Провадження №1/523/1/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2023 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3

у присутності підсудного ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси клопотання підсудного ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності у кримінальній справі за №94 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександрівка Болградського району Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, раніше не судимого.

Зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України,-

Встановив:

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси після скасування апеляційним судом Одеської області вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 19.12.2013 року, знаходиться кримінальна справа за №94 за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України.

За змістом пред`явленого обвинувачення встановлено, що 27.07.2005 року приблизно о 16.00 годині, ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 21063» реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись автошляхом прилеглої дороги на відстані 3 кілометрів від автотраси сполученням «Київ-Одеса» у напрямку смт. Іванівка Іванівського району Одеської області, порушуючи вимоги п.п.1.2, 1.3, 1.5, 2.8 «а», 12.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, а саме діючи з необережності, будучи неуважним, не дотримавшись небезпечного інтервалу, не вживши своєчасних заходів щодо зменшення швидкості свого руху до безпечної, не оцінивши в повній мірі зміну дорожньої обстановки, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не впорався з керованим ним транспортним засобом, перетнувши лінію горизонтальної розмітки смуги руху, що розділяє, тим самим здійснивши неконтрольований виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Mazda 626» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , який рухався у зустрічному напрямку.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водію автомобілю «Мазда 626» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 відповідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №294 від 22.07.2008 року заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закритого внутрішньо суглобового перелому зовнішнього виростка правої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, закритого перелому середньої третини малогомілкової кістки, невропатія малогомілкового нерва правої гомілки, забиття-гематоми лівої кисті, які викликали розлад здоров`я понад 21 день та за критерієм небезпеки для життя відповідно п.п.2.2.2 «Правил судово - медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Таким чином, на підставі фактичних даних, викладених в обвинувальному висновку, органом досудового розслідування ОСОБА_4 пред`явлене обвинувачення у скоєнні злочину передбаченого ст.286 ч.1 КК України за кваліфікуючими ознаками, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Під час судового засідання підсудним ОСОБА_4 було надане письмове клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, посилаючись на те, що з моменту вчинення кримінального правопорушення пройшло більше десяти років, підтвердив, що йому зрозумілі наслідки та підстави закриття кримінального провадження, при цьому у ході судового розгляду висловлював позицію щодо не визнання своєї вини в інкримінованому йому злочині, передбаченого ст.286 ч.1 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні вважав за можливе задовольнити клопотання підсудного та не заперечував проти закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, мотивуючи тим, що дійсно строк притягнення до кримінальної відповідальності давно сплив.

Вислухавши думку учасників процесу - підсудного ОСОБА_4 , який просив задовольнити заявлене ним клопотання, з`ясувавши позицію прокурора, який не заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту, дослідивши наявні матеріали, суд вважає за можливе задовольнити клопотання підсудного за наступними підставами.

Положеннями ст.282 КПК України (в редакції 1960 року), за правилами якого здійснюється судовий розгляд, передбачено, якщо під час судового розгляду будуть встановлені підстави для закриття справи, передбачені п.п.5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 статті 6 та статтями 7, 7-2, 8, 9, 10, 11-1 цього Кодексу, суд, вислухавши думку учасників судового розгляду і висновок прокурора, своєю мотивованою постановою закриває справу.

Згідно статті 7-1 ч.1 п.5 КПК України (в редакції 1960 року) провадження у кримінальній справі може бути закрито судом у зв`язку з закінченням строків давності.

Відповідно вимог ч.2 ст.11-1 КПК України (в редакції 1960 року), суд у судовому засіданні за наявності підстав, передбачених частиною першої статті 49 Кримінального кодексу України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.

Зі змісту ст.12 ч.2 КК України в редакції, яка діяла на момент вчинення злочину, вбачається, що інкримінований підсудному ОСОБА_4 злочин за ст.286 ч.1 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Положеннями статті 44 ч.1, ч.2 КК України сформульовані правові підстави та порядок звільнення від кримінальної відповідальності, а саме особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Статтею 49 ч.1 п.2 КК України в редакції, яка діяла на момент вчинення злочину, регламентовано, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Підсудний ОСОБА_4 свою провину у скоєнні інкримінованого йому злочину за пред`явленим обвинуваченням не визнав, оспорюючи висновки авто технічної експертизи за №11/А-160 від 18.06.2008 року, яка покладена в основу обвинувачення, посилаючись на неповноту досудового розслідування, вважаючи, що потерпілий мав технічну можливість уникнути зіткнення, також не погоджуючись з висновком судово-медичної експертизи за №294 від 22.07.2008 року відносно потерпілого в частині опису виявлених тілесних ушкоджень.

Стосовно позиції ОСОБА_4 щодо невизнання своєї вини в інкримінованому йому злочині за ознаками ст.286 ч.1 КК України, суд вважає за необхідне зазначити, що виходячи з положень закону, а саме ст.63 Конституції України визнання винуватості є правом, а не обов`язком обвинуваченого, а отже невизнання вказаною особою своєї вини у вчиненні злочину за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ним свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений ст.49 КК України інститут звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину. Дана позиція визначена в постанові Верховного суду за №730/67/16-к від 26.03.2020р.

Передбачений ст.49 КК України вид звільнення від кримінальної відповідальності застосовується за наявності трьох умов: закінчення зазначених у законі строків; не вчинення протягом цих строків нового злочину; не ухилення особи від слідства або суду.

Таким чином, приймаючи до уваги наведені вимоги КПК України (в редакції 1960 року) та КК України, виходячи з вищевикладеного, суд, враховуючи висунуте підсудному обвинувачення, яке мало місце у липні 2005 року, та яке відноситься до злочину невеликої тяжкості відповідно положень ст.12 КК України в редакції, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення, ту обставину, що ОСОБА_4 вперше вчинив злочин за необережності, більше до кримінальної відповідальності не притягувався, від суду не ухилявся, у розшуку не перебував, перебіг давності не зупинявся, приймаючи до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого діяння, особу підсудного, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, а саме письмової згоди ОСОБА_4 на звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, за відсутності заперечень зі сторони учасників процесу, суд дійшов до висновку, що є достатньо правових підстав для задоволення клопотання, що ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності в порядку ст.49 КК України, кримінальне провадження закриттю за вищезазначеною статтею, так як строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за ст.286 ч.1 КК України, який становить три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості на момент розгляду справи, сплинув.

Крім цього, суд приймає до уваги, що в рамках кримінальної справи потерпілим ОСОБА_6 була надана позовна заява про стягнення на його користь завданої матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно положень ст.28 ч.4 КПК України (в редакції 1960 року) вищезазначений цивільний позов не підлягає вирішенню по суті у зв`язку з прийнятим судом рішенням про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, тому суд вважає за необхідне цивільний позов ОСОБА_6 залишити без розгляду.

Разом з цим, роз`яснити ОСОБА_6 положення ст.28 КПК України (в редакції 1960 року) відповідно якому особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальній справі, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Також судом встановлено, що під час досудового розслідування здійснювалось залучення експертів для проведення авто-технічних експертиз, загальна сума судових витрат складає 321,60 гривень.

Відповідно вимог ст.93 КПК України (в редакції 1960 року) с удові витрати покладаються на засуджених, а також у випадку, якщо підсудний буде визнаний винним.

Виходячи зі змісту положень вищезазначеної статті стягнення з підсудного судових витрат можливе лише при ухваленні обвинувального вироку, а в даному випадку судове рішення викладене у формі постанови про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, ОСОБА_4 не має статусу засудженої особи, у зв`язку з чим суд вважає за можливе вказані в обвинувальному висновку судові витрати у загальній сумі 321,60 гривень прийняти на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.12, 49 КК України, ст.ст.7-1, 11-1, 28, 93, 263, 273, 282 КПК України (в редакції 1960 року), суд -

Постановив:

Клопотання ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України про закриття провадження по справі у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ознаками злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

На підставі ст.282 КПК України (в редакції 1960 року) кримінальну справу за №94 за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України - закрити, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно ст.28 КПК України (в редакції 1960 року) уточнений цивільний позов ОСОБА_6 від 17.10.2012 року про стягнення завданої матеріальної та моральної шкоди внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди - залишити без розгляду за підстав викладених в мотивувальній частині постанови.

На підставі ст.93 КПК України (в редакції 1960 року) судові витрати у загальній сумі 321,60 гривень відповідно довідки про рух кримінальної справи - прийняти на рахунок держави.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1