Справа № 459/4080/21
Провадження № 1-кп/459/502/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2022 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Червонограді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000390 від 02.12.2021 року,відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Борятин, Сокальського району, Львівської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 11.02.2021 р. Червоноградським міським судом Львівської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 200 (двісті) годин громадських робіт,

- 02.09.2021 р. тим же судом за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України - 1 рік іспитовий строк,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, зокрема11.02.2021 р. Червоноградським міським судом Львівської області за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт, на шлях виправлення не став та вчинив кримінальне правопорушення проти правосуддя. Так, ОСОБА_4 допустив систематичне невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку та умов відбування покарання, зокрема 25.03.2021 р. Сокальським міськрайонним відділом філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області, на підставі розпорядження Червоноградського міського суду Львівської області №459/2472/20 від 11.02.2021 про виконання вироку, що набрав законної сили, ОСОБА_4 постановлено на облік, як засудженого до покарання у виді громадських робіт. 28.05.2021 р. в ОСОБА_4 відібрано підписку, згідно якої останнього повідомлено, що він засуджений до покарання у виді громадських робіт на 200 годин та ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання, а також ОСОБА_4 попереджено, що в разі ухилення від відбування покарання він може бути притягнений до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України. Окрім того, ОСОБА_4 ознайомлено зі змістом ст. 40 Кримінально - виконавчого кодексу України. В подальшому, ОСОБА_4 , на підставі наказу №149 від 28.05.2021 р. по КП «Червонограджитлокомунсервіс», прийнятий для відбування громадських робіт на вказане підприємство, де під особистий підпис ознайомлений із графіком відбування громадських робіт та 08.06.2021 р. приступив до виконання громадських робіт на дільниці санітарної очистки території КП «Червонограджитлокомунсервіс». Проте, ОСОБА_4 23.08.2021 р. та з 25.08.2021 р. по 28.08.2021 р. на відпрацювання громадських робіт не прибув 5 разів без поважних причин, відпрацювавши за серпень 2021 року лише 12 годин громадських робіт із 32 годин згідно графіку виходу на роботу, чим порушив умови відбування громадських робіт встановлені ч.1 ст.37 Кримінально-виконавчого кодексу України і умисно та свідомо допустив невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, що згідно ч. 3 ст. 40 КВК України є ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт.На даний час ОСОБА_4 відбув лише 15 годин громадських робіт з встановлених 200 годин.
Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, тобто як кримінальний проступок, що передбачений ч. 2 ст. 389 КК України.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину повністю визнав, підтвердив обставини вказані в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати. Також зазначив, що станом на сьогоднішній день відпрацював всі призначені йому години громадських робіт.
Крім повного визнання своєї винуватості обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним, при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також їм роз`яснено, що вони у такому випадку позбавляються права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів по даному кримінальному провадженню за кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини за кримінальним правопорушенням, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним, за згодою учасників кримінального провадження, у зв`язку із відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Суд, дослідивши обвинувальний акт та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені ним ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт в судовому засіданні повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 389 КК України.

При призначанні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є кримінальним проступком, є людиною молодого віку, раніше судимий, не працює, неодружений, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра, проте перебуває на обліку у лікаря-нарколога.
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає: визнання вини; щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

При призначенні ОСОБА_4 виду і міри покарання, суд керується загальними засадами призначення покарання, принципом пропорційності заходу переслідування меті, як він розтлумачений Європейським судом з прав людини у п. 38 рішення "Ізмайлов проти Росії" від 16.10.2008 та у п.п. 34, 41 "Швидка проти України" від 30.10.2014.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи наведене, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити основне покарання у виді обмеження волі, в межах санкції ч.2 ст. 389 КК України, з урахуванням вимог ст. ст. 4, 5 КК України, і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Поряд з цим, наведені вище обставини дають суду підстави для висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування призначеного покарання і його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши до нього ст. 75 КК України, із покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Згідно висновку ОП ККС ВС, викладеного у постанові від 10.12.2019 року (справа № 760/3829/16-к) якщо особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання на підставі і в порядку статті 75 КК України, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого також звільняється з випробуванням, суд визначає остаточне покарання згідно частини 4 статті 70 КК України, а також звільняє особу від відбування остаточного покарання, встановивши іспитовий строк за правилами статті 75 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 був засуджений вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 02.09.2021 року за ч.2 ст.185, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, із застосуванням звільнення від відбування покарання за ст.75 КК України на 1 рік. Постановою ККС ВС від 01.06.2020 року в справі № 766/39/17, зроблено висновок, що при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили.
Оскільки дане кримінальне правопорушення було вчинено ОСОБА_4 до постановлення вироку від 02 вересня 2021 року, покарання слід призначити згідно ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком, більш суворим покаранням за попереднім вироком.
Запобіжний захід обвинуваченому, у даному кримінальному провадженні, не обирався.

Цивільний позов не заявлено, процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні немає.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 376 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (один) рік обмеження волі;

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за цим вироком, більш суворим покаранням призначеним за вироком Червоноградським міським судом Львівської області від 02.09.2021 р., призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Застосувати до засудженого ОСОБА_4 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1(один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи праці.
Іспитовий строк рахувати з дня проголошення вироку 07 липня 2022 року.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим з моменту вручення його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1