Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

та їх захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Києві, під час розгляду кримінального провадження №0001088 від 05 травня 2021 року, клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжних заходів, щодо обвинувачених:

ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

01 жовтня 2021 року до Подільського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001088 від 05 травня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185 КК України.

01 жовтня 2021 року ухвалою суду призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 05 жовтня 2021 року частково задоволено клопотання прокурора та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_5 на строк до 03 грудня 2021 року включно, який в подальшому продовжено.

12 листопада 2021 року ухвалою суду призначено справу до судового розгляду.

20 грудня 2022 року прокурор ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотаннями про продовження обвинуваеним ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою.

У своїх клопотаннях та під час розгляду клопотання в суді прокурор зазначив, що на даний момент продовжують існувати ризики, які були підставою застосування запобіжних заходів раніше.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та їх захисник - адвокат ОСОБА_7 проти задоволення клопотань заперечили, зазначивши, що прокурором не доведено наявність ризиків, на які він посилається, просили обрати їм запобіжні заходи не пов`язані із триманням під вартою.

Розглянувши клопотання, заслухавши прокурора, обвинувачених та їх захисника, суд дійшов наступного висновку.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків.

Обрання менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не буде сприяти меті та завданням кримінального провадження на даній стадії, обвинувачені не зможуть дотриматись належної процесуальної поведінки.

Вищевикладене свідчить про те, що у разі застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде неможливо запобігти наявним ризикам, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Зокрема, ризиком того, що обвинувачені можуть переховуватись від суду є те, що вони, усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, можуть умисно переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів .

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Крім того ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).

Надаючи оцінку можливості обвинувачених переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останні з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину можуть вдатися до відповідних дій.

Злочин, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Обвинувачений ОСОБА_6 неодружений, не працюючий, утриманців не має, раніше неодноразово судимий за вчинення майнових злочинів.

Суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винними у вчиненні кримінального правопорушення, що дає підстави дійти до висновку, що існують ризики втечі та вчинення інших кримінальних правопорушень, впливу на інших учасників процесу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.

Враховуючи характер інкримінованих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 185 КК України, які є злочинами проти власності, те, що обвинувачений ОСОБА_6 не має міцних соціальних зв`язків, які б стримували від ухилення від суду, суд вважає, що ризики, про які вказує прокурор продовжують існувати і інші запобіжні заходи неспроможні запобігти даним ризикам.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний час доби та такий запобіжний захід може бути застосований щодо особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Із врахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_5 в сукупності на момент розгляду клопотання знаходиться під вартою понад 1 рік та 6 місяців, має постійне місце проживання та джерело дохрду у вигляді орендної плати за житлове приміщення, яке здається в оренду, наявність у нього на утриманні матері інваліда, та враховуючи той факт, що судом під час судового розгляду вже допитані потерпілі та свідки по справі, суд вважає за можливе змінити раніше застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, оскільки такий запобіжний захід, на думку суду, зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України суд, застосовуючи запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, покладає на обвинуваченого певні обов`язки.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 181, 183-186, 194, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити дію існуючої міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченому за ч. 3 ст. 185 КК України, з 20 грудня 2022 року до 17 лютого 2023 року, включно.

Визначений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розмір застави, визначений згідно ухвали суду від 17.05.2022 року та визначені ухвалою суду від 05.10.2021 року умови звільнення, у разі внесення застави, залишити без змін.

У задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 - відмовити.

Звільнити ОСОБА_5 з під варти у залі суду негайно.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_1 за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, та необхідності прямувати до зони укриття від надзвичайних ситуацій техногенного, природного та воєнного характеру під час оголошення відповідної тривоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду у визначений час;

- не відлучатися з с. Михайлівка-Рубежівка без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі їх наявності.

Копію даної ухвали передати для виконання органам Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого, за адресою: АДРЕСА_1 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на уповноваженого прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цих осіб, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали та обовязків визначити по 17 лютого 2023 року включно або до постановлення нової ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу, або зміни обвинуваченим запобіжного заходу.

Копію ухвали направити у ДУ «Київський слідчий ізолятор» та вручити учасникам судового розгляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Подільську окружну прокуратуру міста Києва.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст складено та підписано 22 грудня 2022 року.

Суддя ОСОБА_1