КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/1422/2023 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
Єдиний унікальний номер: № 752/1969/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 03 лютого 2023 року, -

за участі:

прокурора - ОСОБА_6 ,

представника власника майна - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 03 лютого 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 про арешт майна, вилученого в ході огляду місця події 30.01.2023 року в приміщенні каб. № 510, що знаходиться на 5-му поверсі будівлі Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві, за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, 15, а саме:

- металевий предмет зовні схожий на пістолет для відстрілу гумових куль на якому наявне маркування « НОМЕР_1 », який поміщено до спец. Пакету №PSP2244183 та запаковано;

- 15 набоїв калібру 9 мм. під гумову кулю та 2 порожніх магазина, які поміщено до спец. пакету №PSP2244182 та запаковано;

- посвідчення кореспондента видане на ім`я ОСОБА_8 , яке поміщено до прозорого спец. пакету №PSP1267090 та запаковано;

- дозвіл на зброю, виданий на ім`я ОСОБА_8 (дозвіл № НОМЕР_2 ), який поміщено до прозорого спец. пакету №PSP1267090 та запаковано;

- грошові кошти в сумі 2 870 грн. (11 банкнот номіналом по 200 грн., 1 банкнота номіналом 500 грн., 1 банкнота номіналом 100 грн., 1 банкнота номіналом 50 грн., 1 банкнота номіналом 20 грн.), грошові кошти в іноземній валюті (долар США) в сумі 57 030 доларів США (548 банкнот номіналом по 100 доларів США, 27 банкнот номіналом по 50 доларів США, 42 банкноти номіналом по 20 доларів США, 3 банкноти номіналом по 10 доларів США, 2 банкноти номіналом по 5 доларів США), які поміщені до прозорого спец. пакету №PSP1267428 та запаковано, який в свою чергу поміщено до спец. пакету №PSP2244185 та запаковано.

Не погоджуючись з таким висновком слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просив ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 03.02.2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання сторони обвинувачення про арешт майна.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог КПК України та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

Мотивуючи апеляційні вимоги зазначає, що вилучене в ході проведення огляду місця події від 30.01.2023 року майно має значення речових доказів та постановою слідчого від 30.01.2023 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

В доповненнях до апеляційної скарги прокурор зазначає, що незастосування такого виду заходів забезпечення кримінального провадження як арешт майна негативно вплине на кримінальне провадження, унеможливить встановлення усіх важливих обставин події вчиненого кримінального правопорушення та причетних осіб, а також може призвести до їх втрати, що сприятиме уникненню особами, винними у вчинення кримінального правопорушення, передбаченої законом кримінальної відповідальності.

Як стверджує сторона обвинувачення, слідчим суддею не враховано той факт, що ОСОБА_8 під час спілкування з працівниками поліції не зміг пояснити походження грошових коштів та повідомив іншу суму, а саме 80 тис. доларів США.

Крім того слідчий суддя не прийняв до уваги пояснення прокурора, що у кримінальному провадженні призначено балістичну експертизу по металевому предмету, який зовні схожий на пістолет та технічну експертизу документів по вилученому в ОСОБА_8 посвідченню кореспондента рекламно-інформаційної газети «Київ Оперативний».

За таких обставин прокурор наголошує, що слідчий суддя, приймаючи оскаржуване судове рішення не надав належної оцінки потребам досудового розслідування щодо збереження речових доказів, які будуть використані під час досудового розслідування та подальшого судового розгляду при встановленні обставин у кримінальному провадженні та не встановив реальну загрозу, яка може настати у випадку пошкодження, псування, знищення та відчуження вказаного майна.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити в повному обсязі, пояснення представника власника майна, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, слідчим відділом Голосіївського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000318 від 30.01.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 30.01.2023 року до Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві надійшов рапорт працівників ППОП № 1 ГУ НП у м. Києві про те, що 30.01.2023 року було зупинено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого при собі було виявлено грошові кошти в значній сумі, походження яких останній не зміг пояснити.

30.01.2023 року в період часу з 22 год. 41 хв. до 23 год. 43 хв. в присутності ОСОБА_8 було проведено огляд місця події в приміщенні каб. 510, що знаходиться на 5-му поверсі будівлі Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві, за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, 15. В ході проведення огляду було виявлено та вилучено: металевий предмет зовні схожий на пістолет для відстрілу гумових куль на якому наявне маркування « НОМЕР_1 », який поміщено до спец. Пакету №PSP2244183 та запаковано; 15 набоїв калібру 9 мм. під гумову кулю та 2 порожніх магазина, які поміщено до спец. пакету №PSP2244182 та запаковано; посвідчення кореспондента видане на ім`я ОСОБА_8 , яке поміщено до прозорого спец. пакету №PSP1267090 та запаковано; дозвіл на зброю, виданий на ім`я ОСОБА_8 (дозвіл № НОМЕР_2 ), який поміщено до прозорого спец. пакету №PSP1267090 та запаковано; грошові кошти в сумі 2 870 грн. (11 банкнот номіналом по 200 грн., 1 банкнота номіналом 500 грн., 1 банкнота номіналом 100 грн., 1 банкнота номіналом 50 грн., 1 банкнота номіналом 20 грн.), грошові кошти в іноземній валюті (долар США) в сумі 57 030 доларів США (548 банкнот номіналом по 100 доларів США, 27 банкнот номіналом по 50 доларів США, 42 банкноти номіналом по 20 доларів США, 3 банкноти номіналом по 10 доларів США, 2 банкноти номіналом по 5 доларів США), які поміщені до прозорого спец. пакету №PSP1267428 та запаковано, який в свою чергу поміщено до спец. пакету №PSP2244185 та запаковано.

Згідно пояснень ОСОБА_8 вказані грошові кошти останній отримав для зберігання від свого знайомого ОСОБА_9 , але ніс їх передати на зберігання іншому товаришу ОСОБА_11, будь-яких фінансових документів до вказаних грошових коштів ОСОБА_10 йому не передавав.

31.01.2023 року до Голосіївського УП ГУНП у м. Києві надійшов рапорт заступника начальника ВКП Голосіївського УП ГУПН у м. Києві, відповідно до якого посвідчення кореспондента, видане на ім`я ОСОБА_8 було пред`явлено останнім під час перебування у Голосіївському УП ГУНП у м. Києві.

31.01.2023 року постановою слідчого вищевказані грошові кошти та речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000318 від 30.01.2023 року.

31.01.2023 року прокурор Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна, вилученого в ході огляду місця події 30.01.2023 року в приміщенні каб. № 510, що знаходиться на 5-му поверсі будівлі Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві, за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, 15.

Метою арешту вказаного майна прокурор зазначив збереження речових доказів, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі для проведення відповідних експертних досліджень.

03.02.2023 року ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва відмовлено у задоволенні клопотання прокурора.

Відмовляючи у задоволенні клопотання сторони обвинувачення, внесеного в межах кримінального провадження № 0000318 слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до обґрунтованого висновку, що вищевказане майно не відповідає критеріям речових доказів, передбачених ст. 98 КПК України у кримінальному провадженні, а тому на таке майно не може бути накладено арешт.

Перевіряючи законність прийнятого слідчим суддею рішення, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні про арешт майна, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. Накладаючи арешт на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Статтею 98 КПК України визначено що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення зберегли на собі його сліди або містять інші відомості які можуть бути використані як доказ факту чи обставин ще встановлюються під час кримінального провадження в тому числі предмети що були об`єктом кримінально протиправних дій гроші цінності та інші речі набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Стороною обвинувачення у клопотанні про накладення арешту на майно зазначено, що метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна - є збереження речових доказів.

Колегія суддів вважає, що жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що вилучене під час огляду місця події майно, у тому числі грошові кошти, зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України з наданих матеріалів не вбачається.

Крім того, представником власника майна доведено, що грошові кошти в сумі 57 030 доларів США ОСОБА_8 отримав для зберігання від свого знайомого ОСОБА_9 , але ніс їх передати на зберігання іншому товаришу ОСОБА_11 і доказів незаконного походження вказаних грошових коштів стороною обвинувачення колегії суддів не надано.

Прокурором взагалі не доведено, яке значення має вилучене у ОСОБА_8 майно до вчинення кримінального правопорушення, досудове розслідування щодо якого здійснюється в рамках кримінального провадження № 0000318.

Як вбачається зі змісту клопотання про арешт майна, орган досудового розслідування ініціює накладення такого арешту з метою забезпечення збереження речових доказів. Однак прокурором не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, про які лише формально вказано у його клопотанні, оскільки ним не надано доказів, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, про що слушно зазначив слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі.

Слід також звернути увагу, що майно у встановленому порядку хоча і визнане органом досудового розслідування речовим доказом у кримінальному провадженні, однак така постанова на думку колегії судді є формальною, у зв`язку з чим в даному випадку не може ставитися питання про накладення арешту на майно, з метою забезпечення збереження речових доказів, як це дозволяє ч. 10 ст. 170 КПК України.

За таких обставин колегія суддів не може погодитись з висновками органу досудового розслідування стосовно незаконності походження грошових коштів, які були вилучені у під час проведення огляду місця події, оскільки надані представником власника майна докази на підтвердження походження грошових коштів у останнього повністю спростовують таке твердження прокурора.

Щодо іншого майна, про яке зазначає прокурор у клопотанні, з наданих до суду матеріалів взагалі не зрозуміло, яке безпосереднє відношення до вказаного кримінального правопорушення можуть мати вилучені у ОСОБА_8 речі.

Отже, як вважає колегія суддів, у даному кримінальному провадженні відсутні визначені законом правові підстави для накладення арешту на майно, в тому числі і з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки прокурором у клопотанні не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, а за наявних матеріалів дане твердження є передчасним та таким, що ґрунтується на припущеннях.

Виходячи зі змісту поданого до слідчого судді клопотання про арешт майна, прокурор, в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Отже, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга навіть з урахуванням усіх викладених в них доводах, задоволенню не підлягає.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 - 173 КПК України, відмовив у задоволенні клопотання прокурора, всупереч доводам апеляційної скарги.

Інші доводи апелянта не є безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 03 лютого 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 про арешт майна, вилученого в ході огляду місця події 30.01.2023 року в приміщенні каб. № 510, що знаходиться на 5-му поверсі будівлі Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві, за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, 15, а саме:

- металевий предмет зовні схожий на пістолет для відстрілу гумових куль на якому наявне маркування « НОМЕР_1 », який поміщено до спец. Пакету №PSP2244183 та запаковано;

- 15 набоїв калібру 9 мм. під гумову кулю та 2 порожніх магазина, які поміщено до спец. пакету №PSP2244182 та запаковано;

- посвідчення кореспондента видане на ім`я ОСОБА_8 , яке поміщено до прозорого спец. пакету №PSP1267090 та запаковано;

- дозвіл на зброю, виданий на ім`я ОСОБА_8 (дозвіл № НОМЕР_2 ), який поміщено до прозорого спец. пакету №PSP1267090 та запаковано;

- грошові кошти в сумі 2 870 грн. (11 банкнот номіналом по 200 грн., 1 банкнота номіналом 500 грн., 1 банкнота номіналом 100 грн., 1 банкнота номіналом 50 грн., 1 банкнота номіналом 20 грн.), грошові кошти в іноземній валюті (долар США) в сумі 57 030 доларів США (548 банкнот номіналом по 100 доларів США, 27 банкнот номіналом по 50 доларів США, 42 банкноти номіналом по 20 доларів США, 3 банкноти номіналом по 10 доларів США, 2 банкноти номіналом по 5 доларів США), які поміщені до прозорого спец. пакету №PSP1267428 та запаковано, який в свою чергу поміщено до спец. пакету №PSP2244185 та запаковано, - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4