Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представників власника майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2022 року про відмову у накладенні арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:
Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області із клопотанням про накладення арешту на корпоративні права громадянина російської федерації ОСОБА_10 , який тимчасово зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 48144500 гривень, що становить 100% в статутному капіталі сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ратнівський аграрій» (), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , засновником якого він є, шляхом заборони розпоряджатися ними та вчиняти будь які дії з державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб підприємців, передбачені ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», із подальшою забороною державним реєстраторам здійснювати державну реєстрацію будь-яких змін до установчих документів, а також проведення будь-яких інших реєстраційних дій вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань будь-які зміни, що пов`язані зі зміною учасників, зі зміною назви підприємств, зі зміною часток у статутному капіталі підприємств, зі зміною розміру статутного капіталу підприємств, що пов`язані з припиненням (зокрема, реорганізацією (злиттям, приєднанням, поділом, перетворенням) та ліквідацією) юридичної особи, зі зміною місцезнаходження сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ратнівський аграрій» (), юридична адреса: Волинська область, смт. Ратне, вул. Нова, 2.
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2022 року у задоволенні вказаного клопотання відмовлено.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором не доведено необхідності накладення арешту на майно, при цьому, жодних доказів з приводу того, що вищевказане майно (корпоративні права) містять будь-які відомості або сліди можливих скоєних кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.197-1, ч.1 ст.209 КК України, воно набуте злочинним чи іншим протиправним шляхом, не подано, а також не надано жодного доказу на підтвердження наявності у кримінальному провадженні завданих збитків, будь-якій службовій особі СТзОВ «Ратнівський аграрій» підозри у вказаному кримінальному провадженні не вручено, в тому числі, засновнику громадянину іноземної держави ОСОБА_10 , який на даний час не є власником таких корпоративних прав згідно з Витягами з реєстру.
Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, прокурор оскаржує його з мотивів незаконності Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання прокурора про накладення арешту на майно.
Заслухавши доповідача, який виклав суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав апеляцію і просив скасувати ухвалу слідчого судді та накласти арешт на майно, представників власника майна, які заперечили апеляційну скаргу і просили судове рішення залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Матеріалами провадження стверджується, що 27 червня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості № 00000031 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.197-1, ч.1 ст.209 КК України.
Згідно з приписами п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Апеляційний суд доходить висновку, що слідчим суддею при винесенні оскаржуваного рішення вказані вимоги закону дотримані.
Положення ч.1 ст.167 КПК України регламентують, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.
Відповідно до норм ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Приписи ч.2 ст.131 КПК України визначають, що арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а, отже, за правилами ст.132 КПК України, його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно із положеннями ч.2 і ч.3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Апеляційним судом встановлено, що будь-якого процесуального статусу жодна особа у вказаному кримінальному провадженні не має. Підозра нікому не оголошувалась.
Слідчим суддею зазначено, що стороною обвинувачення не доведено, що вищевказане майно (корпоративні права) містять будь-які відомості або сліди можливих скоєних кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.197-1, ч.1 ст.209 КК України, або набуте злочинним чи іншим протиправним шляхом.
На переконання суду апеляційної інстанції, сторона обвинувачення не перевірила наявності підстав накладення арешту та обмежилася лише формальним посиланням на доведення підстав, передбачених ст.170 КПК України, адже матеріали провадження не містять даних, які вказували б на те, що зазначені у клопотанні корпоративні права причетні до вищевказаного кримінального провадження.
Стороною обвинувачення не наведені та не обґрунтовані ризики, передбачені ч.1 ст.170 КПК України, та відповідність вказаного у клопотанні майна критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Посилання апелянта на Закон України №2116-ІХ є необґрунтованим і суперечить змісту самого закону, оскільки положеннями статті 3 даного Закону встановлено, що рішення про примусове вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів приймається Радою національної безпеки і оборони України та вводиться в дію указом Президента України.
Проект рішення про примусове вилучення в Україні об`єктів права власності російської Федерації та її резидентів до Ради національної безпеки і оборони України вноситься Кабінетом Міністрів України.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати безумовними підставами для скасування рішення слідчого судді, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Отже, підстави для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2022 року про відмову у накладенні арешту на майно без змін.
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді