ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/818/45/23 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Умисне вбивство
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

перекладача - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

прокурора - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 березня 2021 року відносно ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гянджа Азербайджанської республіки, громадянина Азербайджану, з середньою освітою, який знаходиться в цивільному шлюбі, офіційно не працевлаштованого, не судимого, зі слів, який мешкав на території Харкова, винаймаючи житло, має у власної будинок та зареєстрований в АР Крим,

Визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень- злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України та призначено покарання:

- за ст. 115 ч. 2 п. 6 КК України у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;

- за ст. 187 ч. 4 КК України у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

У відповідності до ст. 70 КК України, за сукупністю скоєних злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно ОСОБА_6 призначеноі 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, з відбуттям покарання в кримінально виконавчій установі закритого типу.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_6 відраховано з 16 травня 2018 року.

Згідно вироку ОСОБА_6 не маючи постійного місця роботи та засобів для існування, з січня 2018 року був найманий у якості працівника і за раніше визначену грошеву винагороду, проводив ремонтні роботи у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_10 .

ОСОБА_10 протягом січня-травня 2018 року передала ОСОБА_6 4200 гривень за придбаний останнім матеріал для проведення ремонту.

При цьому, за безпосереднє виконання ремонтних робіт, ОСОБА_10 обіцяла ОСОБА_6 ще 12000 гривень.

14.05.2018 приблизно о 22.30 до квартири АДРЕСА_2 прийшла ОСОБА_10 з метою обговорення щодо розрахунку з ОСОБА_6 за виконану ним роботу.

Останній чекав її у вказаній квартирі. Однак заплатити зазначені грошові кошти під час їх зустрічі роботодавець не мала можливості та сказала, що поверне борг пізніше.

Таким чином, в ході розмови щодо грошової винагороди між ОСОБА_10 та ОСОБА_6 виник конфлікт. ОСОБА_6 , бажав негайно отримати грошову винагороду за проведені ремонтні роботи одразу та у повному обсязі, та на цьому ґрунті виник злочинний умисел, направлений на напад, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я з метою заволодіння майном ОСОБА_10 та таким чином отримати зароблені кошти. Реалізуючи злочинний умисел усвідомлюючи свої злочинні дії та настання тяжких наслідків і бажаючі їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів з метою заволодіння майном будь яким способом, ОСОБА_6 скориставшись слабкістю жінки і перевагою своєї сили, всупереч волі ОСОБА_10 відібрав її мобільний телефон торгівельної марки «Samsung» моделі SM-A310 F/DS, який остання тримала у руках та з погрозою заподіяння школи здоров`ю став вимагати передати йому грошові кошти. ОСОБА_10 не могла в той час виконати вимогу ОСОБА_6 та почала чинить опір шляхом нанесення ударів по тулубу та голові ОСОБА_6 , намагаючись повернути свій мобільний телефон, та покинути вказане житло. Далі, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, маючи на меті подолати супротив ОСОБА_10 та заволодіти її майном, умисно, штовхнув останню на диван, узяв мотузку з тканини, яка знаходилася поблизу та, обмотавши не менше трьох разів навколо шиї ОСОБА_10 , яка знаходилась у положенні лежачі на дивані, затягнув мотузку на шиї потерпілої, здавлюючи таким чином дихальні шляхи останньої, тобто застосував насильство, небезпечне для життя чи здоров`я особи та утримував її таким чином деякий час, що призвело до смерті потерпілої ОСОБА_10 .

Внаслідок дій ОСОБА_6 , ОСОБА_10 заподіяні наступні тілесні ушкодження: закрита тупа травма шиї, що ускладнилась розвитком механічної асфіксії, має ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень; крововиливи у м`які покрови голови та синець на обличчі мають ознаки ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень; садно на підборідді має ознаки ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Причиною смерті ОСОБА_10 стала травма шиї, яка ускладнилась розвитком небезпечного для життя стану механічної асфіксії.

Далі, ОСОБА_6 упевнившись, що ОСОБА_10 не подає ознак життя заволодів належним їй майном, а саме: мобільним телефоном торгівельної марки «Samsung» моделі SM-A310 F/DS (згідно з висновком судової товарознавчої експертизи № 14636 його вартість складає 3200 гривень), гаманцем із наявними у ньому грошовими коштами у розмірі 170 (сто сімдесят) гривень, а також трьома банківськими картками (1 «Ощадбанк» та 2 «Приватбанк»), після чого з місця вчинення злочину зник. Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння майном ОСОБА_10 , 15.05.2018 ОСОБА_6 , скориставшись банкоматом банку «ПриватБанк» (Харківська область, Пісочин, пл. Ю. Кононека, 1, корп. А) отримав готівкові кошти з двох належних ОСОБА_10 банківських карток «Приватбанк» № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 у загальному розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 заподіяв потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 6770 гривень.

В апеляційних скаргах:

Обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що в суді першої інстанції було порушено його право на захист, яке виразилось у тому, що не було залучено перекладача під час проголошення вироку.

Крім того вказує, що було порушено його право на розгляд кримінального провадження судом присяжних.

Вимога апеляційної скарги фактично відсутня, а висловлено лише прохання у зміні запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_8 посилаючись на істотні порушення вимог кримінально - процесуального закону просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що під час проголошення вироку в судовому засіданні був відсутній перекладач, а відтак ОСОБА_6 , який не володіє державною мовою був позбавлений права, передбаченого ч.4 ст. 376 КПК України на роз`яснення змісту резолютивної частини судового рішення.

Крім того, автор апеляційної скарги вказує на неповноту судового розгляду, зокрема на те, що судом першої інстанції належним чином не була перевірена версія сторони захисту стосовно того, що вбивство потерпілої вчинено іншою особою.

ОСОБА_11 не заперечує ту обставину, що він дійсно виконував ремонтні роботи у квартирі потерпілої, та факт усного договору з потерпілою, котра за безпосереднє виконання ремонтних робіт обіцяла 12000. гри, однак гроші не заплатила.

ОСОБА_11 послідовно на усіх стадіях процесу заперечував обставини вчинення почину, передбаченого ч.2 ст. 115 КК України, та не визнає своєї причетності.

ОСОБА_11 пояснив у судовому засіданні, про те що він дійсно намагався усипити потерпілу, Що не бажав того щоб настала смерть, а також про те, що його дії не спричинили смерті останньої. Коли він покинув квартиру - потерпіла була жива.

Що до мотузки, яка була на шиї потерпілої, у самому обвинувальному акті вказано, до ОСОБА_11 виконував ремонтні роботи у квартирі потерпілої.

Тобто він дійсно торкався мотузки, коли зв`язував старі коври, та виносив їх до сараю. Таким чином, на мотузці дійсно могли бути знайдені його відбитки.

Також, обвинувачення посилалося на те, що ОСОБА_11 заволодів трьома банківськими картками, та продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння майном отримав готівкові гроші.

В той же час, в матеріалах, справи наявні матеріали та докази, котрі датуються після того як ОСОБА_11 був затриманий робітниками поліції. Саме факт зняття готівки з карток після затримання ОСОБА_11 - є підтвердженням його невинуватості щодо інкримінованого злочину.

Свідок ОСОБА_12 , який, як вважає та пояснює ОСОБА_11 - причетний до злочину.

Свідок в суді пояснив, що був 14.05.2020. вдома, однак слідством, не надані докази того, від знаходився у Києві, та не міг знаходитись у місті Харків, натомість

Слідчі органи навіть не намагались перевірити свідчення ОСОБА_13 .

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та захисника, які просили задовольнити їх апеляційні скарги, прокурора, який заперечував проти їх задоволення, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Стосовно істотних порушень вимог кримінально- процесуального закону на які посилається обвинувачений та його захисник та які на їх думку виразились у порушенні права на захист, а саме: не залучення перекладача під час проголошення вироку, а також

порушення права на розгляд кримінального провадження судом присяжних, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 366 КПК України після останнього слова обвинуваченого суд негайно виходить до нарадчої кімнати для ухвалення вироку, про що головуючий оголошує присутнім у залі судового засідання.

Як вбачається з матеріалів провадження та журналу судового засідання від 19.03.2021 року в якому був присутній перекладач ОСОБА_14 колегія суддів після останнього слова ОСОБА_6 видалилась до нарадчої кімнати.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 376 КПК судове рішення проголошується прилюдно негайно після виходу суду з нарадчої кімнати.

Відповідно до ч.4 цієї ж статті якщо обвинувачений, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не володіють державною мовою, то після проголошення вироку перекладач роз`яснює їм зміст резолютивної частини судового рішення.

Копія вироку рідною мовою обвинуваченого або іншою мовою, якою він володіє, у перекладі, що засвідчений перекладачем, вручається обвинуваченому.

З журналу судового засідання від 23.03.2021 року вбачається що колегія суддів вийшла з нарадчої кімнати для проголошення вироку, проте у цьому судовому засіданні перекладач ОСОБА_14 був відсутній, а тому вирок був проголошений у його відсутність.

Натомість, колегія суддів не вбачає у даному факті істотних порушень прав ОСОБА_6 на захист, оскільки як вбачається з матеріалів провадження копія вироку в перекладі на мову, якою володіє ОСОБА_6 , отримана останнім 08.04.2021 року (Т. 3 арк. 57)

В подальшому ОСОБА_6 було реалізовано право на апеляційне оскарження.

Таким чином обставина не роз`яснення йому перекладачем змісту резолютивної частини вироку на яку посилається ОСОБА_6 як на істотне порушення його права на захист жодним чином не вплинуло на законність і обґрунтованість ухваленого рішення, не перешкодило обвинуваченому реалізувати свої права, в тому числі й право на оскарження вироку в апеляційному порядку, а тому не може бути підставою для скасування судового рішення.

Щодо доводів обвинуваченого про порушення його права на розгляд справи судом присяжних колегія суддів зазначає наступне.

З набранням чинності КПК в якості форми безпосередньої участі народу у здійсненні правосуддя в Україні запроваджено інститут присяжних. Відповідно до положень статтей 124, 127 Конституції України в редакції Закону № 1401-VIII від 02.06.2016 народ безпосередньо бере участь у здійсненні правосуддя через присяжних у визначених законом випадках.

За своєю правовою природою кримінальне провадження в суді присяжних є особливим порядком кримінального провадження, покликаним забезпечити додаткові гарантії особам, обвинуваченим у вчиненні найбільш тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі. Залежно від волевиявлення обвинуваченого у справах цієї категорії може застосовуватись одна з двох альтернативних судових процедур: загальний порядок судового розгляду колегією у складі трьох професійних суддів; провадження у суді присяжних (ч. 3 ст. 31 КПК).

Така альтернативність покликана сприяти дотриманню балансу між економією процесуальних засобів та гарантіями дотримання прав особи у кримінальному судочинстві. Відповідні гарантії полягають у праві обвинуваченого заявити клопотання про розгляд його справи або колегією професійних суддів, або судом присяжних. Можливість вибору між різними процесуальними формами відправлення правосуддя передбачає обов`язок держави в особі її уповноважених органів та службових осіб забезпечити свободу цього вибору та його практичну реалізацію.

Відповідно до ч. 2 ст. 383 КПК суд присяжних утворюється при місцевому загальному суді першої інстанції.

У ст. 384 КПК визначено, що прокурор, суд зобов`язані роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, про можливість розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних та особливості такого розгляду.

Письмове роз`яснення прокурора додається до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду. Обвинувачений у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, під час підготовчого судового засідання має право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження щодо нього судом присяжних.

Отже, виходячи із зазначених приписів кримінального процесуального закону розгляд кримінального провадження судом присяжних проводиться за сукупності таких умов: 1) обвинувальний акт щодо особи передано на розгляд суду першої інстанції; 2) злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, передбачає покарання у виді довічного позбавлення волі; 3) під час підготовчого судового засідання обвинувачений заявив клопотання про розгляд кримінального провадження щодо нього судом присяжних.

З матеріалів провадження вбачається, що до обвинувального акту у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , який обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушеннь, передбачених п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України додано протокол роз`яснення права на суд присяжних з поміткою про його переклад на мову, яку розуміє ОСОБА_6 (Т.1 арк. 19).

У цьому ж протоколі міститься виконане ОСОБА_6 пояснення згідно якого останній зазначає, що (текстом оригіналу): «Право на суд присяжных мне разяснено и понятно ОСОБА_6 »

Більше того, в підготовчому судовому засіданні від 21.11.2018 року головуючим ОСОБА_6 через перекладача та за участю захисника роз`яснено право на розгляд кримінального провадження судом присяжних (Т.1 арк. 61).

Натомість як обвинувачений так і його захисник таким правом не скористались.

28.03.2019 року ОСОБА_6 в судовому засіданні вручено пам`ятку про права та обов`язки, серед яких зокрема і роз`яснення права на суд присяжних (Т.1 арк 93 - памятка; арк. 95 журнал судового засідання ).

Відтак, колегія суддів констатує, що як органом досудового розслідування так і судом було належним чином здійснено інформування обвинуваченого про можливість розгляду кримінального провадження щодо нього судом присяжних ще до початку судового розгляду, а відтак йому в передбаченому законом порядку була можливість підготуватись до реалізації такого права, яку він використав на власний розсуд.

У такому випадку колегія суддів констатує відсутність порушення як судом першої інстанції так і органом досудового розслідування такої засади кримінального провадження, як забезпечення права на захист.

За таких обставин доводи сторони захисту про істотне права обвинуваченого на захист є безпідставними.

Що стосується інших доводів сторони захисту стосовно неповноти судового розгляду та не перевірки доводів сторони захисту про невинуватість ОСОБА_6 колегія суддів зазначає наступне.

Так вимогою апеляційних скарг сторони захисту та консолідована позиція стосовно результату розгляду цих апеляційних скарг, висловлена під час апеляційного розгляду обвинуваченим ОСОБА_6 та його захисником полягає у скасуванні оскаржуваного вироку та призначенні нового розгляду в суді першої інстанції.

Сторона захисту, посилаючись на неповноту розгляду даного кримінального провадження вказує, на те, що місцевим судом належним чином не була перевірена як версія обвинуваченого стосовно його непричетності до скоєного кримінального правопорушення так і його твердження, що воно було скоєно іншими особами, зокрема особою, яка допитувалась судом першої інстанції в якості свідка.

Названі порушення на думку сторони захисту є підставою для скасування оскаржуваного вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Між тим, відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим.

Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні, і оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, зокрема положеннями ст. 91 та ст. 94 КПК України.

Відповідно дост. 91 КПК України, окрім іншого у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Із цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що ставлять під сумнів винуватість обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, перш ніж ухвалювати обвинувальний чи виправдувальний вирок, суд першої інстанції, з дотриманням норм ст. ст. 17, 22, 23 КПК України, повинен дослідити всі докази сторони обвинувачення та докази і позицію сторони захисту, надати їм належну, логічну оцінку, виходячи з вимог ст.ст. 91, 94 КПК України, та за наявністю підстав - визнати такі докази неналежними, недопустимими чи недостовірними, що в свою чергу унеможливить вибірковість їх оцінки.

Крім того згідно з п. 15 ст.7, ст.22 КПК однією з засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні суду своїх доказів і у доведенні перед ним їх переконливості.

При цьому суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Колегія суддів дійшла висновку, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону суд виконав в повному обсязі.

Надаючи оцінку такому твердженню обвинуваченого колегія суддів виходить із правової позиції, висловленій в постанові Верховного суду від 10.09.2020 у справі № 555/2067/18.

Зокрема, колегія суддів виходить із того, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Тобто, колегія суддів констатує, що в даному випадку, мова йде про існування різних версій, викладених обвинуваченим, сама лише наявність яких не покладає на суд обов`язку спростовувати кожну із них.

Законодавець вимагає лише, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням, що у даному провадженні було дотримано.

Так Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_15 не визнав себе винним в повному обсязі, та повідомив, що він не вчиняв вказаного кримінального правопорушення. Вказав, що кримінальне провадження сфальсифіковане. Він не вчиняв протиправних дій, взагалі не все пам`ятає, крім того зазначив, що визнавати себе винним на стадії досудового розслідування йому порадили, щоб таким чином притягнути до відповідальності і інших осіб. Зазначив, що прокурор жодним чином не довела його винуватість, тому колегія суддів повинна ухвалити рішення про його невинуватість. Однак заявив, що він дійсно проводив ремонтні роботи в квартирі ОСОБА_10 , ( АДРЕСА_1 ) , до вказаної квартири приходили працівники поліції, так і 14 травня 2018 року увечері до квартири прийшов співробітник Шевченківського ВП ГУНП України в Харківській області з ним був ще чоловік. Вони чекали ОСОБА_10 , а коли та пізно увечері прийшла, працівник поліції вийшов з квартири, а чоловік разом з ним та ОСОБА_10 залишились у квартирі, потім він поклав ОСОБА_10 на диван та придавив в області її шиї, з метою, щоб та не чинила супротиву, у подальшому він вийшов, а чоловік залишався у квартирі, і що там відбувалося він не знає. У подальшому його працівник поліції та вказаний чоловік відвіз до Полтави.

Натомість, названа версія обвинуваченого спростована показаннями свідків, письмовими доказами та відео матеріалами.

Зокрема, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 повідомив, що він мешкав із потерпілою ОСОБА_10 в одному під`їзді.

У вечері 14 травня 2018 року тобто в день біля 20.00 години він почув дивні звуки із квартири ОСОБА_10 . Він постукав до дверей у квартиру, двері відчинив ОСОБА_15 , який повідомив, на запитання про те, що відбувається, що він перебуває у квартирі разом із подругою та вони відпочивають. У цей час ОСОБА_15 був блідий, проте відповідав спокійно. Свідок повідомив, що у квартиру ОСОБА_15 його не допустив. ОСОБА_17 він знав, як такого, що проводив ремонтні роботи у під`їзді будинку. Конфліктних стосунків у нього з ОСОБА_18 не було.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 повідомила, що вона працювала разом із ОСОБА_10 , досить близько спілкувалися, та вона знала про ремонт у квартирі ОСОБА_10 15 травня 2018 року ОСОБА_10 не прийшла на роботу, так як у неї не було родичів, то на її пошуки пішли колеги. Коли свідок ОСОБА_19 прийшла за адресою АДРЕСА_1 , то двері квартири ніхто не відчинив, вона викликала поліцію, і після приїзду поліції, коли увійшли до квартири там виявили труп ОСОБА_10 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 повідомив, що він мешкає у під`їзді разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_16 14 травня 2018 року до нього звернувся ОСОБА_16 та просив піти з ним до квартири ОСОБА_10 , так як він чув крики із квартири. Вони пішли до квартири, двері їм відчинив ОСОБА_15 , у квартиру не пустив, та повідомив, що розважається там зі своєю дівчиною.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 23.05.2018 за участі підозрюваного ОСОБА_17 , з участю захисника ОСОБА_8 ОСОБА_15 показав квартиру ОСОБА_10 ( АДРЕСА_1 ), пояснив, що у вказаній квартирі він проводив ремонт і 14.05.2018, близько 22.30 прийшла ОСОБА_10 , щоб розрахуватись за проведену ним роботу. Замість 12 тисяч гривень віддала 1200 гривень, у зв`язку з чим ОСОБА_15 вирішив забрати телефон потерпілої, яка почала чинити опір. ОСОБА_15 почав здавлювати шию ОСОБА_10 , щоб приспати її, після того як потерпла знову почала чинити опір, її руки став тримати інший чоловік, про якого ОСОБА_15 не захотів розповідати, побоюючись за своє життя;

Відеозапис, який міститься на оптичному диску DVD-R з фіксацією проведення вищезазначеної слідчої дії слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_17 був переглянутий та досліджений в судовому засіданні. При цьому, з дослідженого відеозапису вбачається, що під час проведення слідчої дії ОСОБА_15 , добровільно, без фізичного чи психічного примусу з боку учасників слідчої дії, надав свою згоду на проведення слідчого експерименту. Після чого детально та послідовно виклав обставини вчинення інкримінованих йому злочинів.

Тобто, обвинувачений ОСОБА_15 під час проведення зазначеної слідчої дії викладаючи свої протиправні дії одночасно відтворював їх на місці, ретельно викладаючи мету нападу, місце вчинення злочинів, механізм, локалізацію та спосіб нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , місце розташування викраденого майна. При цьому, з метою уточнення відповідних дій, ОСОБА_21 учасниками слідчої дії, зокрема судово медичним експертом, ставились відповідні питання, щодо механізму, локалізації та способу нанесення ударів потерпілій, на які ОСОБА_15 добровільно та послідовно надавав відповіді та зазначав обставини, які були відомі лише йому та не булим відомі іншим учасникам слідчої дії.

Відтак доводи сторони захисту про те що злочин був вчинений іншою особою також визнається колегією суддів безпідставним.

Отже судом першої інстанції на підставі досліджених доказів зроблено правильний висновок про винуватість ОСОБА_6 , у скоєнні кримінального правопорушення злочину, передбачений ч. 4 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, а також у скоєнні кримінального правопорушення злочину, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство), вчинене з корисливих мотивів.

Таким чином, здійснюючи перегляд судового рішення в межах апеляційної скарги колегія суддів вважає безпідставними посилання сторони захисту на неправильну оцінку цих доказів судом першої інстанції, оскільки поряд відсутністю вимоги їх повторного дослідження, вимога апеляційних скарг взагалі зводиться до скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-.

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 березня 2021 року відносно ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а особою, яка тримається під вартою в той же строк з для отримання копії судового рішення.

Головуючий

Судді