Дата документу 01.02.2023 Справа № 311/3026/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 311/3026/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/290/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 345 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 лютого 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 2 грудня 2021 року, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Свободний Амурської області РФ, громадянин України, маючий середню освіту, не працюючий,, неповнолітніх дітей на утриманні не маючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

На розгляді Василівського районного суду Запорізької області перебувало кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 заявив клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, датою дій, інкримінованих ОСОБА_7 згідно обвинувального акту є 1 жовтня 2014 року, обвинувачений не ухилявся від досудового слідства або суду, відсутні відомості про вчинення ним нового кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та ухвалою від 2 грудня 2021 року звільнив його на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та закрив кримінальне провадження.

В апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 , доводи яких є аналогічними за своїм змістом та суттю, вважають ухвалу суду незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування своїх вимог зазначають, що суд першої інстанції, незважаючи на наявність усіх підстав для цього, не закрив кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, після повідомлення особі про підозру, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Вважають, що таким чином ОСОБА_7 зазнав певних обмежень у визнанні, реалізації та користуванні своїм процесуальним правом, передбаченим ст. 314 КПК України, а також іншими правами, визначеними у ст. 9, ст. 10, ст. 21, п. 12 ч. 3 ст. 42 КПК України.

Так, у даному кримінальному провадженні 26 червня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру, але протягом двох місяців досудове розслідування закінчене не було, а орган досудового розслідування звернувся до суду з обвинувальним актом майже через три місяці після повідомлення ОСОБА_7 про підозру.

За таких обставин, суд першої інстанції повинен був закрити кримінальне провадження саме на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, про що апелянти звертались до суду першої інстанції з відповідними клопотаннями.

Звертають увагу, що відповідно до положень пункту 4 параграфу 2 розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, зазначено, що підпункт 19 пункту 7 параграфу 1 розділу 4 вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом (тобто 15 березня 2018 року), не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін.

З положень пункту 4 параграфу 2 розділу 4 вищевказаного Закону випливає, що норми п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України не можуть бути застосовані до справ, по яким відомості внесені до ЄРДР до 15 березня 2018 року, а отже можуть бути застосовані до тих справ, по яким відомості були внесені після 15 березня 2018 року.

Вважають, що зазначена норма обмежує права одних громадян (відомості про кримінальне правопорушення у відношенні яких внесені до ЄРДР 15 березня 2018 року) та надає особливі привілеї іншим особам (відомості про кримінальне правопорушення у відношенні яких внесені після 15 березня 2018 року), що є дискримінацією, а також суперечить КПК України та Конституції України.

Просять ухвалу скасувати та постановити нову, якою закрити кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_7 у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, після повідомлення особі про підозру, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник, які були повідомлені про час та місце розгляду поданих ними апеляційних скарг у порядку, передбаченому ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, до судового засідання 1 лютого 2023 року не з`явились, із заявами про відкладення розгляду не звернулись, у зв`язку із чим відповідно до положень ст. 405 КПК України їх неявка не перешкоджає розгляду поданих ними апеляційних скарг.

Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, рішення суду просив залишити без змін, обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженим під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції у повному обсязі дотримався вказаних вимог, ретельно проаналізував доводи сторони захисту, належним чином їх перевірив та надав змістовні відповіді, з наведенням докладних мотивів постановленого рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема, про закриття провадження у випадку встановлення підстави, передбаченої п. 10 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Розглядаючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , суд першої інстанції, перш за все, мав з`ясувати питання, чи підлягає застосуванню норма, передбачена п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, до цих правовідносин.

Так, Законом № 2147-VIII частину першу статті 284 Кримінального процесуального кодексу України було доповнено пунктом 10.

З обвинувального акта вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_7 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України 1 жовтня 2014 року і відомості до ЄРДР з приводу обставин, наведених у вказаному обвинувальному акті, було внесено того ж дня 1 жовтня 2014 року.

Однак, в примітці до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України зазначається, що вказані зміни не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР після введення в дію цих змін.

За змістом пункту 4 параграфу 2 розділу 4 Закону № 2147-VIII зміни, згідно з якими ч. 1 ст. 284 КПК України було доповнено пунктом 10, вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР після введення в дію цих змін.

Закон № 2147-VIII набрав чинності 15 грудня 2017 року, а отже зміни, згідно з якими ч. 1 ст. 284 КПК України було доповнено пунктом 10, вводяться в дію з 15 березня 2018 року.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що кримінальне провадження - це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

А за пунктом 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що також зазначено в ч.2 ст.214 КПК України.

Отже, за п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України може бути закрите тільки те кримінальне провадження, відомості за яким були внесені до ЄРДР і було розпочато досудове розслідування, починаючи з 16 березня 2018 року, а не будь-які інші відомості, які вносяться до Реєстру відповідно до Положення про ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що відомості до ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000318 було внесено 1 жовтня 2014 року, тобто до введення в дію вищевказаних змін.

Таким чином, визначені п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України підстави для закриття кримінального провадження у цьому провадженні застосуванню не підлягають, оскільки вказані положення зворотньої дії у часі не мають.

Стаття 58 Конституції України, відповідно до якої Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, не підлягає застосуванню у цих правовідносинах з огляду на таке.

З положень ч. 2 ст. 1, ч. 1 ст. 2, ч. 3 ст. 3 КК України вбачається, що лише положеннями Кримінального кодексу України, тобто кримінальним матеріальним законодавством, визначено, які суспільно небезпечні діяння, що містять у собі склад кримінального правопорушення, є підставою кримінальної відповідальності.

В той час як відповідно до ч. 1 ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Таким чином, КК України встановлюється відповідальність особи за вчинення кримінально караного діяння, а КПК України - порядок притягнення до кримінальної відповідальності у встановленим законом випадках.

Відповідно до п. 2 рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) у справі № 1-7/99 від 09 лютого 1999 року, відповідальність можлива лише за наявності в законі чи іншому нормативно-правовому акті визначення правопорушення, за яке така юридична відповідальність особи передбачена, і яка може реалізовуватись у формі примусу зі сторони уповноваженого державою органу.

Таким чином, виключення із загального правила зворотної дії законів у часі, передбачене ст. 58 Конституції України, стосується саме матеріального, а не процесуального закону, в той час як положення ст. 284 КПК України не встановлюють випадків пом`якшення або скасування відповідальності особи.

З урахуванням викладеного, клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000318 від 1 жовтня 2014 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України задоволенню не підлягало.

Отже суд першої інстанції із повним дотримання вимог кримінального процесуального закону прийняв законне та обґрунтоване рішення, яким звільнив ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності і закрив кримінальне провадження.

Враховуючи, що доводи апеляційних скарг за своєю суттю зводяться виключно до необхідності закриття кримінального провадження у відношенні ОСОБА_7 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, то, на переконання колегії суддів, апеляційній скарги задоволенню не підлягають, а ухвалу суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 2 грудня 2021 року, якою ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 345 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закрито кримінальне провадження, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4