Справа № 182/4898/22
Провадження № 1-кп/0182/250/2023
У Х В А Л А

Іменем України

14.02.2023 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000333 за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, -

за участю

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшли матеріали кримінального провадження № 0000333 за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 та обґрунтувала його тим, що ризики, які враховувались при обранні запобіжного заходу не минули обвинувачений може переховуватись від суду та чинити тиск на потерпілого та свідків по провадженню.

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання прокурора і просив змінити запобіжний захід на домашній арешт за місцем його проживання його батька в АДРЕСА_1 . Обвинувачений зазначив, що його батько хворіє і потребує стороннього нагляду, а його брат працює і не має можливості постійно наглядати за батьком. Крім того, внаслідок перебування в умовах УВП №4 погіршився і його стан здоров`я.

Захисник - адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вважав його не мотивованим, підтримав позицію підзахисного.

Вислухавши думку сторін, суд приходить до наступних висновків.

У п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року закріплено право кожного на свободу та особисту недоторканність; заборону позбавлення свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

За змістом норми ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

ОСОБА_3 обвинувачується в скоєні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України за скоєння якого, у разі визнання вини ОСОБА_3 може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років.

Очікування такого суворого покарання, може спонукати ОСОБА_3 , у разі зміни йому запобіжного заходу, переховуватись від суду.

Такої ж позиції додержується і Європейський Суд з прав людини який неодноразово зазначав, (наприклад рішення від 20 травня 2010 року у справі "Москаленко проти України"), що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду.

Крім того, перебуваючи на свободі, обвинувачений, у разі зміни йому запобіжного заходу, може чинити тиск на свідків та потерпілого, з метою зміни ними своїх показань.

Зазначені ризики, суд вважає достатніми для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Тримання під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод.

Що стосується необхідності догляду за батьком, то раніше, т б то до обрання запобіжного заходу, обвинувачений проживав окремо від батька і не доглядав за ним, крім того, у обвинуваченого є брат , який брав участь в судовому засіданні, та яким може доглядати за батьком. Що стосується стану здоров`я самого обвинуваченого, то суду не надано доказів, які б свідчили про неможливість обвинуваченого знаходиться в умовах УВП.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 слід продовжити не більш ніж на 60 діб.

Застава не визначалась , підстав для визначення застави не вбачається.

Керуючись ст.315 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити, в задоволенні клопотання сторони захисту відмовити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 14.02.2023 року по 13.04.2023 року включно.

Застава не визначалась, підстав для визначення застави не вбачається.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1