Справа №760/6855/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3697/2022 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 22 червня 2022 року, яким

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у росії, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засуджено за ч. 4 ст. 358 КК України, до покарання у виді 1 місяця арешту. Вироком вирішено питання щодо речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:
Судом встановлено, що 17.12.2021 року о 18:55 години ОСОБА_7 під час проходження прикордонного контролю, перебуваючи в окремому контрольно-пропускному пункті «Київ», що за адресою: м. Київ, вул. Медова, 2, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій та керуючи ними, діючи умисно з метою звільнення від обов`язку перебування на самоізоляції в запобіганні поширення СОVID-19 та зменшення кількості хворих з тяжким перебігом СОVID-19 в порушення вимог підпункту 3 пункту 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» зі змінами та доповненнями, як підставу звільнення від обов`язку перебування на самоізоляції в запобіганні поширення СОVID-19 та зменшення кількості хворих з тяжким перебігом СОVID-19 на території України надав працівникам Державної прикордонної служби України завідомо підроблений документ, а саме: міжнародне свідоцтво про вакцинацію/профілактику на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке посвідчено лікарем ПП «Медичний центр «Інтерсоно» ОСОБА_10 , достовірно знаючи, що він не проходив установленої законом процедури отримання такого документу та що таке є підробленим, чим здійснив використання завідомо підробленого документу.
Відповідно до відповіді ПП «Медичний центр «Інтерсоно» лікар ОСОБА_10 не працює та не працював, гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вакцинацію в закладі не проходив, свідоцтво про проведення вакцинації гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не видавалося.
Таким чином, ОСОБА_7 вчинив використання завідомо підробленого документа, тобто, кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати вирок в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
В обґрунтування апеляційної скарги, не оспорюючи правильність встановлення судом фактичних обставин кримінального правопорушення доведеність винуватості та правову кваліфікацію скоєного, вважає що вирок підлягає скасуванню, оскільки призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість.
Вказує, що поза увагою суду залишились відомості, що характеризують його особу, а саме міцність соціальних зв`язків, оскільки він одружений та на його утриманні перебуває четверо дітей ( ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_5 ) троє з яких навчаються на денній формі навчання. Разом з тим, зазначає про своє офіційне працевлаштування з 07.04.2022 року в ТОВ «Тульчинм`ясо» на посаду слюсаря-ремонтника, має позитивні характеристики з місця роботи та місця проживання.
Також вважає, що суд безпідставно врахував відомості про те, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності та зазначає, що в силу ст. 89 КК України він є несудимим, а тому зазначення відомостей про притягнення його до кримінальної відповідальності є неприпустимим.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 358 КК України сторонами у апеляційному порядку не оскаржується та в силу вимог ч.1 ст. 394 КПК України не є предметом розгляду суду апеляційної інстанції.

Відповідно вимогам ч.2,3 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

За вимогами ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання , необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Санкція ч.4 ст.358 КК України передбачає можливість призначення покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Обираючи ОСОБА_7 покарання у виді одного місяця арешту за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, за результатами розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні, суд врахував, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, хоча є несудимим, щиро розкаявся у вчиненому, а також відсутність відомостей про наявності у ОСОБА_7 доходу, який би надав можливість сплатити штраф.

Як пояснив ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду він дійсно прикордонникам у аеропорту «Київ» пред`явив підроблене міжнародне свідоцтво про вакцинацію, повертаючись із заробітків з Єстонії, на час ухвалення вироку працював на посаді слюсаря-ремонтника ТОВ «Тульчинм`ясо» і мав відповідні доходи, одружений , має на утриманні чотирьох дітей, двоє з яких є повнолітніми, а двоє отримують спеціальну освіту, щиро розкаявся у вчиненому.

Зазначені обставини були підтверджені відповідними доказами, долученими до апеляційної скарги та вивченими судом при апеляційному розгляді.

Також до апеляційної скарги долучені позитивні характеристики ОСОБА_7 як з місця роботи ,так і з місця проживання.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає помилковими висновки суду про те, що ОСОБА_7 є неодруженою особою та не має можливості виконати покарання у виді штрафу у розмірі, визначеному санкцією ч.4 ст.358 КК України.

Також, колегія суддів вважає непереконливим висновок суду про підвищену небезпечність ОСОБА_7 для суспільства з огляду на те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Так з матеріалів справи випливає, що ОСОБА_7 притягувався до кримінальної відповідальності раніше, відбував призначене вироком покарання реально, від подальшого його відбування був звільнений 17.07.2002 року умовно - достроково на 1 рік 1 місцямь 1 день.

Проте, відсутність будь-яких даних про вчинення ОСОБА_7 кримінально-караних діянь на протязі більш ніж 19 років після відбування покарання, спростовує висновок суду про те, що він не стає на шлях виправлення.

Сукупність позитивних даних про особу ОСОБА_7 , те, що вчинене ним діяння є кримінальним проступком , на думку колегії суддів, свідчать про слушність доводів апеляційної скарги захисника про явну несправедливість призначеного покарання у виді арешту через суворість.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає необхідним пом`якшити ОСОБА_7 призначене покарання до штрафу у межах санкції ч.4 ст.358 КК України шляхом зміни вироку, оскільки підстави для ухвалення нового вироку, передбачені ст.420 КПК України , відсутні.

Керуючись ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити частково.

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 22 червня 2022 року щодо ОСОБА_9 у частині призначеного покарання змінити.

Покарання, призначене ОСОБА_7 вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 22 червня 2022 року, пом`якшити.

Призначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: