БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 497/1734/22
Провадження № 1-кп/497/95/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про застосування запобіжного заходу

12.12.2022 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

обвинувачених: - ОСОБА_4 , його захисника - адвоката ОСОБА_5

- ОСОБА_6 , його захисника - адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Болград клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу в кримінальному провадженні №0000166 від 20.06.2022 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Городнєє Болградського району Одеської області, громадянина України, ромської національності, одруженого, працюючого, із середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст. 332 КК України.

Ухвалою суду призначено підготовчий судовий розгляд обвинувального акту.

Прокурором подано клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .

У вказаному клопотанні прокурором зазначено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується (й обвинувальний акт перебуває в суді на розгляді) у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 28.08.2022 року до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 100 ромірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України строком до 01.10.2022 року. Однак, застава обвинуваченим внесена не була, що свідчить про його ухиляння від виконання ухвали слідчого судді. Також, підставою обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту є наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, таких як:

- ризик переховування від суду, враховуючи загрозу покарання у вигляді позбавлення волі, шляхом залишення території України, оскільки підозрюваний проживає у прикордонній смузі з Республікою Молдовою, володіє знаннями й навичками незаконного перетинання державного кордону;

- ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, в тому числі шляхом залякування, оскільки у зв`язку з врученням підозрюваному копій матеріалів, останній володіє інформацією про місце проживання та іншими контактними даними вказаних осіб, які не допитані в судовому засіданні;

- може перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього як на обвинуваченого у кримінальному провадженні в разі обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу

- може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним переправленням осіб через державний кордон України, оскільки останній не має постійного джерела доходу

Запобігти цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою на думку сторони обвинувачення, неможливо, оскільки, наприклад, обрання іншого запобіжного заходу не зможе унеможливити ухиляння обвинуваченого від суду.

В підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачений та його захисник з клопотанням не погодились, заперечували проти його задоволення. Обвинувачений ОСОБА_6 повідомив, що всі процесуальні обов`язки завжди виконував належним чином й не буде їх порушувати, ухвалу слідчого судді в частині внесення застави виконати не може в зв`язку з тяжким матеріальним становищем, оскільки працює на волонтерських засадах та винагороду отримує рідко, має на утриманні неповнолітню дитину 13 років та дружину. Крім того, має захворювання зору, цукровий діабет та інші, які потребують лікування, постійного нагляду лікарів в тому числі й в умовах стаціонару, що є дороговартісним та не може бути забезпечено в умовах тримання під вартою. Також зазначив, що справедливим та достатнім запобіжним заходом для нього буде нічний домашній арешт в будинку, де він постійно проживає з сім`єю в місті Ізмаїл. Захисник підтримав позицію обвинуваченого та просив застосувати запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту.

У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

На даній стадії перебування вже обвинувального акту в суді, за результатами сукупного аналізу обвинувального акту, враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого встановлена відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, суд погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо наявності обґрунтованої підозри (обвинувачення) у вчиненні кримінального правопорушення та ризиків, що передбачені п. п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені раніше під час досудового розслідування та які на даний час не зменшились й продовжують існувати та вливають на процесуальну поведінку обвинуваченого.

При цьому, суд зазначає, що ризик - це прогнозування найбільш імовірного результату поведінки особи та настання несприятливих наслідків для здійснення правосуддя.

Щодо тяжкості вчиненого злочину у якому підозрюється ОСОБА_6 та суворості покарання яке йому може загрожувати, то суд виходить з того, що згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

За рішенням Європейського суду з прав людини "В. проти Швейцарії" ( "W v Switzerland", 14379/88) від 26.01.1993 року - небезпеку переховування від слідства та правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з урахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть підтвердити наявність такого переховування.

Суд враховує, що ОСОБА_6 має достатні соціальні зв`язки, родину - неповнолітню дитину та дружину, проживає у власному будинку в місті Ізмаїл, раніше не судимий та не має встановлених зав`язків із злочинністю. Встановлено, що обвинувачений має захворювання, в тому числі: цукровий діабет 2 типу; дісметаболічна енцефалопатія; діабетична сенсорна нейропатія з больовим синдромом, порушення температурної тактильної больової вібраційної чутливості, важка форма, які потребують постійного лікування, нагляду лікарів, що підтверджується виписками з історії хвороби від 25.11.2022 року, 28.10.2022 року, виписки з медичної карти від 11.11.2022 року, 04.10.2022 року.

Під час досудового слідства та перебування справи в суді ОСОБА_6 не ухилявся від органів слідства чи суду, про поважність причин неявки в судове засідання повідомляв суд завчасно шляхом надсилання відповідних підтверджуючих документів.

Як вбачається з обвинувального акту, матеріальна шкода злочином не завдана.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Доводи прокурора про те, що тільки тримання під вартою буде надійним запобіжником від перешкоджання обвинуваченим здійсненню кримінального провадження спростовується можливістю запобігти цьому ризику шляхом покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України. Також безпідставними є доводи прокурора щодо необхідності застосування такого запобіжного заходу внаслідок невиконання ухвали слідчого судді в частині невнесення обвинуваченим застави, оскільки наразі запобіжний захід обирається наново й КПК України не передбачає в даному випадку можливості зміни запобіжного заходу в зв`язку з невнесенням застави.

Судом не встановлено порушень обвинуваченим обов`язків, покладених на нього.

Зважаючи на викладені обставини, суд приходить до висновку, що прокурором не доведено, що більш м`якіший запобіжний захід окрім тримання під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним процесуальних обов`язків.

Також, на переконання суду, в умовах тримання під вартою не може бути забезпечено надання обвинуваченому необхідного лікування, враховуючи наявність у нього вищевказаних захворювань.

Відтак у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити.

Положеннями ч. 4 ст.194 КПК України визначено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, виходячи лише з фактичних обставин на даному етапу кримінального провадження, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною з 22.00 години до 06.00 години відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 та покладанням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України,, що буде достатнім для забезпечення дотримання ним процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 193, 194 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання прокурора про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Застосувати у кримінальному проваджені №0000166 від 20.06.2022 року до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 09.02.2023 року, заборонивши йому з 22:00 години до 06.00 години відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

2) не відлучатися за межі Одеської області без дозволу прокурора, суду;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками та іншими учасниками кримінального провадження, визначеними слідчим або прокурором;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворий. Відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на обвинуваченого зобов`язань.

Виконання ухвали про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту та контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на співробітників органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого - Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області.

Строк дії ухвали до 09.02.2023 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 16.12.2022 року.

Суддя ОСОБА_1 .