Справа № 166/221/19 Провадження №11-кп/802/238/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.286 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 , ,

представників потерпілих - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000198, за апеляційними скаргами захисника померлого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_10 , представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 , представника потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_8 на вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 13 грудня 2022 року щодо ОСОБА_11 ,

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком суду померлого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Якушів Ратнівського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, несудимого, визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.286 КК України. Кримінальне провадження на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України закрито у зв`язку із смертю обвинуваченого ОСОБА_11 .

Цим же вироком вирішено долю речових доказів, арештованого майна та процесуальних витрат.

Згідно з вироком суду, 12 серпня 2016 року приблизно о 04 год 20 хв, в умовах обмеженої видимості, обумовленої темним часом доби, водій ОСОБА_15 , керуючи технічно несправним автомобілем марки «DAF 95.430», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у зчепленні з напівпричепом «VAN HOOL», реєстраційний номер НОМЕР_2 , несправність якого полягала у експлуатації вантажного автомобіля з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т із шинами, що мають залишкову висоту малюнка протектора менше 1,0 мм, рухався по сухій асфальтовій проїзній частині автодороги «Київ-Одеса», яка має дві смуги для руху в кожному напрямку згідно із технічними вимогами, передбаченими п.1.10 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), зустрічні потоки якої розділені металевою огорожею, зі сторони м. Київ в напрямку м.Одеса.

Рухаючись у вказаному напрямку, водій ОСОБА_15 в районі 290 км +850 м автодороги «Київ- Одеса» порушив вимоги п.п. 12.1,13.1 ПДР, в результаті чого допустив зіткнення з вантажним автомобілем марки «Volvo VNL», реєстраційний номер НОМЕР_3 , з напівпричепом марки «Raven», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_16 , який рухався попереду в попутному напрямку.

У результаті вказаної дорожньотранспортної пригоди жоден з учасників ДТП тілесних ушкоджень не отримав, однак транспортні засоби зазнали значних механічних пошкоджень.

Прибувши на місце ДТП, працівниками сектору патрульної поліції Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області за вчинення вказаної дорожньотранспортної пригоди щодо водія ОСОБА_15 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП.

Після складання відповідних матеріалів працівники сектору патрульної поліції Врадіївського ВП в Миколаївській області місце пригоди покинули. Водій ОСОБА_15 залишився на місці пригоди.

Автомобіль «DAF 95.430», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у зчепленні з напівпричепом «VAN HOOL», реєстраційний номер НОМЕР_2 , після ДТП перебував у правому ряду проїзної частини автодороги «Київ Одеса» у нерухомому стані. Прибрати вказаний транспортний засіб із проїзної частини ОСОБА_15 не мав можливості через отримані механічні пошкодження та, як наслідок, неможливість здійснювати рух автомобіля самостійно (пошкодження електропроводки, блокування гальмівною системою всіх коліс). У зв`язку з цим водій ОСОБА_15 залишився чекати на допомогу для здійснення буксирування вказаного автомобіля з місця пригоди технічними засобами.

Перед настанням темного часу доби водій ОСОБА_15 з проїзної частини автодороги «Київ-Одеса» свій автомобіль, на якому не працювали прилади освітлення через отримані в результаті ДТП механічні пошкодження, не прибрав.

13 серпня 2016 року близько 02 год 30 хв правою смугою автодороги «Київ-Одеса» зі сторони м. Київа в напрямку м. Одеса із швидкістю приблизно 67-90 км/год, рухався технічно справний мікроавтобус марки «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_11 . При цьому, в мікроавтобусі в якості пасажирів перебували ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , малолітній ОСОБА_20 , 2008 року народження, неповнолітня ОСОБА_21 , 2000 року народження, ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ..

При наближенні до напівпричепа «VAN HOOL», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з автомобілем «DAF 95.430», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в районі вказаної ділянки автодороги «Київ- Одеса», водій ОСОБА_11 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 12.3 Правил дорожнього руху, тобто проявив неуважність до дорожньої обстановки, яка склалась, та її змін, рухаючись в умовах обмеженої видимості, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити, що попереду нього у правому ряду автодороги «Київ- Одеса» в нерухомому стані перебуває вантажний автомобіль, який виступав для нього перешкодою та створював йому реальну небезпеку для подальшого руху, своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості свого транспортного засобу аж до повної його зупинки чи безпечного об`їзду вказаної перешкоди, при цьому, маючи технічну можливість це зробити, не зменшуючи швидкості свого автомобіля та не застосовуючи гальмування, продовжив рух правим рядом, внаслідок чого передньою частиною автомобіля «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_5 , допустив зіткнення з задньою частиною напівпричепа «VAN HOOL», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

У результаті цієї дорожньотранспортної пригоди водій ОСОБА_11 та пасажири автомобіля «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_5 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , малолітній ОСОБА_20 , 2008 року народження, неповнолітня ОСОБА_21 , 2000 року народження, ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 від отриманих тілесних ушкоджень загинули.

У прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, які настали, перебуває грубе порушення обвинуваченим водієм ОСОБА_11 вимог п.12.3 Правил дорожнього руху, відповідно до якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

У поданих апеляційних скаргах:

-захисник ОСОБА_11 вважає вирок незаконним та ухваленим з порушенням норм кримінального, кримінально процесуального законодавства, з однобічним обвинувальним ухилом, в основу якого покладені неналежні та недопустимі докази. На переконання захисника причиною дорожньо-транспортної пригоди стало те, що водій ОСОБА_15 та працівники поліції не виконали вимог Правил дорожнього руху. Звертає увагу, що у відділі поліції були зареєстровані дзвінки водіїв, які проїжджали мимо і попереджали поліцію про наявність автомобіля на трасі без попереджувальних та освітлювальних знаків, про загрозу безпеці руху для автомобілів, просили прибрати цю небезпеку. Вважає судом не здобуто і стороною обвинувачення не доведено наявності в діянні обвинуваченого ОСОБА_11 складу кримінального правопорушення. Також, звертає увагу, що усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь обвинуваченого, а коли зібрані у кримінальному провадженні докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, то суд зобов`язаний винести виправдувальний вирок. Враховуючи наведене, захисник вказує про необхідність скасувати оскаржений вирок та ухвалити новий вирок, яким виправдати померлого ОСОБА_11 за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

Представник потерпілої ОСОБА_7 , яка є сестрою померлого обвинуваченого ОСОБА_11 , оскаржує вирок у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, порушенням норм Конституції України та чинного законодавства. Вважає висновки суду в частині визнання судом першої інстанції доведеним наявність у діях ОСОБА_11 складу інкримінованого йому правопорушення не підтвердженні належними та допустимими доказами, внаслідок чого до кримінальної відповідальності було притягнуто особу, винуватість якої є недоведеною. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що водій ОСОБА_15 дотримуючись вимог п.2.10 ПДР встановив позаду автомобіля знак аварійної зупинки, повідомив про пригоду у відповідний підрозділ поліції, вжив можливих заходів для збереження слідів, огородження їх та організував об`їзд місця пригоди, прибувши на місце ДТП працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП та після складання відповідних матеріалів залишили місце пригоди. Проте, в ході судового розгляду не доведено, що перед настанням темного часу доби водій ОСОБА_15 , як слідує з обвинувального акта, вжив усіх можливих заходів для своєчасного виявлення іншими учасниками дорожнього руху його пошкодженого транспортного засобу. Окрім цього, в ході судового розгляду не було доведено, що при наближенні до напівпричепа «VAN HOOL» обвинувачений ОСОБА_11 грубо порушив вимоги п.п.1.3, 1.5, 2.3 «б», 12.3 ПДР, тобто проявив неуважність до дорожньої обстановки, яка склалася. Також, судом не взято до уваги висновок висловлений у постанові судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 05.11.2015 про те, що у випадку дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв для вирішення питання про наявність чи відсутність в їх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідними частинами ст.286 КК України, необхідно встановити причинний зв`язок між діями кожного з них та наслідками, які настали, дослідити характер та черговість порушень, які вчинив кожен із водіїв, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку, з`ясувати ступінь участі кожного у спричиненні злочинного наслідку. При цьому виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом. Просить врахувати наведене та скасувати оскаржений вирок в частині визнання ОСОБА_11 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_11 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України виправдати.

Представник потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 адвокат ОСОБА_8 , оскаржує вирок з причин, що у кримінальному провадженні не здобуто належних та допустимих доказів на доведення винуватості померлого обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України. Разом з тим апелянт наводить аналогічні доводи, які були викладені в апеляційній скарзі представника потерпілої ОСОБА_7 . Поміж тим вказує про недопустимість доказів, які були покладені в основу вироку, а саме: слідчого експерименту за участю ОСОБА_15 від 13.08.2016, слідчого експерименту за участю ОСОБА_15 , потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_12 від 13.08.2016 та інших. Просить врахувати наведене та скасувати оскаржений вирок в частині визнання ОСОБА_11 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_11 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України виправдати.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційних скарг, думку прокурора, який заперечив апеляційні скарги захисника обвинуваченого та представників потерпілих, доводи представників потерпілих, які підтримали подані ними та захисником апеляційні скарги, міркування захисника обвинуваченого, який підтримав апеляційні скарги представників потерпілих та свою, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить висновку, що скарги до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим, ґрунтуватись на всебічному, повному, об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з дотриманням вимог кримінального і кримінального процесуального закону.

За змістом положень ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.411 КПК України передбачено, що судове рішення вважається таким, яке не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

При цьому, із ст.94 КПК України вбачається, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_11 вказаних вимог кримінального процесуального законодавства дотримався та дійшов обгрунтованого висновку про його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

Викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст.286 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних у провадженні доказів, які у повному обсязі досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду провадження, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Оцінюючи доводи апеляційних скарг сторони захисту та представників потерпілих про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася не з вини ОСОБА_11 , апеляційний суд знаходить їх недостатньо переконливими, оскільки наданими органом досудового розслідування, та перевіреними і належно оціненими судом матеріалами повністю доводиться порушення водієм ОСОБА_11 Правил дорожнього руху України, яке знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, які настали і такий висновок суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України є правильним.

Так, факт дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 13 серпня 2016 року близько 02 год 30 хв на правій смузі автодороги «Київ-Одеса» зі сторони м. Києва в напрямку м. Одеса, за участю автомобіля мікроавтобус марки «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_11 та автомобіля марки «DAF 95.430», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у зчепленні з напівпричепом «VAN HOOL», реєстраційний номер НОМЕР_2 підтверджується протоколом огляду місця події та схемою до нього. З протоколу вбачається локалізація пошкоджень транспортних засобів, зі схеми їх місце розташування, відсутність слідів гальмування, сліди зсуву та інше. Із фототаблиці вбачається загальний вигляд місця події, концентрація осипу скла та пластмаси, уламки аварійного знаку та частини передньої решітки радіатора автомобіля «DAF 95.430», реєстраційний номер НОМЕР_1 з жилетом (зі світловдбивними смугами), сліди тертя (зсуву) задніх коліс тягача автомобіля «DAF 95.430», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сліди тертя (зсуву) опорних пристроїв (лап) автомобіля «DAF 95.430», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом « VAN HOOL», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

За даними висновків судово-медичного експерта від 09 вересня 2016 року №270, від 13 вересня 2016 року №271, від 13 вересня 2016 року №275, від 14 вересня 2016 року №276, від 14 вересня 2016 року №273, від 23 вересня 2016 року №277, від 21 вересня 2016 року №272, від 14 вересня 2016 року №274, від14 вересня 2016 року №278, протоколу огляду трупів потерпілих від 13 серпня 2016 року (т.2 а.с.164-166), смерть потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , малолітнього ОСОБА_20 , 2008 року народження, ОСОБА_11 , ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , неповнолітньої ОСОБА_21 , 2000 року народження, ОСОБА_24 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 від тяжких тілесних ушкоджень, отриманих в салоні автомобіля в момент ДТП.

Як випливає з даних висновку експерта за результатами проведеної судово-автотехнічної експертизи із дослідження технічного стану транспортного засобу (т.2 а.с. 49-56) від 29 серпня 2016 року № 09-1-584, на момент ДТП 13 серпня 2016 року ходова частина, рульове керування та робоча гальмівна система автомобіля «OPЕL VIVARO», реєстраційний номер НОМЕР_5 , перебували в працездатному стані та не мали невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України і ДСТУ 3649:2010 щодо технічного стану транспортних засобів, які могли б виникнути до ДТП та вплинути на його рух.

Висновком експерта за результатами транспортно-трасологічної експертизи № 09-1-586 від 23 серпня 2016 року встановлені місця контакту транспортних засобів, зокрема під час первісного контактування напівпричіп «VAN HOOL», реєстраційний номер НОМЕР_2 автомобіля «DAF 95.430» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » розташовувався задньою лівою (кутовою) та центральною частинами (лівою та центральною частинами панелі заднього бампера, лівою та центральною частинами задньої частини рами та її елементів, нижньою частиною лівої частини рамки (коробки) дверей, нижніми частинами задніх дверей напівпричепа) до передньої правої та центральної частини автомобіля «OPЕL VIVARO» реєстраційний номер НОМЕР_5 (правої частини декоративної накладки панелі переднього бампера, правої та центральної частини капота, центральної частини радіатора, передньої частини крила правого переднього колеса, передньої правої і центральної частини даху). Під час первісного контактування повздовжні осі напівпричепа «VAN HOOL» та автомобіля «OPЕL VIVARO» знаходилися під кутом, близьким до 175+3°. Зіткнення автомобіля «OPЕL VIVARO» реєстраційний номер « НОМЕР_5 » з напівпричепом «VAN HOOL» реєстраційний номер « НОМЕР_2 » автомобіля «DAF 95.430» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » відбувалося в межах правої смуги руху в напрямку від м. Київ до м. Одеса, при цьому під час зіткнення автомобіль «DAF 95.430» з напівпричепом «VAN HOOL» розташовувався на початку визначених слідів тертя (зсуву) залишених колесами автомобіля та опорними пристроями («лапами») напівпричепа, тобто на відстані 5,6 м і 5,35 м від лівого краю проїзної частини відповідно до лівої «лапи» напівпричепа та задніх лівих коліс автомобіля, в свою чергу під час зіткнення автомобіль «OPЕL VIVARO» розташовувався до меж проїзної частини відповідно до встановленого вище взаємного розташування та кута між повздовжніми осями автомобіля та напівпричепа під час їх первісного контактування встановленого вище. Під час зіткнення автомобіля «OPЕL VIVARO» з напівпричепом «VAN HOOL» автомобіля «DAF 95.430», останні перебували в нерухомому стані.

Із схеми до протоколу огляду місця події, DVD-диска із відеозаписом з місця події, показань свідків вбачається, що автопоїзд «DAF» в результаті ДТП був зупинений у правій смузі проїзної частини, зайнявши усю смугу; задня ліва частина напівпричепа розташовувалася біля дорожньої розмітки, яка розділяє дві смуги руху одного напрямку.

Зокрема, відповідно до даних із схеми до протоколу огляду місця події та встановлених у висновку експерта за результатами транспортно-трасологічної експертизи № 09-1-586 від 23 серпня 2016 року щодо місця контакту транспортних засобів встановлено, що зіткнення транспортних засобів відбувалося в межах правої смуги руху, томуу своїй сукупності вказане спростовує доводи захисника обвинуваченого та представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 , що автомобіль «DAF 95.430» з напівпричепом «VAN HOOL» гарантовано займав частину лівої проїзної смуги до моменту наїзду на нього автомобіля «OPЕL VIVARO».

Питання щодо встановлення швидкості руху автомобіля «OPEL VIVARO» , реєстраційний номер НОМЕР_5 було в переліку поставлених питань при призначенні комісійної судово-автотехнічної експертизи та з висновку експерта вказаної вище експертизи №789, 13523/13771/16-52 від 28 вересня 2016 року швидкість руху автомобіля «OPЕL VIVARO», що еквівалентна пошкодженням даного транспортного засобу та післяконтактного переміщення автопоїзда «DAF 95.430», становила 67-72 км/год. При цьому згідно із дослідницькою частиною вказаного висновку розрахована вище величина швидкості руху автомобіля «OPЕL VIVARO» є мінімальною, оскільки проведений розрахунок не враховує деформування задньої частини автопоїзда DAF, власне переміщення автомобіля OPЕL після зіткнення. За відсутності слідової інформації, яка б в повному обсязі характеризувала параметри переміщення автомобіля «OPЕL» до та після ДТП, встановити дійсну величину швидкості руху даного транспортного засобу перед пригодою експертним шляхом неможливо. Крім цього, у висновку відзначено, що деяка частина слідів юзу автопоїзда DAF через свою малопомітність, а також, ймовірно, сліди юзу автомобіля «OPЕL» за рахунок системи ABS, могла бути не виявлена на асфальтобетонному покритті, що також могло вплинути на розрахункову величину швидкості руху даного транспортного засобу.

Із дослідницької частини висновку експерта №4937 від 02.11.2016 (стор.8 висновку, т.2 а.с.120-125) при огляді фотознімків з місця ДТП (на DVD диску в матеріалах справи) установлено, що стрілка спідометра автомобіля «OPЕL VIVARO» зафіксована на відмітці приблизно 90 км/год, стрілка тахометра на відмітці близько 2000 об/хв двигуна (фото 3, 4). Дані показання приладів з технічної точки зору можуть відповідати їхнім показанням у момент утворення аварійних ушкоджень автомобіля і його електричної системи. Таким чином, швидкість руху автомобіля в момент утворення його аварійних ушкоджень могла бути близько 90 км/год.

Відповідно до постанови слідчого про призначення судово-автотехнічної експертизи (механізму та обставин ДТП) від 10.10.16 (т.2 а.с.110), у якій задані вихідні дані, що використані експертом при виготовленні висновку експерта №4937 від 02.11.2016, обмеження максимальної швидкості на ділянці дороги, де сталася ДТП, становило до 90 км/год (згідно із довідкою зі служби автомобільних доріг в Одеській області).

При цьому, із схеми до протоколу огляду місця події (т.1 а.с. 239) вбачається, що орієнтовно за 850 м до місця ДТП у напрямку «Київ - Одеса» установлено дорожній знак « НОМЕР_6 ». Згідно із ПДР знак « НОМЕР_6 » позначає початок додаткової смуги на підйом або смуги гальмування на транспортних розв`язках в одному або різних рівнях. Так, відповідно до схеми до протоколу огляду місця події, DVD-диска із відеозаписом із місця ДТП (т.2, а.с.245), дорога, де мало місце ДТП, складається із двох смуг в одному напрямку, які відділені від зустрічних смуг металевим відбійником, при чому до правої крайньої смуги в напрямку «Київ-Одеса» прилягає додаткова смуга.

За встановленими швидкістю руху та умов ДТП, висновком експерта № 4937 від 02 листопада 2016 року встановлено, що водій автомобіля «OPЕL VIVARO» ОСОБА_11 мав технічну можливість запобігти зіткненню шляхом застосування негайного гальмування у відповідності із вимогами п.12.3 ПДР України, оскільки відстань видимості напівпричепа більше зупинного шляху автомобіля, яким керував обвинувачений.

Відповідно до цього ж висновку за умови руху із швидкістю 67-90 км/год водій автомобіля «OPЕL VIVARO» мав технічну можливість запобігти ДТП шляхом застосування своєчасного гальмування відповідно до вимог п.12.3 ПДР, згідно з якими у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Відтак такі дії водія автомобіля «OPЕL VIVARO» перебувають у причинному зв`язку із ДТП.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, оцінюючи досліджені докази у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що установлений на підставі допустимих доказів механізм контактування передньою частиною автомобіля "Opel Vivaro" із задньою частиною напівпричепа, осі яких фактично співпадали із досить незначним відхиленням, відсутність гальмівного шляху автомобіля "Opel Vivaro", свідчить про недодержання ОСОБА_11 Правил дорожнього руху та його неуважність, зокрема, що він не намагався уникнути зіткнення шляхом екстреного гальмування або змінення напрямку руху.

Поміж тим, сумніви з приводу встановлення аварійного знака та решіток радіатора, а саме обставин того, що ОСОБА_15 перед настанням темного часу доби вжив всіх можливих заходів для своєчасного виявлення іншими учасниками дорожнього руху його пошкодженого транспортного засобу суд першої інстанції розтлумачив на користь обвинуваченого, проте вказана обставина не виключає винуватості ОСОБА_11 в порушені п.2.3 «б», 12 ПДР України.

Разом з тим, 13 серпня 2016 року проведено слідчий експеримент за участю потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та понятих ОСОБА_25 , ОСОБА_26 з метою встановлення видимості аварійного знака, напівпричепа, частини передньої решітки радіатора автомобіля «DAF» з жилетом та визначення загальної видимості елементів проїзної частини в місці ДТП.

Однак у зв`язку із суперечністю показань свідка ОСОБА_15 та слідчого експерименту із його участю іншим доказам (схема місця ДТП, висновок експерта №4084 від 09.09.2016, речові докази), суд не взяв до уваги здобуті у ході слідчого експерименту із потерпілими дані про видимість аварійного знака та світловідбивного жилета на частинах решітки радіатора.

Проте взято до уваги встановленні дані під час слідчого експерименту із використанням статистичного автомобіля «OPЕL VIVARO» відповідно до яких настання силуетної видимості напівпричепа при увімкненому дальньому світлі фар склала 176, 5 м, а при увімкненому ближньому світлі 104, 5 м. Загальна видимість елементів проїзної частини при увімкненому ближньому світлі фар автомобіля становить 75, 9 м, при увімкненому дальньому світлі фар 146, 9 м.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що протокол проведення слідчого експерименту від 13.08.2016 підписаний потерпілими ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , будь-яких їх зауважень із приводу невідповідності викладених у ньому даних не містить. Їх твердження про участь у слідчому експерименті під тиском слідчої, яка видачу тіл померлих родичів обумовлювала попередньою участю у вказаній слідчій дії, суд оцінив критично.

Так, конкретно повідомити, які саме показники не відповідали дійсності потерпілі не змогли. Натомість протокол містить не тільки вказані потерпілими дані про видимість об`єктів із певної відстані, а й повідомлену ними інформацію про те, що із певної відстані об`єкти побачити неможливо, що свідчить про об`єктивний підхід слідчого до викладення отриманих даних.

Разом тим, твердження захисника, що вказаний слідчий експеримент проведено з порушенням КПК є необґрунтованим, аналогічно як доводи щодо визнання недопустимими доказів навіть тих документів, які доказами не являються, зокрема, постанов слідчої від 10.10.2016, 13.08.2016, 05.09.2016 про призначення експертиз.

Водночас постанови слідчого відповідно до ч.3 ст.110 КПК України є процесуальним рішенням, за допомогою яких здобуваються докази, а не є джерелом доказів, а тому стосовно них не передбачено законом визнання їх допуситими, як про це вказує захисник.

Установлено, що автомобіль «OPЕL VIVARO» у момент ДТП рухався із ближнім світлом фар. Так, згідно з висновком експерта за результатами автотехнічної експертизи від 11 листопада 2016 року № 597 (т. 2 а.с. 79-82) ліва фара автомобіля «OPЕL VIVARO», що виявлена на правому узбіччі додаткової смуги руху (т.1 а.с.239, схема ДТП від 13 серпня 2016 року), в момент ДТП працювала в режимі ближнього світла, а лампа габаритного вогню лівої фари була ввімкнена.

Таким чином, доказове значення мають отримані в результаті слідчого експерименту із потерпілими ОСОБА_13 і ОСОБА_12 дані про силуетну видимість напівпричепа при увімкненому ближньому світлі фар (104, 5 м) та загальну видимість елементів проїзної частини при такому ж світлі (75, 9 м).

Апеляційний суд звертає увагу, що експерт при здійсненні експертного дослідження №4937 від 02.11.2016, (т.2 а.с.120-125) дійшов висновку про те, що при відсутності об`єктивних даних про характер додаткового позначення напівпричепа й місця розташування решітки радіатора, знака аварійної зупинки безпосередньо перед ДТП, силуетна видимість задньої частини напівпричепа (у першу чергу видимість світло-відбивних елементів у вигляді прямокутників жовтого кольору на задньому борті, які чітко видно у світлі фар, фото 5), з технічної точки зору, є відстанню, на якій однозначно повинен бути видний об`єкт на проїзній частині з місця водія автомобіля «OPЕL VIVARO».

При цьому, неможливість прийняття для експертного дослідження даних про силуетну видимість напівпричепа із слів потерпілих (на відстані 59, 6 м) експерт пояснює тим, що позначення транспортних засобів на дорозі в умовах темного часу доби вимогами ПДР передбачене відповідними світловими приладами, стандартними світло-відбивними предметами, видимість яких, як правило, значно перевищує видимість самого об`єкта.

Окрім, наведеного винуватість ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України та безпосередньо обставин, що будь-який транспортний засіб міг безпечно об`їхати вантажівку лівою смугою, яка була вільна стверджується показами свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_15 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 ,, ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , які узгоджуються з даними протоколу огляду місця пригоди, так і між собою. Даний факт підтверджується у тому числі й тим, що вантажний автомобіль перебував на дорозі тривалий час, однак його перебування не створило затору на даній ділянці інтенсивного руху транспорту, отже інші учасники дорожнього руху, додержуючись Правил дорожнього руху, безпечно його об`їжджали.

Стосовно посилань захисту та представників потерпілих щодо порушень ПДР України водієм ОСОБА_15 , у зв`язку з чим, на їх думку виключається винуватість ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, апеляційний суд виходить з того, що незалежно від причин виникнення небезпеки для руху або перешкоди, водій ОСОБА_11 зобов`язаний був виконати вимоги, зокрема, п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 12.3 Правил дорожнього руху, зокрема, негайно вжити заходів до зменшення швидкості свого транспортного засобу аж до повної його зупинки чи безпечного об`їзду вказаної перешкоди. Про це також безперечно свідчить висновок трасологічної експертизи №09-1-586-від 23.08.2016, з якого вбачається, що водій мікроавтобуса ОСОБА_11 не вживав заходів для уникнення зіткнення, оскільки удар відбувся під прямим кутом, а пошкодження прийшлись на передню частину автомобіля, при цьому згідно з висновком експерта при дослідженні технічного стану №09-1-584 від 29.08.2016 ОСОБА_11 мав можливість застосувати вказані вище технічні прийоми, оскільки рульове керування та гальмівна система автомобіля під його керуванням були у працездатному стані.

Проте із врахуванням установленого судом першої інстанції порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_11 , беручи до уваги механізм контактування транспортних засобів, відсутність слідів гальмування, вказані дії ОСОБА_15 , на думку апеляційного суду, не є такими, які виключають кримінальну відповідальність ОСОБА_11 .

Колегія суддів вважає, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_11 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених у судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги захисника померлого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_10 , представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 , представника потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_8 на вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 13 грудня 2022 року щодо ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 13 грудня 2022 року щодо ОСОБА_11 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом.

Головуючий:

Судді: