Кримінальне провадження №629/1393/22
Номер провадження 1-кп/629/194/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова, судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Прудянка, Дергачівського району, Харківської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, вдівця, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 01.02.2022, приблизно о 23-40 год., рухався на автомобілі марки «Volkswagen Polo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зі швидкістю не менше 100 км/год. неподалік буд. АДРЕСА_3 , зі сторони смт. Орiлька Лозiвського району Харківської області у напрямку м. Лозова Харківської області. При цьому, керуючи вказаним транспортним засобом, ОСОБА_4 , діючи з необережності, у формі кримінальної протиправної недбалості, не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслiдкiв свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, у порушення вимог п.п. 12.1, 12.2, 12.4, 12.9 «б» Правил дорожнього руху України, згідно з якими: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, що водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги», «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год», «водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на дiлянцi дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак вiдповiдно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил, не вибрав безпечної швидкості руху керованого ним автомобіля Volkswagen Polo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого відбулось його перекидання, що спричинило потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив факт і обставини вчинення правопорушення, які викладені в обвинувальному акті, не заперечував визнати недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин які ніким не оспорюються, пояснив, що в лютому місяці працював таксистом, отримав від диспетчера замовлення, забрав чотирьох пасажирів, які були напідпитку, спочатку замовлення було в Дніпропетровську область. Коли доїхали до Дніпропетровської області пасажирка сказала, що треба їхати в м.Лозова. Поки їхали декілька разів зупинялася на прохання пасажирів. В смт.Н.-Іванівка, потерпілий ОСОБА_5 почав казати, що їдемо не туди, та смикати його за руку. Він ( ОСОБА_6 ) обернувся на декілька секунд до ОСОБА_5 , повідомив, що зараз зупиниться та всіх висадить, а коли обернувся то побачив відбійник, намагався уникнути зіткнення, однак не впорався з керуванням після чого автомобіль перекинувся. Зазначив, що є внутрішньо переміщеною особою, мешкає з співмешканкою, яка є волонтером, і він разом з нею допомагають розвозити гуманітарну допомогу в деокуповані міста. Просив не позбавляти права керування транспортним засобом, оскільки має компресійний перелам хребта, у зв`язку з чим його не беруть на тяжку роботу, а застосування додаткового покарання поставить його у скрутне матеріальне становище і він не зможе не тільки розвозити гуманітарну допомогу, а й заробляти на хліб використовуючи авто.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав свою вину в повному обсязі, а також те, що ним не оскаржуються фактичні обставини кримінального провадження, які зазначені в обвинувальному акті, обвинувачений вірно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів по кримінальному провадженню, враховуючи, що покази обвинуваченого не впливають на кваліфікацію кримінального правопорушення, у суду відсутні сумніви в добровільності та істинності позиції обвинуваченого, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд обмежив дослідження доказів по кримінальному провадженню, обмежившись допитом обвинуваченого, та вивченням його особистості, та визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин які ніким не оскаржуються.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає вина ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні доведена.

Таким чином дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При вивченні особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він є громадянином України, українцем, з середньою технічною освітою, вдівець, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, в силу ст. 89 ККУ раніше не судимий. Згідно досудової доповіді органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів.

При призначенні та визначенні виду покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує те, що він вчинив нетяжкий злочин, передбачений ч. 4 ст. 12 КК України.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд вважає його щире каяття в скоєному.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлені.

З урахуванням викладеного, тяжкості скоєного кримінального правопорушення, , із урахуванням обставин вчиненого, наслідків, даних про особу обвинуваченого, з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання, та враховуючи відсутність обставин, які обтяжують покарання, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості, співмірності та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування призначеного покарання, застосувавши ст. 75 КК України, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, на думку суду таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

У справі "Бакланов проти Росії" (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 року) ЄСПЛ зазначив, що "досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було "свавільним". У справі "Ізмайлов проти Росії" (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що "для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий надмірний тягар для особи".

Виходячи з роз`яснень п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", у кожному випадку призначення покарання за ст.286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. З урахуванням конкретних обставин, за яких відбулась дорожньо-транспортна пригода, характер допущених ОСОБА_4 порушень Правил безпеки дорожнього руху, а також те, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке є злочином невеликої тяжкості та вчинене з необережності, з урахуванням його відношення до вчиненого, щирого каяття, поведінки потерпілого, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, беручи до уваги, що застосування покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом поставить ОСОБА_4 у скрутне матеріальне становище, а покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, суд дійшов висновку про необхідність застосування ст.. 69 КК України та не доцільність застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, та вважає, що за таких обставин буде досягнуто мети покарання.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід під час досудового розслідування обвинуваченому не обирався.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі, застосувати ст.69 КК України до додаткового покарання - без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком в 1 рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Арешт на майно накладений ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03.02.2022 р. скасувати.

Речові докази по кримінальному провадженню: автомобіль марки Volkswagen Polo, р.н. НОМЕР_3 арешт на який був скасований ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30.09.2022 р. повернути власнику ОСОБА_7 ; реєстраційний номер НОМЕР_3 , який знаходяться на зберіганні в Лозівському РВП ГУНП в Харківській області повернути власнику ОСОБА_7 ; мобільний телефон Redmi 5, відео реєстратор WDR FULL HD 1080Р, які знаходяться на зберіганні в Лозівському РВП ГУНП в Харківській області повернути власнику, обвинуваченому ОСОБА_4 ..

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим який знаходяться під вартою, в той же строк, з дня отримання копії даного вироку.

Суддя ОСОБА_8