ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

26 грудня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання сторони обвинувачення та сторони захисту поданих в рамках кримінального провадження №0000359 від 28.03.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 307 КК України,-

встановив:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження №0000359 від 28.03.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 307 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , в обґрунтування якого прокурор зазначив, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу до ОСОБА_5 не зникли та існувати не перестали.

Захисник ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 на інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, обґрунтувавши тим, що у ОСОБА_5 є стійкі соціальні зв`язки, за станом здоров`я він не може утримуватись в умовах слідчого ізолятора. Крім того, захисником подане клопотання клопотання про допит свідка ОСОБА_6 , оскільки її покази мають значення для розгляду кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав свого захисника у повному обсязі і заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотань захисника, зазначивши, що підстави для задоволення клопотань сторони захисту відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.

За змістом ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Питання, які суд повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, визначені змістом ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд, відповідно до вимог ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує засаду верховенства права, закріплену у ст.8 КПК України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд, ЄСПЛ), яка у відповідності до вимог ч.2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.

Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 р. у справі «Воляник проти України»). Крім цього, судом взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 р. у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини. При цьому зазначено, що встановлення небезпеки перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя, слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, вимірюватись суворістю можливого покарання, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

При цьому слід звернути увагу на те, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

При чому ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58).

Суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у злочинах, у вчиненні яких він обвинувачується, за одне з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна; вік та стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого відсутні відомості, які б перешкоджали триманню його під вартою; те, що він до затримання не мав постійного місця роботи.

Зазначені обставини свідчать про існування ризику можливого переховування обвинуваченого від суду та вчинення інших аналогічних кримінальних правопорушень, які є доведеними прокурором.

Крім того, згідно із засадою безпосередності дослідження показань, встановленої ст.23 КПК України, не допитані свідки, не досліджені письмові докази, отже існує ризик перешкоджання кримінальному провадженню.

Таким чином, вказані обставини свідчать, що наявні достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, на даний час не зникли, оскільки є підстави вважати, що на даний час обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи на волі може переховатися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення, що було доведено прокурором в судовому засіданні.

Судом вже наголошувалось на те, що стан здоров`я обвинуваченого беззаперечно має істотне значення при вирішенні питання про вид запобіжного заходу та враховується надана стороною захисту медична довідка сектору в Одеській області філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Миколаївській та Одеських областях про стан здоров`я ОСОБА_5 , з якої, зокрема, не вбачається протипоказань знаходження в умовах ізоляції в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» за станом здоров`я ОСОБА_5 . Навпаки, з наданих захисником суду медичних документів вбачається, що обвинувачений постійно в умовах слідчого ізолятора проходить періодичні медичні огляд та отримує відповідні рекомендації і лікування.

Щодо доводів захисника про міцні соціальні зв`язки обвинуваченого, в підтвердження чого захисник надав копію виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію місця проживання, то суд зазначає, наявність реєстрації місця проживання та входження до складу сім`ї не є таким беззаперечним стримуючим фактором задля здійснення можливих спроб ухилитись від суду, з урахуванням також того факту, що надана інформація датована 2021 роком, а за поясненнями обвинуваченого в судовому засіданні, він фактично постійно знаходився в м. Одесі. Так само не є беззаперечним доказом належної процесуальної поведінки обвинуваченого при зміні запобіжного заходу на більш м`який копія характеристики ОСОБА_5 , надана ЗПТ КНП «Міський психіатричний диспансер» ОМР щодо перебування ОСОБА_5 під наглядом лікаря нарколога з 2020 року по 22.04.2022 року.

Суд наголошує, що вказані документи та посилання захисника на них як на докази, наявні в матеріалах кримінального провадження як підставу для зміни запобіжного заходу не можуть оцінюватись при зміні запобіжного заходу, оскільки суд надає лише оцінку ризикам, які зазначені в ч.1 ст. 177 КПК України.

Вищезазначені обставини кримінального провадження свідчать про те, що на даній стадії кримінального провадження справжній інтерес суспільства у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб та інтересів правосуддя, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_5 на свободу.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи ОСОБА_5 , того, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не розпочатий та існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які були доведені прокурором, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів на даний час не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_5 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим п.п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує 60 днів, у зв`язку з чим задоволенню клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу не підлягає.

Разом із тим, суд враховує, що доцільність подальшого тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 буде перевірена судом через нетривалий час, у тому числі вона може бути перевірена за клопотанням сторони захисту.

Щодо альтернативного запобіжного заходу у виді застави, розмір якої визначено ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25.05.2022 року, суд не вбачає підстав для зміни цього розміру, у зв`язку з чим визначений судом розмір застави, як альтернативний запобіжний захід продовжує свою дію на умовах, визначених в ухвалі Приморського районного суду м. Одеси від 25.05.2022 року.

Щодо клопотання захисника про допит свідка ОСОБА_6 судом зазначається наступне.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові суду від 13 листопада 2018 справа № 394/1497/14-к, провадження № 51-3363 км 18, чинний КПК України не містить заборони для сторін кримінального провадження представляти в суді матеріали, не відкриті одна одній.

Крім того, відповідно до висновків, викладених в Постанові Верховного Суду від 06.12.2018 року, справа № 521/2542/14-4, провадження № 51-1357км18, положення ч. 12 статті 290 КПК України про наслідки недопущення судом відомостей, що містяться в них як докази, може мати місце лише у випадку саме невідкриття матеріалів провадження.

Тому не виключається, що таке відкриття вже може бути здійснено й тоді, коли судовий розгляд розпочався, наприклад, в разі залучення нового захисника або в інших випадках.

Таким чином, доводи прокурора щодо відсутності підстав для допиту свідка ОСОБА_6 за клопотанням сторони захисту з огляду на те, що цей доказ не відкривався стороні обвинуваченя є безпідставними та спростовуються тим, що захисник ОСОБА_4 був залучений в якості захисника обвинуваченого ОСОБА_5 вже на стадії судового розгляду, тому клопотання захисника про допит свідка ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 331, 370, 372 КПК, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 задовольнити.

Застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою, продовжити строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 23 лютого 2023 року.

Альтернативний запобіжний захід у виді застави, визначений ухвалою від 25.05.2022 року у розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят ) гривень обвинуваченому ОСОБА_5 залишити без змін.

Строк дії ухвали про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою та покладених на обвинуваченого обов`язків, в разі внесення ним застави, становить до 23 лютого 2023 року.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_4 про допит свідка ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 27 грудня 2022 року об 11:00 годині в залі судового засідання Приморського районного суду м. Одеси №106.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

Єдиний унікальний номер справи: №522/5864/22

Номер провадження № 1-кп/522/1600/22

Головуючий суддя ОСОБА_1