Провадження 1-кп/193/42/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року смт.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Софіївка клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах третьої особи-власника майна ОСОБА_7 про вирішення питання щодо скасування арешту майна та передачі на зберігання по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.2 ст. 286-1, ч.1 ст. 135 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16 березня 2023 року в судовому засіданні при розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.2 ст. 286-1, ч.1 ст. 135 КК України надійшло клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах третьої особи - власника майна ОСОБА_7 про вирішення питання щодо скасування арешту автомобіля ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_7 та передачі його їй на зберігання.

Адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що клопотання про арешт майна було розглянуте у відсутність власника майна, що є підставою для звернення власника відповідно до ст. 174 КПК України. Також пояснив, що автомобіль зберігається в неналежних умовах та зазнав розукомплектування.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вважав, що дане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки даний автомобіль визнаний речовим доказом по кримінальній справі та питання вирішується відповідно до положень ст. 100 КПК України при ухваленні вироку.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що обвинувачений вину не визнає, а на автомобілі містяться докази скоєння кримінального правопорушення, які можуть бути знищені.

Обвинувачений підтримав клопотання, пояснив, що даний автомобіль належить його дружині та зберігається в неналежних умовах.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Згідно ч.9 ст. 100 КПК України визначений порядок вирішення питання щодо речових доказів. Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Отже, клопотання не підлягає задоволенню в порядку ст.. 170-174 КПК України, оскільки розгляд кримінального провадження триває, справу не закрито і питання речових доказів буде вирішено при ухваленні вироку по даному кримінальному провадженню і застосуванню в даному випадку підлягає ч.4 ст. 174 КПК України.

Окрім того, розглядаючи питання про виведення майна з-під кримінально-процесуального арешту, слід зазначити і про можливий негативний вплив такого рішення на хід і результат кримінального провадження, адже арешт майна в кримінальному провадженні забезпечує його процесуальну недоторканність. Особливе значення це має тоді, коли арешт накладається з метою збереження речових доказів.

Закон передбачає, що метою арешту є забезпечення: (1) збереження речових доказів; (2) спеціальної конфіскації; (3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; (4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи (5) стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Реальної шкоди кримінальному провадженню може завдати лише скасування арешту, накладеного з метою збереження речових доказів. Все інше відноситься до часу прийняття підсумкового судового рішення і фактично не має доказової цінності. Адже докази - це головні компоненти будь-якого кримінального провадження; на досудовому розслідуванні їх збирають, а під час судового розгляду - оцінюють на предмет їх спроможності довести важливі обставини і, як наслідок, - винуватість особи у вчиненні правопорушення. Законом встановлені правила поводження з речовими доказами - вони мають бути оглянуті і описані, у деяких випадках проводиться експертиза.

Так, згідно постанови про визнання речових доказів від 10.04.2023 року автомобіль бежевого кольору ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_7 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000042. Відповідно Ухвали Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 14.04.2022 року на року автомобіль бежевого кольору ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 , 1990 року випуску, який належить на праві власності ОСОБА_7 накладено арешт та визначено зберігання на території ВП №9 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Враховуючи викладене, оскільки кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду і він не закінчений, клопотання є таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 100, 174, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах третьої особи - власника майна автомобіля ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 про вирішення питання щодо скасування арешту майна та передачі на зберігання залишити без задоволення.

Повний текст ухвали виготовлений та оголошений 17.03.2023 року о 10-00 год.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1