Справа № 357/8359/22
У Х В А Л А

28.02.2023 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква, Київської області, в приміщенні суду, в залі судових засідань № 1, клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області по кримінальному провадженню за № 0002039 від 26.08.2022 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, про продовження запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області: ОСОБА_4 ,

захисник адвокат: ОСОБА_5 ,

потерпіла: ОСОБА_6 ,

обвинувачений: ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

В провадженні суду на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження за № 0002039 від 26.08.2022 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, відносно, якого застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії, якого продовжено по 09.03.2023.

Враховуючи, що по вказаному кримінальному провадженню досліджуються докази сторони обвинувачення та прокурор просив відкласти судове засідання для виклику свідків по справі, судом після узгодження дати наступного судового засідання, відкладено розгляд справи на 11.04.2023, у зв`язку з чим прокурором заявлене клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, оскільки узгоджена дата судового засідання виходить за межі дії запобіжного заходу продовженого обвинуваченому за ухвалою суду від 09.01.2023.

Позиція сторін та інших учасників.

Прокурор в судовому засіданні заявила клопотання про продовження дії обраного запобіжного заходу ОСОБА_3 строком на шістдесят днів, з огляду на наявність існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з яких п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від суду, підтверджується наявністю обвинувачення за особливо тяжкий злочин, покарання за який передбачений у вигляді позбавлення волі до п`ятнадцяти років, у зв`язку з чим усвідомлюючи невідворотність реального покарання, ОСОБА_3 може намагатися уникнути кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин. Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що до теперішнього часу свідки судом недопитані, а під час допиту потерпілої, остання повідомила, що ОСОБА_3 перебуваючи в Київському СІЗО телефонує їй та пише смс повідомлення з погрозами та нецензурною лексикою, отже з урахуванням позиції потерпілої, яка висловлювала свою небезпеку щодо свого здоров`я та життя, в разі залишення обвинуваченого на волі, прокурор вважає, що ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжує існувати. Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України прокурор обґрунтовує тим, що обвинувачений зловживає спиртними напоями, злочин який інкримінується обвинуваченому, а саме обставини за якими він був вчинений свідчить про зухвалий характер його дій по відношенню до оточуючих та відсутність фактору страху бути притягнутим до відповідальності дає підстави вважати, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України існує.

Отже прокурор вважає, що ризики передбачені п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є дійсними та вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу не запобігатиме ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримала клопотання прокурора та просила його задовольнити.

Захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив змінити запобіжний захід обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт. Зміну запобіжного заходу захисник обґрунтував саме тим, що заявлені ризики прокурором носять формальний характер та не чим не підтверджуються.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні також просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, доводи захисника підтримав у повному обсязі.

Встановлення судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів та мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, якім він керував

Так, суд вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали судового провадження, приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_3 закінчується 09.03.2023, але розглянути кримінальне провадження відносно останнього та прийняти остаточне рішення до вказаної дати не представляється можливим, оскільки судом не допитані свідки сторони обвинувачення, тому виникло клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченому.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ст. 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ст. 177 КПК України).

Відповідно до норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 - п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

Також, з положень норм ст. 199 КПК України випливає, що при розгляді доцільності продовження строку тримання під вартою у т.ч. ураховуються обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

У вказаному кримінальному провадженні було висунуто обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 187 КК України, яке кваліфіковано, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), в умовах воєнного стану.

В ході обговорення клопотання про продовження дії обраного запобіжного заходу, відносно обвинуваченого, встановлено такі відомості, як-то: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Біла Церква, Київської області, громадянин України, з професійно - технічною освітою, офіційно не працевлаштований, неодружений, маючий малолітню дитину: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, є учасником бойових дій.

Однак, відповідно до доданого та дослідженого в судовому засіданні витягу з АРМОР встановлено, що відносно ОСОБА_3 неодноразово складався протокол про домашнє насильство за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім цього відповідно до довідки КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 4» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звертався за медичною допомогою до лікаря - нарколога з 2014 по 2019 рік з приводу синдрому залежності від алкоголю.

Враховуючи, що дія будь-якого запобіжного заходу першочергово передбачає наявність обґрунтованої підозри, суд з цього питання відмічає таке.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК), а відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)).

Обвинувальний акт стосовно обвинуваченого перебуває на розгляді в суді.

Крім цього, відповідно до ст. 95 КПК України суд має право обґрунтувати своє рішення виключно на доказах, які були досліджені безпосередньо судом, однак до теперішнього часу по вказаному кримінальному провадженню проводиться судовий розгляд та сторони непозбавлені можливості подати доповнення до судового розгляду.

Наведеного вище достатньо для висновку, не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду клопотань, що підозра відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Обвинувачений на час вирішення даного питання за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров`я, має типові соціальні зв`язки для особи її віку та статусу, прийнятну репутацію.

Щодо ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, то слід відмітити метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам, у той час, як підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) суд використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК, у цьому кримінальному провадженні. Та з його урахуванням суд відмічає, що в ухвалі про застосування запобіжного заходу, суд визнав дійсними ризики переховування, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

В цей час останні є дійсними та не зменшились, адже указані ризики, як реальні, оцінюються в світлі (1) обставин цього кримінального провадження та (2) особистої ситуації (обставин) обвинуваченого (фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та моральні принципи, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання, засоби до існування).

Того, що сама по собі суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. При цьому, слід відмітити, що, у цій ситуації, тяжкість покарання хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте окреслений у санкції статті строк у сукупності з іншими обставинами про особу обвинуваченого збільшують ризик втечі, незаконного впливу на потерпілу та свідків, а також продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення настільки, що їх неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

При цьому, установлені в провадженні обставини свідчать про те, що заявлені ризики продовжують існувати.

Щодо питання чи зможуть інші більш м`які запобіжні заходи, запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК, то слід указати, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК (частина 1 статті 184 КПК).

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж окреслені прокурором по відношенню до обвинуваченого не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

З огляду на викладене суд у ракурсі установлених фактичних обставин уважає, що на даному етапі кримінального провадження лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки та зможе запобігти ризикам, які передбачені статтею 177 КПК, та які були встановлені судом.

Крім цього встановлено, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується.

Стан його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення.

Наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості вчиненого, не надає можливості перешкоджати інтересам правосуддя шляхом ухиленню від суду.

Тобто, застосований запобіжний захід кореспондується та відповідає визначеним КПК України конкретним підставам і меті запобіжного заходу.

Як наслідок передумови для продовження запобіжного заходу - взяття під варту (тримання під вартою), не відпали, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу у межах строків визначених ст. 331 КПК.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 331, 369-372, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Продовжити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України обрати (продовжити) на 60 днів, тобто по 28.04.2023 включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити начальнику Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Судовий розгляд відкласти на 12.04.2023 о 14.00 год. у приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Павла Скоропадського, 4-А.

Ухвала суду в частині продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором протягом п`яти днів з дня її оголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду в іншій частині оскарженню не підлягає. Заперечення щодо неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

СуддяОльга БОНДАРЕНКО