, незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, за твердженням прокурора, не зможе забезпечити досягнення мети їх застосування та запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, з чим і погоджується суд.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора, суд приходить до висновку про доведеність обставин, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, зокрема наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, а також існування ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу та на час розгляду кримінального провадження в суді не зменшився.

За таких обставин, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, а також існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які станом на даний час не зменшилися, строк покладених на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, підлягає продовженню.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність продовжити на 60 днів строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_3 , у зв`язку із застосуванням відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави.

В разі невиконання обов`язків застава звертається в доход держави.

Питання про складання досудової доповіді судом не вирішується, оскільки сторони кримінального провадження не наполягають на її складанні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314 - 317 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № №0001138 від 13 листопада 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України - відмовити.

Призначити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України до судового розгляду у закритому судовому засіданні поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу № 29 про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 року на 15 год.00 хв., 19 січня 2023 року.

Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово.

У судове засідання викликати сторони кримінального провадження та інших осіб, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування.

Прокурору Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил надати матеріали (письмові та речові докази), зібрані під час досудового розслідування.

Клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження покладення на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України - задовольнити.

Продовжити на 60 днів строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ч. 5 ст.194 КПК України ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2022 року, а саме:

1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому дислокується військова частина у якій він проходить військову службу, без письмового дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця перебування;

4) не спілкуватися зі свідками за даним кримінальним провадженням;

5) здати на зберігання до відповідних органів держаної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків, покладених судом на обвинуваченого визначити до 06 березня 2023 року включно.

У разі невиконання підозрюваним ОСОБА_3 покладених на нього вищевказаних обов`язків, до нього буде застосований інший запобіжний захід, а застава звернута в дохід держави.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1