Справа №932/605/23
Номер провадження №1-кс/932/145/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 рокум. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , ознайомившись з клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 за погодженням з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000062 від 06.01.2023 за ч.1 ст.438 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2023 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищезазначене клопотання в якому слідчий просив накласти арешт з позбавленням права користування, розпорядження та відчуження на автомобіль марки «Nissan X-Trail» державний номерний знак НОМЕР_1 vin НОМЕР_2 , сірого кольору, 2006 року випуску.

Ознайомившись з клопотанням та дослідивши надані додатки до клопотання, слідчий суддя, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.2 ст.92 КПК України обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього кодексу.

Також слідчий суддя звертає увагу на те, що до клопотання про арешт майна слідчий не долучив жодних доказів та не навів жодних доводів, що дозволяли б слідчому судді встановити розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя вказує, що в матеріалах клопотання відсутня постанова про визнання автомобіля речовим доказом, а тому не відповідає критеріям, переліченим у ст. 98 КПК України.

За вказаних обставин, клопотання слідчого про арешт майна не відповідає нормам чинного процесуального закону, зокрема ст. 171 КПК України.

Враховуючи наведене, вказане клопотання не може бути розглянуто по суті та підлягає поверненню особі, що його подала, для усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 116, 117, 171, 172 КПК України, КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 за погодженням з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000062 від 06.01.2023 за ч.1 ст.438 КК України повернути прокурору.

Встановити прокурору строк в сімдесят дві години з моменту отримання даної ухвали для усунення недоліків. Після спливу встановленого строку, вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1