ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/926/23 Справа № 192/1763/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2022 року про відмову в задоволенні подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

в режимі відеоконференції

засудженого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2022 року відмовлено в задоволенні подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» погодженому спостережною комісією при Дніпровській районній військовій адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 .

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що під час відбування покарання ОСОБА_5 , останній формально ставиться до праці, що не може свідчити про сумлінність його поведінки. Суд також прийняв до уваги, що під час судового розгляду ОСОБА_5 належної зацікавленості у відшкодуванні завданої шкоди потерпілій не проявляв, зазначав про відшкодування шкоди поступово, частинами і лише після звільнення. Окрім цього, судом врахована особа засудженого ОСОБА_5 , який неодноразово судимий за злочини які сам засуджений оцінює як дурість та єдиною своєю помилкою вважає злочин, за який відбуває покарання в даний час, що на думку суду означає, що ОСОБА_5 висновків він не зробив. Суд при цьому врахував і те, що до ОСОБА_5 в минулому застосовувалось покарання зі звільненням від його відбування, яке виявилось не ефективним.

В апеляції:

- засуджений ОСОБА_5 просить застосувати до нього положення ст. 81 КК України.

В обґрунтовування апеляції просить прийняти до уваги, що нещодавно в нього померла мати, а також той факт, що він бажає стати достойним громадянином та мати можливість захищати свою країну.

Заслухавши засудженого, який підтримав доводи та вимоги своєї апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для їх задоволення з огляду на наступне.

Згідно вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями п.п. 2, 17 постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

За приписами ч. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх прокладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково не врахував дані щодо особи засудженого ОСОБА_5 , його поведінку та відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених за весь час відбуття покарання з огляду на наступне.

Так, згідно з матеріалами справи, ОСОБА_5 на даний час відбуває покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 31 липня 2019 року, яким його засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 10 червня 2019 року, кінець строку 10 червня 2023 року.

За час відбування покарання в ДУ Дніпровська УВП № 4, порушень режиму не допускав, заохочень не мав.

З 26 вересня 2019 року відбуває покарання у ДУ Солонянська ВК № 21, де працевлаштований старшим днювальним медично-санітарної частини, до праці ставиться сумлінно, режиму утримання дотримується свідомо, має дев`ять заохочень за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, стягнень не мав. Приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу Підготовка до звільнення, реалізував програму диференційованого виховного впливу Фізкультура та спорт. Визнає провину у скоєних злочинах.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення про відмову у застосуванні умовно-дострокового звільнення тим, що ОСОБА_5 формально ставиться до праці, що не може свідчити про сумлінність його поведінки.

Проте даний висновок спростовується відомостями з характеристики засудженого, а також довідкою про заохочення та стягнення, відповідно до якої, як була вказано вище, засуджений ОСОБА_5 починаючи з квітня 2020 року почав отримувати заохочення, при цьому не маючи жодного стягнення, що свідчить про позитивні зміни в поведінці засудженого та ставленні до праці.

Окрім цього, суд першої інстанції також послався на те, що засуджений ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, однак в дана обставина не може бути прийнята судом в обґрунтування відмови в умовно-достроковому звільненні, оскільки в даному випадку має враховуватись поведінка засудженого, його ставленням до праці, а також фактичне відбуття засудженим певного строку покарання.

При цьому, суд першої інстанції зазначив те, що засудженим не виконано дії пов`язаних з відшкодуванням шкоди, проте колегія суддів зважає на те, що перебуваючи на волі останній буде мати більше можливостей для швидшої виплати завданої шкоди. Слід також звернути увагу, що згідно наявної в матеріалах справи довідки про нарахування заробітної плати, засуджений ОСОБА_5 , працюючи в медично-санітарній частині, не отримував заробітної плати, що фактично позбавляло останього можливості здійснювати будь-які виплати для відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди.

Таким чином, колегія суддів вважає, що на даний час засуджений ОСОБА_5 довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці своє виправлення, його позитивну характеристику можна оцінити як її готовність до самокерованої, правослухняної поведінки, у зв`язку з чим, до останнього може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

З огляду на вище наведене, колегія суддів вважає за необхідне вимоги апеляційної скарги задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати з постановленням нової ухвали апеляційним судом.

Керуючись, ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 , - задовольнити.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2022 року про відмову в задоволенні подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 умовно-достроково від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 31 липня 2019 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4