У Х В А Л А

Справа № 285/975/23

провадження № 1-кс/0285/160/23

13 лютого 2023 року м. Звягель

Слідча суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду,

клопотання старшого слідчого Слідчого відділу Новоград-Волинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_3 ,

погоджене прокурором Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

про арешт тимчасово вилученого майна

по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000191 від 09.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий 10.02.2023 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, вилучене під час проведення огляду місця події, а саме: автомобіль Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі Автомобіль), позбавивши власника, будь-яких осіб, які відповідно до чинного законодавства мають право можливості відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, зазначених прав на нього.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що 09.02.2023 близько 11 години водій ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Сонячній, поблизу буд. №44 с. Табори Звягельського району Житомирської області в напрямку с. Кашперівка Звягельського району не врахував дорожньої обстановки, в результаті чого допустив виїзд керованого автомобіля за межі проїзної частини праворуч, не вживши заходів для зменшення швидкості свого руху аж до зупинки свого транспортного засобу, в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка рухалась в попутному напрямку. Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження.

По даному факту внесено відомості до ЄРДР.

Оскільки вилучений транспортний засіб є речовим доказом, зберіг на собі та містить відомості, які можуть бути використані як докази, а також для проведення судових експертиз у слідства виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.

Сторони клопотання в судове засідання не прибули.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.

Арешт майна це тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину (ст.170 КПК). Він є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, застосування яких допускається лише у випадку, коли слідчий, прокурор доведе наявність трьох необхідних складових, а саме, що 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема: збереження речових доказів, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З наявного в матеріалах справи Реєстру слідує, що в провадженні досудового органу перебувають матеріали кримінального провадження по факту порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Ініціатор клопотання, звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна зазначив, що метою останнього є збереження речових доказів та проведення судових експертиз.

Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 09.02.2023 по вул. Сонячній, поблизу буд. №46 в с. Табори Звягельського району Житомирської області, було вилучено Автомобіль, який постановою слідчого від 09.02.2023 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000191.

Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 слідує, що автомобіль Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2000 року випуску, належить на праві власності ОСОБА_5 .

Подане клопотання відповідає вимогам ст.171 КПК України та в ньому обґрунтовано зазначено про необхідність арешту майна, яке відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України.

Суттєвих шкідливих наслідків застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження для осіб, яких він стосується, не вбачається.

З огляду на наведене, з метою забезпечення кримінального провадження, враховуючи можливість використання вказаного майна як доказ у кримінальному провадженні, оскільки воно визнано речовим доказом, та з метою збереження речових доказів, для проведення повного, всебічного, об`єктивного розслідування, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Також, звертаю увагу, що згідно практики ЄСПЛ втручання у власність (користування) фізичних чи юридичних осіб це вимушений захід, який держава застосовує тимчасово для досягнення певного результату.

Втручання держави у володіння майном є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого Суд надає державам право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес.

Правомірним є арешт за умови одночасного існування критеріїв правомірності цього втручання (зокрема, законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).

Отже, в даному випадку дотримано вимоги правомірності втручання у право власності фізичних осіб, таке втручання є законним, відповідає суспільному інтересу та при цьому враховано розумність та співмірність (справедливий баланс) обмеження права власності завданням кримінального провадження, передбаченим ст.2 КПК України, оскільки іншим чином неможливо збереження речових доказів.

Відтак, приходжу до висновку про наявність підстав вважати, що вилучений транспортний засіб є речовим доказом, може зберегти на собі або містить сліди кримінального правопорушення та в подальшому може бути використане, як доказ вчинення злочину, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 98, 170-173, 309 КПК України, - слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене під час проведення 09.02.2023 огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, а саме:

автомобіль Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_5 ,

позбавивши власника, будь-яких осіб права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, зазначених прав на нього.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її винесення.

Роз`яснити, що згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Слідча суддя ОСОБА_1