Справа № 442/8067/22
Провадження № 1-кс/442/310/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2023 року слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання слідчого СВ Дрогобицького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна,

в с т а н о в и в :

Слідчий СВ Дрогобицького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді в рамках кримінального провадження № 0000855 від 09.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, з клопотанням про арешт майна, в якому просить накласти арешт, що полягатиме у позбавлені права на відчуження та розпорядження, на майно підозрюваного, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить у кількості 1/2 ОСОБА_5 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності р. № НОМЕР_1 , виданого 19.09.2008 виконавчим комітетом Бориславської міської ради.

В обгрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів, особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, всупереч вимогам ст. 7 Закону України „Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори, ст. 1 Закону України „Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними від 15.02.1995, із наступними змінами та доповненнями, розуміючи, що діяльність, пов`язана із незаконним придбанням, зберіганням з метою збуту та збутом наркотичних засобів та особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, є суспільно небезпечною та кримінально караною, діючи з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше травня 2022 року, маючи умисел на отримання прибутку від незаконного збуту наркотичних засобів, обіг яких обмежено на території Дрогобицького району Львівської області, організував схему незаконного придбання, перевезення, зберігання з метою збуту, а також збут наркотичних засобів обіг яких обмежено. Так, ОСОБА_6 , розуміючи, що вказана діяльність є протиправною та кримінально караною, яка має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлена тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення в цілому, у зв`язку з чим вимагала чітких та узгоджених дій значної кількості людей. Маючи намір здійснювати такі діяння протягом тривалого періоду часу, у невстановлений час та місці, але не пізніше травня 2022 року створив та очолив організовану групу, до складу якої в різний час увійшли: ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Всі учасники організованої групи були об`єднані єдиним планом з розподілом функцій та ролей, також були обізнані про дії кожного з них та схвалювали їх, мали єдиний намір на особисте збагачення шляхом придбання, зберігання, перевезення, з метою збуту, а також незаконного збуту наркотичних засобів та особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, усвідомлювали, що беруть участь у злочинній діяльності та чітко виконували відведені їм функції.

ОСОБА_6 як організатор групи, після залучення достатньої кількості осіб для спільної злочинної діяльності, а саме вчинення особливо тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, обіг яких обмежено, розробив єдиний план злочинних дій, який був доведений до відома всіх учасників організованої групи, які надалі діяли згідно нього.

З цією метою, ОСОБА_6 , реалізуючи спільний із ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , умисел, з метою досягнення єдиної злочинної мети, спрямованої на незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту наркотичних засобів, обіг яких обмежено, діючи згідно розробленого злочинного плану, за невстановлених досудовим розслідування обставин придбав небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено метадон, який в подальшому перевозив та зберігав з метою збуту, у невстановленому досудовим розслідуванням місці.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, спрямованого на незаконне поводження з наркотичними засобами ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи у складі організованої групи, спільно та під керівництвом ОСОБА_6 , виконуючи відведену їм роль виконавців злочинів, з метою досягнення єдиної злочинної мети, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, підшукували потенційних клієнтів, із числа наркозалежних осіб, яким і здійснювали безпосередній збут, шляхом збуту „із рук в руки.

Створена ОСОБА_6 на тривалий період часу організована група характеризувалася: стабільністю і згуртованістю свого складу; розробкою та узгодженням планів і методів вчинення злочинів, пов`язаних із незаконним придбанням, зберіганням та перевезенням з метою збуту та незаконного збуту психотропних речовин; наявністю загальновизначених правил поведінки; домовленістю та готовністю до вчинення злочинів всіма членами організованої групи у будь-який час; розподілом грошових коштів, отриманих від злочинної діяльності між всіма її учасниками.

Вказує, що в залежності від наявності особистих якостей членів злочинної організації, таких як фізичний стан, навички, вміння зорганізовано працювати в групі, були чітко розподілені функції між ними. Зокрема, ОСОБА_6 , як організатор організованої групи, виконував наступні функції: з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів (незаконного придбання, зберігання та перевезення з метою збуту та незаконного збуту наркотичних засобів), створив та очолив організовану групу, до складу якої увійшли ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; здійснював загальне керівництво та координацію діями всіх учасників організованої групи; встановлював загальновизначені правила поведінки та конспірації в організованій групі та забезпечував дотримання їх учасниками; здійснював облік збутих наркотичних засобів, з метою встановлення їх кількості; здійснював безпосередню передачу наркотичних засобів ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з метою подальшого перевезення, зберігання з метою збуту та їх збуту; розподіляв, отримані від вчинення протиправної діяльності, грошові кошти між учасниками організованої групи.

ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , як учасники організованої групи, виконували функції виконавців: за вказівкою організатора, отримували наркотичні засоби; за вказівкою організатора, здійснювали фасування на дози, попередньо отриманих від інших учасників організованої групи, наркотичних засобів для подальшого збуту; здійснювали збут наркотичних засобів.06.02.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, та обрано запобіжних захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб без визначенням розміру застави.

Вказує, що у зв`язку з тим, що санкція частини 3 статті 307 Кримінального кодексу України передбачає такий вид покарання як конфіскація майна пунктом 3 частини другої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України допускається арешт майна підозрюваного з метою забезпечення виконання вироку в частині цивільного позову чи можливої конфіскації майна в провадженні щодо кримінальних правопорушень, за які може бути застосовано додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна. У зв`язку із цим враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_5 під страхом покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, у виді конфіскації майна зможе відчужити квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 на праві приватної власності у кількості 1/2 на підставі свідоцтва про право власності р. № НОМЕР_1 , виданого 19.09.2008 виконавчим комітетом Бориславської міської ради, що призведе до невиконання завдань кримінального провадження, тож враховуючи вищенаведене, на думку слідчого, необхідно застосувати такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання. Заборона розпоряджатися вказаним майном може бути застосована, оскільки її незастосування може призвести до зникнення (втрати) майна шляхом його реалізації підозрюваним, в тому числі шляхом відчуження на користь інших осіб з втратою права власності.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав.

Підозрюваний ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечив, вказав, що не знав, що йому належить майно. Захисник ОСОБА_10 проти задоволення клопотання заперечив, вказавши, що власником майна фактично є мама підозрюваного.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого відділу Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000855 від 09.11.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

За змістом п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

06.02.2023 о 10:35 год ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

06.03.2023 ОСОБА_5 було вручено повідомлення про зміну раніше оголошеної підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Санкція ч. ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.12.2022 житлова квартира за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 (1/2 частини) та ОСОБА_11 (1/2 частини).

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Враховуючи наведене, оскільки в межах даного кримінального провадження ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, санкцією статті якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, у разі визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вказане майно підлягатиме конфіскації, слідчий суддя дійшов до висновку про накладення арешту шляхом заборони відчуження та розпорядження на 1/2 (одну другу) частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 , даний захід забезпечення кримінального провадження є співмірним та пропорційним переслідуваній меті, втручання у власність буде виправданим за вказаних умов, таким, що здійснено в порядку передбаченому законом, а відтак не буде свавільним. Враховуючи наведене, клпопотання підлягає частковому задоволенню.

В частині накладення арешту на 1/2 (одну другу) частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_11 клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження на 1/2 (одну другу) частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 .

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом 5 днів із дня її оголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1