Єдиний унікальний номер 317/2351/22
Номер провадження 1-кп/317/120/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького районного суду Запорізької області клопотання прокурора відносно ОСОБА_4 щодо продовження строку тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

10.10.2022 до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, реєстр матеріалів досудового розслідування.

23.01.2023 в судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 було заявлене та підтримано клопотання прокурора ОСОБА_6 щодо клопотання продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 прокурор вказав, що: ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Прокурор вважає, що оскільки продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 інкриміновано кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України, віднесено до категорії особливо тяжких, за яке передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, а розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (злочину), суворість та невідворотність послідуючого покарання, ОСОБА_4 може переховуватись від суду, а також незаконно впливати на потерпілого та свідків, які є односельцями обвинуваченого, а також враховуючи те, що ОСОБА_4 ніде офіційно не працює, не має стійких позитивних моральних переконань, та перебуваючи на свободі може хибно відчути безкарність та вчинити аналогічний злочин; а також те що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти заявленим ризикам необхідно продовжити раніше обраний запобіжний захід тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора. Просили замінити запобіжний захід на домашній арешт у зв`язку з тим, що ризики, визначені прокурором, на їх думку, не підтверджені. ОСОБА_4 взагалі не визнає себе винним, а тому, як він вважає, йому необхідно обрати інший запобіжний захід.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні не був присутній, заяв до суду не надавав. Суд, вислухавши думку всіх учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали клопотання прокурора, встановив наступне:

При вирішенні питання доцільності продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує: тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, ступінь відповідальності за нього, внаслідок чого необхідно запобігти спробам обвинуваченого переховуватись від суду, а також те, що існує імовірність незаконного впливу на потерпілого та свідків, які ще не допитані судом, а також відсутність постійного місця проживання ОСОБА_4 в м. Запоріжжі та області.

Адвокат на підтвердження наявності місця проживання ОСОБА_4 надав суду копію (не завірену) договору оренди житла, що укладений сином дружини обвинуваченого. Суд, оглянувши договір та поставивши додаткові запитання, приходить до висновку, що вказана копія договору не може бути прийнята як підтвердження місця рестрації, проживання або перебування ОСОБА_4 , оскільки договір укладався навіть не з членом родини обвинуваченого. Ступінь спорідненості особи, що уклада договір та ОСОБА_4 не визначена документально, відсутні навіть підтвердження наявності шлюбу у ОСОБА_4 на який він та його захисник посилаються на наявність родинних стабільних зв`язків. Окрім того ОСОБА_4 не був зареєстрований як ВПО, а тому відомостей про його перебування у державних органів не має та встановити його знаходження, у разі його переховування та спробах втекти від суду не можливо.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу на стадії судового розгляду у вигляді тримання під вартою суду необхідно враховувати вимоги дотримання розумного строку як для застосування такого запобіжного заходу, так і продовження строку тримання під вартою. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Суспільний інтерес у завершенні неупередженого розгляду даного кримінального провадження слід визнати виключними обставинами, згідно з якими лише продовження застосованого раніше запобіжного заходу тримання під вартою зможе запобігти ризикам продовження вчинення злочинів, переховування від суду, що дає підстави для обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений звинувачується в скоєнні умисного особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років, місце проживання потерпілого та свідків по провадженню йому є відомим та він може вплинути на них, а вони ще не допитувалися судом. Суд також враховує відсутність відомостей про місце проживання або перебування ОСОБА_4 на території м. Запоріжжя та області.

Суд вважає, що для запобігання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, п.п. 1, 3, 4 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 до шістдесяти днів.

Відповідно до вимог п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177, ст. 178 КПК України, з метою об`єктивної можливості забезпечення розгляду зазначеного кримінального провадження, а також враховуючи, що не можливо в строк до 28.01.2023 закінчити розгляд кримінального провадження, необхідно продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки ніякий з передбачених більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належний розгляд провадження.

Керуючись ст.331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Запорізької окружної прокуратури Запорізької області про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 23.03.2023 включно.

Заставу не обирати.

В задоволенні усного клопотання адвоката про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити до ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1