ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/633/23 Справа № 212/3543/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду у м.Кривий Ріг апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , на ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25листопада 2022 року, по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 листопада 2022 року продовжено захід забезпечення кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 до 23 січня 2023 року включно.

Із вказаним судовим рішенням не погодився обвинувачений та оскаржив в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі вказує, що не згоден з застосуванням щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вважає, що з спливом часу ризики тримання під вартою відпали. Також вважає, що прокурором не надано суду доказів ризиків підтверджуючих необхідність тримання під вартою. Вказує, що суворість покарання не підтверджує ризик переховування обвинуваченого від слідства, а тяжкість покарання не є самостійною підставою для тримання під вартою. Зазначає, що в даний час тримання під вартою є катуванням, зважаючи на практику ЄСПЛ. Вказує, що тяжкість покарання не є самостійною підставою для тримання під вартою. Вважає, що тримання його під вартою порушує його право на захист.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Учасники судового розгляду про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, клопотань про проведення судового засідання за їх участю до суду не надходило, в апеляційній скарзі обвинувачений не просить проводити судове засідання за його участю.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, а саме: незаконно збував особливо небезпечний наркотичний засіб, крім того незаконно придбав та зберігав наркотичний засіб, без мети збуту.

20 грудня 2022 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області щодо ОСОБА_6 ухвалено обвинувальний вирок, згідно якого ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді обмеження волі строком на 2 роки, за ч.2 ст. 307 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією усього належного майна. На підставі ч. 1 ст. 70, ст.72 КК України шляхом часткового складення призначених покарань остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком 8 років 6 місяців з конфіскацією усього належного йому майна.

На даний час вказаний вирок законної сили не набрав у зв`язку оскарження його в апеляційному порядку.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 листопада 2022 року продовжено захід забезпечення кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, не працює, стійких соціальних зв`язків не має.

У клопотанні прокурора про продовження дії запобіжного заходу, належним чином обґрунтована наявність кожного заявленого ризику передбаченого п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання та продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Колегією суддів, при перевірці законності та доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу надано оцінку в сукупності всім обставинам, в тому числі той факт, що інкриміновані кримінальні правопорушення обвинувачений скоїв через незначний час після звільнення від відбування покарання за попереднім вироком, що свідчить про схильність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень та протиправних діянь. Таких обставин, як тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, ставлення ОСОБА_6 до вчиненого, відсутністю стійких соціальних зв`язків, постійного джерела доходів та суспільно-корисливої діяльності.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що у ОСОБА_6 відсутні будь-які стримуючі фактори для забезпечення належної, законної поведінки, що беззаперечно свідчить про наявність ризиків вчинити інші кримінальні правопорушення, переховуватись від суду.

З урахуванням тяжкості пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, дати обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів не вбачає надмірної тривалості тримання його під вартою.

За висновком колегії суддів, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують подальше тримання ОСОБА_6 в умовах ізоляції від суспільства та прийняв відповідне обґрунтоване судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

На даний час, таке обмеження права ОСОБА_6 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Доводи обвинуваченого про відсутність доказів щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою ОСОБА_6 , та встановлена наявність ризиків, визначених п.п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обвинуваченим не наведено.

Доводи обвинуваченого, що тримання під вартою є катуванням та тримання під вартою порушує його право на захист, є безпідставними, оскільки наведені доводи не обґрунтовуються обвинуваченим та носять суб`єктивний характер його міркувань які не підтверджені доказами.

Доводи апеляційної скарги, що суворість покарання не підтверджує ризик переховування обвинуваченого від слідства, а тяжкість покарання не є самостійною підставою для тримання під вартою, колегія суду зазначає, про обґрунтовану наявність ризиків передбачених п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та/або суду, та ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Крім того, відповідно до рішення ЄСПЛ Ілійков проти Болгарії, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінювані ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи слідчим суддею, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 183, 194, 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 листопада 2022 року по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді