22.02.2023 Справа № 756/1485/23
Номер справи 756/1485/23
Номер провадження 1-кс/756/398/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участі прокурора - ОСОБА_3 ,

власника майна - ОСОБА_4 ,

представників власника майна адвокатів - ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві клопотання старшого слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Оболонської окружної прокуратури ОСОБА_8 про арешт майна, в межах кримінального провадження №0002692, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 грудня 2021 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 361, ч. 2 ст. 361-2, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 361-2, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 362 КК України,

УСТАНОВИЛА:

До слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва 02 лютого 2022 року надійшло клопотання старшого слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Оболонської окружної прокуратури ОСОБА_8 про арешт транспортного засобу Mercedes-BENZ В 250Е, 2017 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вилученого в ході проведеного 26 січня 2023 року обшуку в межах кримінального провадження №0002692, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 грудня 2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 361, ч. 2 ст. 361-2, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 361-2, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 362 КК України КК України

В обґрунтування поданого клопотання слідчий зазначив, що Оболонським УП ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування зазначеного кримінального провадження.

В ході досудового розслідування було проведено огляд веб-ресурсу https://www.bsscdn.com в результаті якого було встановлено, що даний веб-ресурс існує в мережі Інтернет, однак не відображається браузером. За допомогою сервісу встановлення реєстраторів доменних імен, вдалося встановити детальну інформацію про реєстратора доменного ім`я www.bsscdn.com. За наявною інформацією доменне ім`я зареєстроване доменним реєстратором NameChip Inc. м. Лондон Великобританія, з використанням послуги віртуальної приватної мережі (VPN). Доступ клієнтам до даного веб-ресурсу надається шляхом присвоєння унікального субдоменного ім`я. Вказана електронна інформаційна система складається з бази даних, що наповнюється інформацією з державних електронних інформаційних ресурсів та веб-ресурсу (www.bsscdn.com), через який відбувається доступ до системи з присвоєнням кожному клієнту унікального субдоменного ім`я (www.oschadbank.bsscdn.com). Наповнення та оновлення бази даних зумовлене несанкціонованим витоком інформації з обмеженим доступом з державних електронних інформаційних систем, реєстрів, баз даних.

Вказана електронна інформаційна система складається з бази даних, що наповнюється інформацією з державних електронних інформаційних ресурсів та веб-ресурсу (www.bsscdn.com), через який відбувається доступ до системи з присвоєнням кожному клієнту унікального субдоменного ім`я (www.oschadbank.bsscdn.com). Наповнення та оновлення бази даних зумовлене несанкціонованим витоком інформації з обмеженим доступом з державних електронних інформаційних систем, реєстрів, баз даних.

Встановлено, що Піранья містить наступну інформацію: щодо фізичних осіб: П.І.Б., дата та місце народження; паспортні дані; місце реєстрації; номери мобільних телефонів; наявність нерухомого майна; наявність рухомого майна; наявність дозволу на зброю; наявність водійського посвідчення; участь в ДТП; місце роботи; перелік місць отримання доходів; пов`язані особи (родичі, близькі, сусіди); щодо юридичних осіб: інформація Єдиного Державного реєстру юридичних осіб; місце фактичної реєстрації; номери мобільних телефонів; відкриті банківські рахунки; наявність державних перевірок; інформація щодо економічно-фінансової діяльності.

Крім того, очільники «Піраньї», вживають активних заходів щодо оновлення та систематизації наявних даних, а також підшукують нові джерела отримання актуальної інформації з метою вдосконалення вказаної системи.

Так, враховуючи отримані фактичні відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення в рамках кримінального провадження було проведено ряд гласних та негласних слідчо (розшукових) дії, які дали можливість встановити осіб причетних до протиправної діяльності, а також місця зберігання документів та інших речей, які свідчать про причетність конкретних осіб до організації та вчинення кримінальних правопорушень і мають значення речових доказів у вказаному кримінальному провадженні, а саме, окрім інших, організатором є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , громадянин України, уродженець м. Севастополь, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Має у власності наступні автотранспортні засоби: LEXUS RX 350, 2018 року випуску, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , та MERCEDES-BENZ B 250E, 2017 року випуску, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_4 . Використовує наступні номери стільникового зв`язку: НОМЕР_5 , НОМЕР_6 .

На підставі ухвали слідчого судді Оболонського районного суду м.Києва від 16 січня 2023 року, проведено 26 січня 2023 року обшук транспортного засобу MERCEDES-BENZ B 250E, 2017 року випуску, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_4 , який на праві власності належить ОСОБА_4 в транспортному засобі нічого не вилучалось.

Постановою слідчого ОСОБА_9 від 27 січня 2023 року вилучений транспортний засіб MERCEDES-BENZ B 250E, 2017 року випуску, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_4 та технічний паспорт до нього. визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, слідчий просить накласти арешт на речові докази вилучений в ході обшуку 26 січня 2023 року автомобіль Mercedes-BENZ В 250Е, 2017 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить організатору протиправного механізму ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ключ до нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_7 з метою забезпечення спеціальної конфіскації шляхом заборони користування, відчуження, розпорядження ним.

03 лютого 2023 року прокурор ОСОБА_8 подав клопотання про перенесення судового засідання та надання часу для усунення виявлених у клопотанні недоліків.

У контексті викладених вище обставин слідчий суддя також зазначає, що за загальним правилом із клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач (ч. 1 ст. 171 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

За змістом ч. 2 ст. 64-2 КПК України у випадку коли вирішується питання про арешт майна третьої особи, суб`єктом звернення із клопотанням про арешт майна є лише прокурор.

Системний аналіз вимог ст.64-2 КПК України дозволяє дійти висновку, що третя особа щодо майна якої вирішується питання про арешт, набуває свого статусу та процесуальних прав з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

За таких обставин відповідно до ч. 2 ст. 64-2 КПК України суб`єктом звернення із клопотанням про арешт майна має бути лише прокурор.

Прокурор ОСОБА_8 на виконання вимог ч. 2 ст. 64-2 КПК України, у судовому засіданні 08 лютого 2023 року подав уточнення до клопотання з додатковим обґрунтуванням його мотивів, підтримав з підстав та мотивів наведених в ньому, наполягав на задоволенні клопотання. Зазначав, що на думку органу обвинувачення, транспортний засіб набутий протиправним шляхом, внаслідок вчинення злочинів. Посилаючись на положення ст. 64-2, 96-2 КПК України, вважає що автомобіль придбаний за кошти внаслідок вчинення кримінального правопорушення, до нього може бути застосована спеціальна конфіскація.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні проти вимог клопотання заперечував. Пояснив, що транспортний засіб придбаний ОСОБА_4 у 2021 року, проте, зареєстрований лише 17 травня 2022 року. В судовому засіданні долучив копії договорів купівлі-продажу нерухомого майна за 2020-2021 роки за якими ОСОБА_4 відчужив належні йому на праві власності три квартири вартістю більше ніж 3000000 гривень, що доводить законність набуття у власність рухомого майна та наявність відповідних статків. Окрім того, зауважив, що із клопотанням про накладення арешту на майно звернувся слідчий, тобто не уповноважена особа, а прокурор подав клопотання із порушенням строків, передбачених 170 КПК України.

За клопотанням прокурора розгляд справи відкладено на 20 лютого 2023 року. Через неявку сторін розгляд справи призначено на 21 лютого 2023 року.

Слідчий суддя, заслухавши думку прокурора, власника майна та його представників, дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, а також матеріали долучені в судових засіданнях, дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотання.

В провадженні слідчого відділу Оболонського УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за з №0002692 від 04 грудня 2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 361, ч. 2 ст. 361-2, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 361-2, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 362 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді Оболонського районного суду м.Києва від 16 січня 2023 року, 26 січня 2023 року проведено обшук транспортного засобу MERCEDES-BENZ B 250E, 2017 року випуску, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_4 , який на праві власності належить ОСОБА_4 в транспортному засобі нічого не вилучалось.

Постановою слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 від 27 січня 2023 року вилучений транспортний засіб MERCEDES-BENZ B 250E, 2017 року випуску, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_4 та технічний паспорт до нього. визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно треку відстеження поштового відправлення слідчий ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням про накладення арешт на транспортний засіб ОСОБА_4 , погодженого прокурором, засобами поштового зв`язку 28 січня 2023 року. Прокурор подав клопотання про арешт майна згідно штампу вхідної кореспонденції суду 08 лютого 2023 року.

Відповідно до вимог ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Арешт майна це один із заходів забезпечення кримінального провадження, суть якого полягає у тимчасовому позбавленні підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Арешт майна має тимчасовий характер, оскільки остаточне рішення про те, що належить вчинити з майном, яке арештоване, буде вирішено судом при ухваленні вироку.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

До клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Питання щодо того, хто має право на звернення із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні регулюється ст. 171 КПК України, а права на участь сторони обвинувачення у судовому засіданні по його розгляду - ст.172 КПК України.

Так, із клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором (ч. 1 ст. 171 КПК України).

Клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею не пізніше двох днів з дня його надходження до суду серед іншого за участю слідчого та/або прокурора (ч. 1 ст. 172 КПК України).

У свою чергу ч.ч. 1, 2 ст. 64-2 КПК України передбачають, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Крім цього, відповідно ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

В даному кримінальному провадженні 27 січня 2023 року ОСОБА_10 повідомлено підозру за ч. 2 ст. 361-2, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 361-2, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 362 КК України.

ОСОБА_4 власник майна про арешт якого подане клопотання, в даному кримінальному провадженні на час розгляду клопотання не має процесуального статусу підозрюваного.

При цьому, згідно до ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення;

3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

У разі якщо гроші, цінності та інше майно, зазначені у ч.1 цієї статті, були повністю або частково перетворені в інше майно, спеціальній конфіскації підлягає повністю або частково перетворене майно. Якщо конфіскація грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у ч.1 цієї статті, на момент прийняття судом рішення про спеціальну конфіскацію неможлива внаслідок їх використання або неможливості виділення з набутого законним шляхом майна, або відчуження, або з інших причин, суд виносить рішення про конфіскацію грошової суми, що відповідає вартості такого майна.

Спеціальна конфіскація застосовується також у разі, коли особа не підлягає кримінальній відповідальності у зв`язку з недосягненням віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, або неосудністю, або звільняється від кримінальної відповідальності чи покарання з підстав, передбачених цим Кодексом, крім звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Гроші, цінності, в тому числі кошти, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, інше майно, зазначені в цій статті, підлягають спеціальній конфіскації у третьої особи, якщо вона набула таке майно від підозрюваного, обвинуваченого, особи, яка переслідується за вчинення суспільно небезпечного діяння у віці, з якого не настає кримінальна відповідальність, або в стані неосудності, чи іншої особи безоплатно, за ринкову ціну або за ціну вищу чи нижчу ринкової вартості, і знала або повинна була і могла знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у п.п. 1-4 ч. 1 цієї статті.

Разом з тим, відповідно абз. 2 ч. 4 ст. 96-2 КК України вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів. У даному ж випадку стоїть питання про спеціальну конфіскацію майна згідно п. 1 ч. 1 ст. 96-2 КК України, яке одержано внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна.

Слідчий суддя на підставі досліджених доказів приходить до переконання про відсутність підстав для накладення арешту на майно ОСОБА_4 з метою забезпечення спеціальної конфіскації, оскільки прокурором не доведено, що транспортний засіб Mercedes-BENZ В 250Е, 2017 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , придбано власником безоплатно або за заниженою ціною, та(або) за кошти отримані злочинним шляхом.

Дані твердження спростовувані представниками власника майна, які долучили в судовому засіданні копії договорів купівлі-продажу за 2020-2021 роки, згідно яких ОСОБА_4 відчужив належні йому на праві власності три об`єкти нерухомого майна (квартири) загальною вартість більше ніж 3 млн. гривень, що свідчить про наявність в ОСОБА_4 заощаджень, грошових коштів задля придбання у 2022 році транспортного засобу Mercedes-BENZ В 250Е, 2017 року.

Посилання прокурора на відомості, що містяться в мобільному телефоні ОСОБА_4 при переписці із Мирославою щодо сповіщення про надходження та отримання грошових коштів, власник майна спростовує, тим, що він займається підприємницькою діяльністю, а ОСОБА_11 офіційно працює в нього бухгалтером, тому відомості стосуються їх виробничої діяльності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 131 КПК, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження.

Згідно частини 3 статті 132 КПК застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, ураховує правову підставу для арешту майна, можливість використання вилученого майна, як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для третіх осіб.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя з метою дотримання розумного балансу, щодо обґрунтованості та пропорційності втручання в особисті права особи із завданням кримінального провадження, на підставі досліджених матеріалів, дійшла висновку про те, що орган досудового розслідування, прокурор не довели, що транспортний засіб є речовим доказом, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, придбаний внаслідок вчинення злочину та/або за грошові кошти отримані від злочинної діяльності.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 , а також клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури ОСОБА_8 про арешт майна ОСОБА_4 транспортного засобу Mercedes-BENZ В 250Е, 2017 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в межах кримінального провадження №0002692, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 96-2, 98, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити в задоволені клопотання старшого слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Оболонської окружної прокуратури ОСОБА_8 про арешт майна транспортного засобу Mercedes-BENZ В 250Е, 2017 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в межах кримінального провадження № 0002692, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 грудня 2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 361, ч. 2 ст. 361-2, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 361-2, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 362 КК України КК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 22 лютого 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1