УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 205/3948/22

провадження № 51-2413ск23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 7 листопада 2022 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 лютого 2022 року відносно ОСОБА_5 .

Обставини справи

1. Зазначеним вироком, залишеним без змін апеляційним судом,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м. Дніпра,

засуджено: за частиною 3 статті 286-1 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років; за частиною 1 статті 369 КК - у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі частини 1 статті 70 КК, шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого покарання, остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років.

2. Як установив суд, 18 червня 2022 року, приблизно о 15:25, водій ОСОБА_5 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2101», д.р.н. НОМЕР_1 , в світлий час доби здійснював рух з перевищенням допустимої швидкості руху в населених пунктах, а саме не менше ніж 70 км/год, по сухому покриттю проїзної частини дороги м. Дніпро, яка має по одній смузі для руху у кожному напрямку, з боку вул. Мукачівська у напрямку вул. Велика Діївська, при цьому перевозячи на передньому пасажирському місці у якості пасажира ОСОБА_6 , під час здійснення маневру повороту праворуч з вул. Лірницька в напрямку вул. Велика Діївська, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху свого транспортного засобу, внаслідок чого втратив контроль над керуванням автомобілем та виїхав за межі проїзної частини дороги ліворуч відносно напрямку свого руху, де здійснив наїзд передньою частиною керованого ним автомобіля на нерухому перешкоду у вигляді металевого відбійника на бетонній основі. Внаслідок порушення Правил дорожнього руху пасажиру автомобіля ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення та перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 о 06:30 годин у реанімаційному відділенні КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечнікова» ДОР» у м. Дніпро.

Крім того, під час перебування у зазначеному місці ОСОБА_5 , знаходячись в салоні вказаного автомобіля, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на пропозицію надання неправомірної вигоди службовій особі, а саме заступникові командира роти УПП у Дніпропетровській області ОСОБА_7 за непритягнення його до кримінальної відповідальності за скоєння дорожньо-транспортної пригоди, діючи умисно та цілеспрямовано, здійснив пропозицію надання неправомірної вигоди у сумі 200 доларів США за невчинення дій відносно нього з використанням наданої йому влади, а саме за непритягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за скоєну дорожньо-транспортну пригоду.

Доводи поданої касаційної скарги

3. У касаційній скарзі захисник не заперечуючи доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та правильності кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 369 КК, порушує питання про зміну судових рішень через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого, внаслідок його суворості. Просить пом`якшити призначене засудженому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК.

Оцінка Суду

4. Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

5. Доводи касаційної скарги про суворість призначеного ОСОБА_9 покарання та необхідність застосування положень статті 69 КК є необґрунтованими. Ці доводи зводяться до того, що суди надали таку оцінку обставинам вчинення злочину, індивідуальним рисам особи засудженого та іншим обставинам справи, з якою не згоден захисник.

6. Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

7. Призначаючи покарання засудженому, суд першої інстанції відповідно до вимог статей 66, 67 КК урахував характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу засудженого, який раніше не судимий, офіційно працює, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліках у психіатра та нарколога не перебуває. Крім того, суд також взяв до уваги повне визнання вини, щире каяття та сприяння розкриттю злочину - визнавши ці обставини пом`якшуючими покарання, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин. Зваживши на всі наведені обставини у їх сукупності, суд дійшов правомірного висновку про можливість призначення засудженому покарання в мінімальних межах санкції ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 369 КК, у виді позбавлення волі на строк 5 років.

8. Апеляційний суд ретельно перевірив доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника, врахував ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, конкретні обставини їх вчинення, дані про особу засудженого, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру і тяжкості вчинених злочинів, мотивовано визнав його необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, та не знайшов при цьому підстав для застосування положень ст. 69 КК.

9. Зі змісту судових рішень, убачається, що суди врахували низку обставин, які мають значення для визначення розміру покарання та порядку його відбування, у тому числі й ті, на які посилається захисник у касаційній скарзі, і надали їм свою оцінку. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_9 покарання за своїм видом і розміром є справедливим, і підстав для зміни оскаржуваних судових рішень не вбачає.

З огляду на викладене, касаційна скарга та додані до неї матеріали не дають підстав для її задоволення.

Керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Судпостановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 7 листопада 2022 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 лютого 2022 року відносно ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3