Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/4543/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.02.2023 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючого ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду м.Виноградів обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеного 23.04.2022р. до ЄРДР за №0000288 по обвинуваченню-

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Зммійка, Мінераловодського району, Ставропольського краю, РФ та мешканця АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня, не працюючого, не одружений, раніше судимий,

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України;

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 , в період дії в Україні воєнного стану на підставі Указу Президента України від 17.05.2022 №341/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строком на 90 діб, тобто до 23 серпня 2022 року, що 16.04.2021 вироком Виноградівського районного суду громадянина ОСОБА_5 , засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень і останній зобов`язаний був у місячний строк сплатити штраф та повідомити про це кримінально - виконавчу інспекцію за місцем проживання, однак засуджений штраф не сплатив, не подав документи про сплату штрафу у місячний термін, 17.06.2022р. був засуджений Виноградівським районним судом за ч.4 ст.185 КК України до покарання у вигляді 5-ти років позбавлення волі, та звільнений від відбування зазначеного покарання з іспитовим строком на один рік, проте на шлях виправлення не став, а повторно скоїв кримінальне правопорушення проти власності при наступних обставинах:

Так, 01 липня 2022 року о 09 годині 20 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » що за адресою АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх карність, з метою скоєння крадіжки чужого майна, впевнившись у відсутності сторонніх осіб, які б могли викрити його протиправні дії, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав з торгівельного прилавку пляшку для напоїв «hello master», об`ємом 400 мл., вартістю 89,90 гривень, що підтверджується Актом інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, набір ложок металевих вартістю 129,90 гривень, що підтверджується Актом інвентаризації товарно- матеріальних цінностей, плоскогубці вартістю 119,90 гривень, що підтверджується Актом інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, одну коробку капсул для прання «Ariel» вартістю 221,90 гривень, що підтверджується Актом інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, які сховав під верхнім одягом та з викраденим зник, чим самим спричинив потерпілому матеріальних збитків на загальну суму 561, 60 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , кваліфікуються за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Такі висновки суду відповідно до вимог ч.3 ст.370 КПК України грунтуються на об`єктивно з`ясованих обставинах справи, які підтверджені доказами, безпосередньо сприйнятими, дослідженими, оціненими судом згідно зі статтею 94 КПК України.

Зокрема, в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, підтвердив, що дійсно він 01.07.2022 року, приблизно о 09.20 годині, перебуваючи у приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в м.Виноградів, по вул.Миру-6, викрав з торгівельного прилавку пляшку для напоїв «hello master», набір ложок, одну коробку капсул для прання, які сховав під верхнім одягом та з викраденим втік. Дуже жалкує, що так сталося, просив суд суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, одночасно вказав, що претензій до обвинуваченого не має, цивільний позов не заявлятимуть та просить суд винести вирок згідно чинного законодавства.

Учасники судового розгляду на участі потерпілого не наполягали, тому розгляд справи проведено у його відсутності.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого. При цьому судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вирішив, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 мало місце, це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України за кваліфікуючою ознакою як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, обвинувачений винуватий у вчиненні цього кримінального правопорушення та підлягає покаранню за скоєний ним злочин.

Обвинувачений не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності.

Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття; обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого - судом не встановлено.

Прокурор в судовому засіданні вказав, що обвинувачений, будучи раніше судимим, належних висновків для себе не зробив і вчинив новий інкримінований йому злочин, що свідчить про неможливість його виправлення без ізоляції від суспільства; захисник, посилаючись на встановлені у суді обставини, зокрема, те, що обвинувачений повністю визнав себе винним, розкаявся, є інвалідом другої групи і на його утриманні та догляді знаходиться пристарілий батько- 1935 р.н., який в разі засудження сина до реального відбуття покарання буде позбавлений належного догляду, оскільки вони проживають двоє, а відтак просив суд застосувати до обвинуваченого іспитовий строк.

З огляду на позиції сторін кримінального провадження суд зазначає, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Так, призначаючи особі покарання, суд має дотриматися загальних засад, передбачених статтями 50,65 КК, та врахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого (не працює, неодружений, раніше був судимий, на диспансерному обліку лікарів нарколога, фтизіатра та психіатра не перебуває, негативно характеризується за місцем проживання, проживає разом з пристарілим батьком, який фактично знаходиться на утриманні сина, оскільки потребує стороннього догляду).

Отже, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст.65 КК України бере до уваги: згідно із ст.12 КК України ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховує обставини вчиненого злочину (форму вини, корисливий мотив, стадію вчинення, кількість епізодів), характеризуючі дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-фтизіатра та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно.

Окрім того, він раніше до кримінальної відповідальності притягувався неодноразово: 16.04.2021р. обвинувачений був засуджений вироком Виноградівського районного суду за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 17 000 грн., і відповідно зобов`язаний був у місячний строк сплатити штраф та повідомити про це кримінально - виконавчу інспекцію за місцем проживання, однак засуджений штраф не сплатив та не подав документи про сплату штрафу у місячний термін. Крім того, він же 17.06.2022р. був засуджений Виноградівським районним судом за ч.4 ст.185 КК України до покарання у вигляді 5-ти років позбавлення волі, та звільнений від відбування зазначеного покарання з іспитовим строком на один рік, тобто інкримінований йому злочин скоїв під час перебування на іспитовому строку за вироком суду від 17.06.2022р. (а.п.37-46,48-52).На переконання суду вчинення обвинуваченим на протязі короткого часу аналогічного злочину проти власності свідчить про високу суспільну небезпечність дій обвинуваченого, а також це суд розцінює як його небажання стати на шлях виправлення.

Між тим, відповідно до ч.3 ст.78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в ст.ст.71,72 цього Кодексу.

Ці вимоги закону кореспондуються із приписами ч.6 ст.79 КК України, згідно яких встановлено, що якщо засуджена вчинила в період іспитового строку нове кримінальне правопорушення, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими у ст.ст.71 і 72 цього Кодексу.

Так, призначення покарання за сукупністю вироків застосовується у випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин. У цьому разі суд відповідно до ч.1 ст.71 КК до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань у порядку ч.1 ст.71 КК остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

При цьому за попереднім вироком ОСОБА_5 було засуджено 17.06.2022р. вироком Виноградівського районного суду за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, зі звільненням його від його відбування з випробуванням з іспитовим строком 1 рік на підставі ст.75 вказаного Кодексу. Не дивлячись на це, він 01.07.2022р. вчинив новий аналогічний злочин (ч.4 ст.185 КК) у період іспитового строку, що стає фактичною підставою для визнання призначеного за попереднім вироком покарання, від відбування якого він була звільнений, таким, що належить відбувати реально (ч.3 ст.78 КК). Тим самим обумовлюється і необхідність застосування ст.71 КК при призначенні покарання за сукупністю вироків. А застосування ст.71 КК означає, що покарання, від відбування якого ОСОБА_5 був звільнений на підставі ст.75 КК, тепер має відбуватись ним лише реально, оскільки не допускає самостійного виконання покарань.

Разом з тим, з матеріалів справи, зокрема Довідки, виданої Пийтерфолвівською сільською радою за №03-09/504 від 31.05.2022р. вбачається, що обвинувачений є інвалідом ІІ- ї групи, проживає разом з пристарілим батьком ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , який за своїм віком та станом здоров`я потребує стороннього догляду.

Окрім того, відповідно до Висновку судово-психіатричної експертизи №54 від 25.08.2022р. /а.п.33-38/ обвинувачений виявляє ознаки органічного розладу особистості з легкими когнітивними та емоційно-вольовими порушеннями, що не позбавляло його та не позбавляє здатності в період скоєння інкримінованого йому злочину і в теперішній час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, ознак алкогольної залежності не виявляє, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Отже, за сукупністю таких обставин, враховуючи необхідність відповідності характера і ступені суспільної небезпечності злочинів обставинам їх скоєння та особистості винного, керуючись принципом, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення підсудної, а також запобігання вчиненню нових злочинів як самою підсудною, так і іншими особами, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення підсудного (ст.ст.50 п.2, 65 п.2 КК України), суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, а відтак йому слід призначити покарання в межах санкції ч.4 ст.185 КК України із застосуванням правил, передбаченими ст.ст.71 ч.1 КК України.

Призначення саме такого покарання буде відповідати загальним вимогам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України, щодо необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р.

Відповідно до ст.71 КК України вирок Виноградівського районного суду від 16.04.2022р. за ч.1 ст.185 КК України, відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_5 засуджений до покарання у виді штрафу у розмірі 17.000 грн.- виконувати окремо.

Цивільний позов не заявлявся.

Майно, на яке накладено арешт відсутнє.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

З урахуванням покарання, що призначається, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили обрати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.91,94,370,374,394 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5-ти (п`яти) років двох місців позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Виноградівського районного суду від 17.06.2022р. і визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5-ти (п`яти) років трьох місяців.

Вирок привести до виконання після набрання ним законної сили.

До набрання вироком законної сили застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на 30 діб, а саме: зобов`язати прибувати до слідчого слідчого відділення Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області за першою вимогою, не відлучатися із Берегівського району Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Повідомити обвинуваченому ОСОБА_5 про покладені на нього обов`язки і роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вирок Виноградівського районного суду від 16.04.2021р. за ч.1 ст.185 КК України, відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_5 засуджений до покарання у виді штрафу у розмірі 17.000 грн.- виконувати окремо.

Документи, лазерний компакт-диск марки «Verbatium DVD-R 4.7 GB» /а.п.27/- залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку прокурору, засудженому та потерпілому підлягає врученню негайно після проголошення.

Роз`яснити обвинуваченому право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

ГоловуючийОСОБА_1