Номер провадження: 11-кп/813/246/23
Справа № 511/1064/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 11.08.2021 у кримінальному провадженні №0000631, внесеному до ЄРДР 01.12.2020 року відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кузьменкове, Роздільнянського району, Одеської області, громадянина України, учня 9-го класу Виноградської ЗОШ І-ІІІ ступенів, сироти, перебуваючого під опікою бабусі, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі статей 75, 104 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.

Вироком суду першої інстанції неповнолітній ОСОБА_9 визнаний винним в тому, що він на початку листопада 2020 року, у вечірній час, більш точну дату та час встановити під час досудового слідства не надалось можливим, разом із особами, які не досягли віку кримінальної відповідальності, особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, прибув до домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , після чого переліз через паркан зазначеного домоволодіння та шляхом відкриття розбитого вікна незаконно проник до домоволодіння, звідки таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_10 на загальну суму 1491,66 грн., після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Вимоги, наведені в апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не оспорюючи доведеність вини, кваліфікацію дій обвинуваченого, розмір призначеного покарання та застосування статей 75, 104 КК України, заступник керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає вирок суду першої інстанції постановленим з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Доводи обґрунтовує тим, що суд першої інстанції звільняючи обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, безпідставно не застосував до останнього один із обов`язків, передбачених положеннями ч. 1 ст. 76 КК України, зокрема повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця навчання.

Просить вирок суду першої інстанції змінити та резолютивну частину вироку щодо застосування вимог ч. 1 ст. 76 КК України викласти в такій редакції: «періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання».

В судове засідання апеляційного суду неповнолітній обвинувачений ОСОБА_9 та його законний представник ОСОБА_11 будучи неодноразово належним чином повідомленими про час, дату та місце розгляду справи не з`явилися, про причини неявки не повідомили.

Апеляційний суд заслухавши думку прокурора та захисника ОСОБА_7 , які вважають за можливим розглянути апеляційну скаргу за їх відсутності, оскільки не погіршується становище обвинуваченого, у зв`язку з чим у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів дійшла висновку за можливе провести судовий розгляд за відсутності обвинуваченого та його представника.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, захисника, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Висновки суду про доведеність вини, кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України, розмір призначеного покарання та застосування статей 75, 104 КК України не оскаржуються, тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Вирішуючи питання щодо доводів апеляційної скарги прокурора про неправильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, апеляційний суд вважає їх обґрунтованими з огляду на таке.

За правилами, встановленими ч. 1 ст. 76 КК України у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_9 є учнем 9-го класу Виноградської ЗОШ І-ІІІ ступенів.

При цьому вирішуючи питання, щодо звільнення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування покарання в порядку статей 75, 104 КК України, суд першої інстанції застосував до останнього один із обов`язків, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Вказане свідчить про те, що суд першої інстанції не поклав на неповнолітнього обвинуваченого обов`язок прямо передбачений п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України щодо повідомлення уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця навчання.

Таким чином, суд ухвалив рішення без урахування всіх положень цієї норми, тим самим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

До аналогічних висновків дійшла колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в постанові №51-6591 км 18 від 13.12.2018.

Нечітке формулювання норми закону унеможливлює правильне його виконання органами пробації, а саме звужує випадки в яких орган пробації має повноваження реагувати на порушення вимог, зазначених у п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Оскільки судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 76 КК України, то відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України наявні підстави для зміни вироку у частині покладення обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що не погіршує становища обвинуваченого.

Керуючись статтями 128, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419, 424, 532 КПК України, Одеський апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 , - задовольнити.

Вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 11.08.2021, яким ОСОБА_9 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України,- змінити в частині покладення на обвинуваченого обов`язків.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В іншій частині вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 11.08.2021 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4