Провадження №11-кп/801/271/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року м. Вінниця
Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20.01.2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000008 від 20.01.2023 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 305, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

в с т а н о в и в :

До Вінницького апеляційного суду надійшли матеріали у кримінальному провадженні №0000008 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23.01.2020 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 305, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20.01.2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.01.2023 року у клопотанні захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 із тримання під вартою на заставу відмовлено.

У клопотанні обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі відмовлено.

Клопотання прокурора ОСОБА_10 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 задоволено.

Продовжено ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 20.03.2023 включно.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив поновити строк на апеляційне оскарження , скасувати ухвалу Вінницького міського суду від 20.01.2023 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та застосувати альтернативний запобіжний захід заставу.

Клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження мотивовано тим, що через повітряну тривогу сторони покинули приміщення суду та не були присутніми на оголошенні оскаржуваної ухвали.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_7 до Вінницького міського суду було направлено клопотання про видачу повного тексту судового рішення, яке було надіслано на електронну пошту захисника 30.01.2023. ОСОБА_7 ухвала суду не

вручена до цього дня.

Враховуючи те, що при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, то останній день строку на оскарження даної ухвали припадає на 03.02.2023, оскільки така ухвала була постановлена та проголошена без присутності сторін.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що сама по собі тяжкість вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченим не може бути виправданням тривалих періодів запобіжного ув`язнення про що вказано у справі «Єчюс проти Литви» №34578/97.

До обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 працював неофіційно та мав постійне джерело доходу, що свідчить про його працьовитість та здатність самостійно себе забезпечувати у законний спосіб, не було наведено жодного підтверджуючого документу, яким би було встановлено, що ОСОБА_7 не володіє коштами чи майном, за рахунок яких зможе проживати у разі звільнення його з-під варти.

У суді першої інстанції сторона захисту просила застосувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198 480 грн з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

ОСОБА_11 має сім`ю, що підтверджується свідоцтвом про одруження та свідоцтвом про народження дитини ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , довідкою про склад сім`ї з якої вбачається, що його син зареєстрований у житловому будинку його матері, за адресою АДРЕСА_1 , має постійне місце проживання разом зі своєю матір`ю, яка відповідно до довідки є інвалідом 2 групи безстроково, в зв`язку з онкологічним захворюванням та є матір`ю-героїнею згідно Указу президента від 11 грудня 2006 року № 1063 відповідно до посвідчення № НОМЕР_1 , яка народила 8 дітей.

Оскільки ОСОБА_7 перебуває під вартою протягом тривалого періоду, не може здійснювати догляд за своєю матір`ю, яка має проблеми зі здоров`ям.

Разом з тим ОСОБА_7 має позитивні характеризуючі дані за місцем проживання, згідно характеристики з Окнянської селищної ради за час проживання зарекомендував себе з хорошої сторони, трудолюбивий, врівноважений, відповідальний, має широке коло друзів.

по характеру скарг від місцевих жителів на поведінку не надходило.

Клопотання прокурора не відповідало вимогам закону, оскільки відповідно до п. 6 ч. 1 ст.184 КПК України, таке клопотання повинно містити обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час не зменшилися, продовжують існувати, тому ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, захисника ОСОБА_6 , який просив задоволити апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав думку свого захисника, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.2, ч.3 ст. 395 КПК України ухвала суду може бути оскаржена протягом п"яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирішуючи питання про вагомість причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд виходить з положень ст.24 КПК України, якою гарантується право на оскарження процесуальних рішень та перегляд постановлених вироків судом вищої інстанції. Такі положення є складовою права особи на захист та справедливий суд.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами.

В умовах воєнного або надзвичайного стану конституційні права людини на судовий захист не можуть бути обмежені.

Перевіривши обставини, на які посилається захисник , з метою забезпечення доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції вбачає підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .

Згідно ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 305, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000008 від 23.01.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 305, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України , перебуває на розгляді у суді першої інстанції.

Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Судом враховано, що прокурором доведені ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені ряду особливо тяжких та тяжких злочинів, згідно пред`явленого обвинувачення являвся керівником злочинної організації, а тому він може продовжувати свою злочинну діяльність, може вчинювати інші злочини.

Оскільки ОСОБА_7 до затримання не працював, не мав офіційного джерела доходу, зареєстрований та проживає на території Одеської області, тому може переховуватись від суду, може чинити тиск на свідків, може також чинити тиск на інших учасників злочинної організації, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_7 , тяжкості кримінальних правопорушень, у скоєнні яких він обвинувачується, існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам, доведеним прокурором, а також забезпечити безпеку суспільства від нових протиправних посягань обвинуваченого, враховуючи ступінь суспільної небезпеки злочинів, у яких він обвинувачується.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , що обвинувачений одружений, має сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає у житловому будинку його матері, за адресою АДРЕСА_1 , має матір, яка відповідно до довідки є інвалідом 2 групи безстроково, в зв`язку з онкологічним захворюванням та є матір`ю-героїнею згідно Указу президента від 11 грудня 2006 року № 1063 відповідно до посвідчення № НОМЕР_1 , яка народила 8 дітей, як на підстави для застосування більш м"якого запобіжного заходу не є такими, що спростовують висновки суду щодо продовження строку запобіжного заходу, оскільки прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів є недоцільним та неможливим, що виправдовує тримання ОСОБА_7 під вартою.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 щодо можливості встановлення застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів відповідно до вимог ст. 182 КПК України.

Розмір застави встановлюється відповідно до ст. 183 КПК України за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Розглядаючи під час судового розгляду клопотання сторони обвинувачення, щодо доцільності продовження тримання під вартою, суд повинен керуватися положеннями глави 18 КПК України і, зокрема ст. 177, ст.178, ст. 194 КПК України.

Питання застосування застави не вирішується при розгляді клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки це питання вирішувалось при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, невзявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що клопотання прокурора не відповідало вимогам ст. 184 КПК України, то вони є необґрунтованими, оскільки розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції перевірив чи клопотання відповідає вимогам ст. 184 КПК України, а також чи містить воно виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Підстави для скасування ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 20.01.2023 року про продовження запобіжного заходу обвинуваченому відсутні

Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Поновити строк апеляційного оскарження.

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20.01.2023 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4