Справа № 308/6557/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора Хрипака , підозрюваного ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Воловець Закарпатської області, громадянки України, українки за національністю, з вищою освітою, приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 362, ч.2 ст.358 Кримінального кодексу України, -
в с т а н о в и в:
Слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000010, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.01.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.362, ч.2 ст.358, ч.4 ст.190, ч.З ст.365-2 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено наступне.
21.06.2018 ОСОБА_3 , несучи персональну відповідальність за внесення даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, являючись приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону будучи державним реєстратором, грубо зловживаючи своїми повноваженням як особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг та відповідно до ст. З Закону України «Про нотаріат» будучи фізичною особою, уповноваженою державою на здійснення незалежної професійної нотаріальної діяльності, зокрема щодо посвідчення прав та фактів, які мають юридичне значення, грубо порушуючи вимоги ст. ст. 43, 46, 46-1, Закону України "Про нотаріат" зі свого робочого комп`ютера у кабінеті за місцем здійснення своєї діяльності в АДРЕСА_1 , отримавши 18.06.2018 від ОСОБА_8 заяву та документи для реєстрації права власності за ним на 1/2 частини земельної ділянки розміром 0,0843 га під кадастровим номером :17:003:0071, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка є складовою частиною предмету іпотеки, незважаючи на розбіжності в адресі місцезнаходження земельної ділянки, яка зазначена у заяві поданій ОСОБА_8 , документах поданих ним же, як підставу для отримання права власності (іпотечного договору) та відомостям у Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в порушення вимог п. 1 ч. 3 ст. 10, п.п. 4, 5, 6 ч. 1 ст. 24, ч. 2 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 (із змінами та доповненнями), п.п. 12, 14, 18 Порядку «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (із змінами та доповненнями) затвердженому постановою Кабінету Міністрів України, від 25.12.2015 за №1127, без усунення вказаних розбіжностей в адресах місце розташування вказаної земельної ділянки, відсутності наданого ОСОБА_8 , визначеного переліку документів, необхідних для вчинення реєстраційної дії, які вказані в п.п. 57, 61 Порядку, за наявності передбачених вищенаведених Законом підстав до відмови у державній реєстрації прав, а також не зважаючи на те, що на вказану земельну ділянку накладений арешт від 27.10.2017, під особистим логіном та паролем, маючи право доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, здійснила реєстрацію переходу права власності на 1/2 частини вказаної земельної ділянки з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 до ОСОБА_8 , тобто, здійснила несанкціоновану зміну інформації, яка обробляється в автоматизованій системі - Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, шляхом безпідставного внесення даних про нового власника вказаного об`єкта нерухомості.

В результаті своїх протиправних дій приватний нотаріус ОСОБА_3 позбавила ОСОБА_9 та ОСОБА_10 права власності на належну їм 1/2 частину нерухомого майна - земельної ділянки розміром 0,0843 га під кадастровим номером :17:003:0071.

Крім цього, 21.06.2018, ОСОБА_3 , несучи персональну відповідальність за внесення даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, являючись приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону будучи державним реєстратором, грубо зловживаючи своїми повноваженням як особи, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану з надання публічних послуг та відповідно до ст. З Закону України «Про нотаріат» будучи фізичною особою, уповноваженою державою на здійснення незалежної професійної нотаріальної діяльності, зокрема щодо посвідчення прав та фактів, які мають юридичне значення, грубо порушуючи вимоги ст. ст. 43, 46, 46-1, Закону України "Про нотаріат" зі свого робочого комп`ютера у кабінеті за місцем здійснення своєї діяльності в АДРЕСА_1 , отримавши 18.06.2018 від ОСОБА_8 заяву та документацію для реєстрації права власності за ним на 1/2 частини будівлі станції технічного обслуговування, автомийки та магазину, загальною площею 905,8 кв. м., з реєстраційною адресою: АДРЕСА_2 , які є складовою частиною предмету іпотеки, незважаючи на відсутність повного переліку документів, необхідних для вчинення реєстраційної дії, які визначені п.п. 57, 61 Порядку, поданих ОСОБА_8 , як підставу для отримання права власності, в порушення вимог п. 1 ч. 3 ст. 10, п.п. 4, 5, 6 ч. 1 ст. 24, ч. 2 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 (із змінами та доповненнями), п.п. 12, 14, 18 Порядку «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (із змінами та доповненнями) затвердженому постановою Кабінету Міністрів України, від 25.12.2015 за № 1127, за наявності передбачених вищенаведених Законом підстав до відмови у державній реєстрації прав, під особистим логіном та паролем, маючи право доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, здійснила реєстрацію переходу права власності на 1/2 частини вказаної будівлі з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 до ОСОБА_8 , тобто, здійснила несанкціоновану зміну інформації, яка обробляється в автоматизованій системі - Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, шляхом безпідставного внесення даних про нового власника вказаного об`єкта нерухомості.

В результаті своїх протиправних дій приватний нотаріус ОСОБА_3 позбавила ОСОБА_9 , ОСОБА_10 права власності на належні їм 1/2 частину будівлі станції технічного обслуговування, автомийки та магазину, загальною площею 905,8 кв. м., з реєстраційною адресою: АДРЕСА_2 .

Поряд із цим, 21.06.2018, ОСОБА_3 , несучи персональну відповідальність за внесення даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, являючись приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону будучи державним реєстратором, грубо зловживаючи своїми повноваженням як особи, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг та відповідно до ст. 3 Закону України «Про нотаріат» будучи фізичною особою, уповноваженою державою на здійснення незалежної професійної нотаріальної діяльності, зокрема щодо посвідчення прав та фактів, які мають юридичне значення, грубо порушуючи вимоги ст. ст. 43, 46, 46-1, Закону України "Про нотаріат" зі свого робочого комп`ютера у кабінеті за місцем здійснення своєї діяльності в АДРЕСА_1 , отримавши 18.06.2018 від ОСОБА_8 заяву та документи для реєстрації права власності за ним на 1/2 частини земельної ділянки розміром 0,0843 га під кадастровим номером :17:003:0071, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка є складовою частиною предмету іпотеки, незважаючи на розбіжності в адресі місцезнаходження земельної ділянки, яка зазначена у заяві поданій ОСОБА_8 , документах поданих ним же, як підставу для отримання права власності (іпотечного договору) та відомостям у Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в порушення вимог п. 1 ч. З ст. 10, п.п. 4, 5, 6 ч. 1 ст. 24, ч. 2 ст. 24 З У «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 (із змінами та доповненнями), п.п. 12, 14, 18 Порядку «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (із змінами та доповненнями) затвердженому постановою Кабінету Міністрів України, від 25.12.2015 за № 1127, без усунення вказаних розбіжностей в адресах місцерозташування вказаної земельної ділянки, відсутності наданого ОСОБА_8 визначеного переліку документів, необхідних для вчинення реєстраційної дії, які вказані в п.п. 57, 61 Порядку, за наявності передбачених вищенаведених Законом підстав до відмови у державній реєстрації прав, а також не зважаючи на те, що на вказану земельну ділянку накладений арешт від 27.10.2017, під особистим логіном та паролем, маючи право доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, здійснила реєстрацію переходу права власності на 1/2 частини вказаної земельної ділянки з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 до ОСОБА_8 тобто, здійснила несанкціоновану зміну інформації, яка обробляється в автоматизованій системі - Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, шляхом безпідставного внесення даних про нового власника вказаного об`єкта нерухомості.

В подальшому, 21.06.2018, не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, сформувала та роздрукувала витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 128467876 від 21.06.2018 на вказану земельну ділянку з завідомо внесеними нею вищенаведеними неправдивими відомостями, який в подальшому власноручно підписала та скріпила відтиском печатки «Приватний нотаріус Кузьо Галина Василівна Ужгородський міський нотаріальний округ» та видала ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_3 склала та видала завідомо підроблений офіційний документ, який надає певні права - витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 128467876 від 21.06.2018 на казану земельну ділянку, на підставі якого ОСОБА_8 безпідставно отримав право власності на Ѕ частини земельної ділянки розміром 0,0843 га під кадастровим номером :17:003:0071, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що призвело до позбавлення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 права власності на належні їм на праві приватної власності У частину вказаної земельної ділянки, чим останнім завдано матеріальної шкоди.

Крім цього, 21.06.2018, ОСОБА_3 , несучи персональну відповідальність за внесення даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, являючись приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону будучи державним реєстратором, грубо зловживаючи своїми повноваженням як особи, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг та відповідно до ст. 3 Закону України «Про нотаріат» будучи фізичною особою, уповноваженою державою на здійснення незалежної професійної нотаріальної діяльності, зокрема щодо посвідчення прав та фактів, які мають юридичне значення, грубо порушуючи вимоги ст.ст. 43,46,46-1, Закону України "Про нотаріат" зі свого робочого комп`ютера у кабінеті за місцем здійснення своєї діяльності в АДРЕСА_1 , отримавши 18.06.2018 від ОСОБА_8 заяву та документацію для реєстрації права власності за ним на будівлю станції технічного обслуговування, автомийки та магазину, загальною площею 905,8 кв. м., з реєстраційною адресою: АДРЕСА_2 , які є складовою частиною предмету іпотеки, незважаючи на відсутність повного переліку документів, необхідних для вчинення реєстраційної дії, які визначені гі.п. 57, 61 Порядку, поданих ОСОБА_8 , як підставу для отримання права власності, в порушення вимог п. 1 ч. З ст. 10, п.п. 4, 5, 6 ч. 1 ст. 24, ч. 2 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 (із змінами та доповненнями), п.п. 12, 14, 18 Порядку «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (із змінами та доповненнями) затвердженому постановою Кабінету Міністрів України, від 25.12.2015 за № 1127, за наявності передбачених вищенаведених Законом підстав до відмови у державній реєстрації прав, під особистим логіном та паролем, маючи право доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, здійснила реєстрацію переходу права власності на Ѕ частини вказаної будівлі з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 до ОСОБА_8 , тобто, здійснила несанкціоновану зміну інформації, яка обробляється в автоматизованій системі - Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, шляхом безпідставного внесення даних про власника вказаного об`єкта нерухомості.

В подальшому, 21.06.2018, не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характери своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, сформувала та роздрукувала витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 128470368 від 21.06.2018 на станцію технічного обслуговування, автомийки та магазину з завідомо внесеними нею вищенаведеними неправдивими відомостями, які в подальшому власноручно підписала та скріпила відтиском печатки «Приватний нотаріус Кузьо Галина Василівна Ужгородський міський нотаріальний округ» та видала ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_3 склала та видала завідомо підроблений офіційний документ, який надає певні права - витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 128470368 від 21.06.2018 на вказану станцію технічного обслуговування, автомийки та магазину, на підставі якого Цибик 1.1 безпідставно отримав право власності на будівлю станції технічного обслуговування, автомийки та магазину, загальною площею 905,8 кв. м., з реєстраційною адресою: АДРЕСА_2 , що призвело до позбавлення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 права власності на належні їм на праві приватної власності Ѕ частини вказаного об`єкту нерухомості, чим останнім завдано матеріальної шкоди.

26.05.2022, приватного нотаріуса ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 362 КК України, тобто - вчинення несанкціонованої зміни інформації, яка обробляється в електронно- обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах вчинені особою, яка має право доступу до неї, та ч. 2 ст. 358 КК України - підроблення документів, тобто - складання та видача нотаріусом завідомо підроблених офіційних документів, які надають певні права.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_3 підтверджується протоколами допитів потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , витягом з Державного реєстру речових прав не нерухоме майно, реєстраційними справами, щодо перереєстрації вказаних вище об`єктів нерухомості за ОСОБА_8 , висновками експертиз, а також іншими зібраними у провадженні доказами.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який належить до категорії нетяжких і за який йому може бути призначено покарання у вигляді штрафу від шестисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років.

Зважаючи на встановлені під час досудового розслідування обставини вчинення даного кримінального правопорушення, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлені ризики, передбачені, п.п. 1, З ч. 1 ст. 177 КПК України, якими обґрунтовується необхідність у застосуванні щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду розуміючи невідворотність покарання за вчинений нею злочин; знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, які невстановлені органом досудового розслідування; незаконного впливати на свідків, потерпілого тобто чинити на них психологічний тиск чи фізичний вплив щоб вони змінили або відмовились від своїх показів, або схиляти їх до дачі неправдивих показань з обставин вчинення підозрюваною кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто перешкодити явці потерпілого до органу досудового розслідування та в суд, для проведення слідчих дій та дачі показів; вчиняти інші кримінальні правопорушення.

З метою запобігання вчинити підозрюваною ОСОБА_3 будь-якої з вищеописаних дій, виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а саме обрання їй запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваної. За допомогою застосування до ОСОБА_3 заходу забезпечення кримінального провадження - запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого нею кримінального правопорушення

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Підозрювана та її захисники у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання.
Захисник ОСОБА_4 зазначив, що оголошення підозри так і подальші слідчі дії та клопотання, які мають на меті обмежити права ОСОБА_3 є незаконними та прямо суперечать вимогам КПК.
Згідно оголошеної підозрі, ОСОБА_3 інкримінується, що 21.06.2018 вона вчинила ряд дій які є протиправними і фактично кваліфікуються за ч.1 ст. 362 та ч.2 ст. 358 КК України.
Відповідно до КК України покаранням за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст. 362 КК України є штраф від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або арешт на строк до трьох років, а покаранням за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст. 358 КК України є штраф до двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян або арешт на строк від трьох до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років.
Інкриміновані злочини відповідно до ст. 12 КК України відносяться до нетяжких злочинів і відповідно до ч.1 п.2 ст. 49 КК України строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за нетяжкий злочин складає три роки, тобто у даному кримінальному провадженні строк давності притягнення до відповідальності за вказаними статтями сплив ще 21.06.2022.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 КПК України досудове розслідування стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру розслідування і, серед іншого, закінчується направленням до суду обвинувального акта.
Аналогічні положення містяться у ч.2 ст. 283 КПК України, де передбачено обов`язок прокурора у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: закрити кримінальне провадження, звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Відповідно до ч.1 ст. 113 КПК України процесуальні строки це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право)приймати процесуальні рішення чи вчинити процесуальні дії.
Зважаючи на той факт, що при внесенні 13.01.2022 даних про вчинення кримінальних правопорушень за ч.1 ст. 362, ч.2 ст. 358, ч.3 ст. 365-2 КК України, які є нетяжкими злочинами і так, як станом цю дату встановлено винних осіб не було, в силу вимог імперативності ст. 284 ч.1 п.3-1 прокурор був зобов`язаний звернутися до суду та закрити провадження за даними статями. Що всупереч вимог законодавства зроблено не було. Як не було і зроблено 26.10.202 після перекваліфікації злочинів та встановлення всіх даних в провадженні №0000010.
Звернув увагу на те, що яку-небудь відповідальність за інкриміновані ОСОБА_3 злочини, в силу закону, вона нести не може. А стороною обвинувачення, всупереч вимог ст.. 284 ч.1 п. 3-1, провадження по справі не закрито і фактично всі дії слідчого та прокурора є протиправними.
Захисник ОСОБА_5 підтримала доводи захисника ОСОБА_4 . Крім того, зазначила, що станом на 03.06.2022 року відсутні підстави для застосування щодо підозрюваної ОСОБА_3 будь-якого запобіжного заходу, з огляду на наступне.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, зокрема ст.ст.176, 177, 178, 179, 194 КПК України.
З матеріалів доданих слідчим до клопотання вбачається, що розслідування за фактами, які фігурують у повідомленні про підозру, врученому ОСОБА_3 26.05.2022 року, триває з 19.08.2019 року, а, власне самі обставини кримінальних правопорушень, вчинення яких інкримінується ОСОБА_3 , мали місце 18-21 червня 2018 року.
Отже, протягом більш, ніж трьох років, як свідчить наявна в матеріалах клопотання копія відповіді Південно-Західного МУМЮ (м.Івано-Франківськ) від 27.05.2022 року, починаючи з 2005 року ОСОБА_3 має право на зайняття нотаріальною діяльністю і по сьогоднішній день, в тому числі включаючи час досудового розслідування, практикує в місті Ужгороді і проживає разом із сім`єю тут же.
Із змісту клопотання прокурора від 31.05.2022 року вбачається, що у органу досудового розслідування немає будь-яких фактичних даних та доказів того, що ОСОБА_3 було в будь-який спосіб здійснено спроби якимось чином спотворити або змінити дані в Державних реєстрах речових прав на нерухоме майно. Як і не встановлено, будь-яких обставин або фактів, що свідчать про існування таких ризиків, як наміру переховуватись від органів досудового слідства та суду або будь-яких спроб здійснення незаконного впливу на учасників даного кримінального провадження. Більше того, як свідчать матеріали, додані до клопотання, основні свідки та фігуранти даного кримінального провадження, як власне і сама підозрювана вже були допитані у відповідних процесуальних якостях, необхідні для досягнення завдань досудового розслідування процесуальні та слідчі дії, такі, як призначення і проведення експертиз, вилучення даних реєстраційних справ тощо, вже були проведені.
Взагалі, на думку сторони захисту, протягом всього часу, що органом досудового слідства розслідуються обставини, викладені в повідомленні про підозру від 26.05.2022 року, жодного належного, допустимого та достовірного доказу , що підозрювана ОСОБА_3 вчиняє чи має намір вчинити якісь дії, що свідчать про існування зазначених у клопотанні ризиків, не здобуто і слідчому судді не представлено.
Навпаки, підозрювана ОСОБА_3 демонструє добросовісну процесуальну поведінку, вже протягом більш як трьох років продовжує сумлінно здійснювати свою професійну діяльність як нотаріус та державний реєстратор, не відмовилась від отримання повідомлення про підозру, за першим викликом з`явилась на допит до слідчого та для розгляду поданих щодо неї до Ужгородського міськрайонного суду клопотань.
Згідно положень ст.ст.177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
Сторона захисту вважає, що слідчим та прокурором будь-яких фактів та обставин, які би свідчили про існування ризиків, перерахованих в ст.177 КПК України і доводили їх існування, зважаючи на вимоги чинного кримінального процесуального закону щодо належності допустимості та достовірності доказів, наразі не встановлено, як і не доведено, що такі існували раніше.
Відтак, на думку сторони захисту, зважаючи на положення ст.194 КПК України, а саме: відсутність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, станом на 03.06.2022 року є достатньо підстав для відмови в задоволенні клопотання прокурора про обрання щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на неї певних обов`язків, позаяк, слідчий, вказавши в своєму клопотанні обсягу обов`язків, які він вважає за доцільне покласти на підозрюваного, в той же час мотивів і доводів для обґрунтування цього не навів.
Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Отже, згідно вимог вказаної статті, суд з достатньою повнотою повинен встановити та врахувати в сукупності всі обставини, що характеризують особу підозрюваної ОСОБА_3 і повинен взяти їх до уваги при вирішенні питання щодо обрання йому запобіжного заходу.
Також наголошуємо на необхідності врахування наступних обставин (ст.178 КПК України): прагнення підозрюваної максимально сприяти досудовому слідству в цьому кримінальному провадженні задля встановлення істини у ньому, що підтверджується активною позицією сторони захисту; наявність на її утриманні двох малолітніх дітей; наявність постійного місця проживання та постійного місця здійснення професійної діяльності; добросовісну процесуальну та позапроцесуальну поведінку підозрювана від явки до слідчого, прокурора, або суду не ухиляється і ухилятися наміру немає; на всі виклики з`являється своєчасно, без запізнень; ніколи не притягалась ані до кримінальної, ані до адміністративної відповідальності.
Заслухавши пояснення прокурора з приводу внесеного клопотання, підозрюваного та його захисника, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
В клопотання слідчий покликається на існування ризиків, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду розуміючи невідворотність покарання за вчинений нею злочин; знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, які невстановлені органом досудового розслідування; незаконного впливати на свідків, потерпілого тобто чинити на них психологічний тиск чи фізичний вплив щоб вони змінили або відмовились від своїх показів, або схиляти їх до дачі неправдивих показань з обставин вчинення підозрюваною кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто перешкодити явці потерпілого до органу досудового розслідування та в суд, для проведення слідчих дій та дачі показів; вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Як випливає з клопотання, зазначені ризики встановлені під час досудового розслідування обставин вчинення даного кримінального правопорушення.
З метою запобігання вказаним ризикам, прокурор просить покласти на підозрювану наступні обов`язки: прибувати до старшого слідчого, прокурору та суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Як встановлено слідчим суддею, слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, передбаченого ч. 1 ст. 362, ч.2 ст. 358, ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 365-2 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000010 від 13.01.2022.
Згідно витягу, відомості до ЄРДР внесені за матеріалами правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень 20.08.2019, за дії вчиненні ОСОБА_3 18.06.2018 під час здійснення нотаріальної діяльності.
26.05.2022 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 362, ч. 2 ст. 358 КК України.
Згідно повідомлення про підозру від 26.05.2022, ОСОБА_3 21.06.2018 зі свого робочого комп`ютера у кабінеті за місцем здійснення своєї діяльності в АДРЕСА_1 , отримавши 18.06.2018від ОСОБА_8 заяву та документи для реєстрації права власності за ним на 1/2 частини земельної ділянки розміром 0,0843 га під кадастровим номером :17:003:0071, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка є складовою частиною предмету іпотеки, незважаючи на розбіжності в адресі місцезнаходження земельної ділянки, яка зазначена у заяві поданій ОСОБА_8 , документах поданих ним же, як підставу для отримання права власності (іпотечного договору) та відомостям у Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без усунення вказаних розбіжностей в адресах місце розташування вказаної земельної ділянки, відсутності наданого ОСОБА_8 , визначеного переліку документів, необхідних для вчинення реєстраційної дії, а також не зважаючи на те, що на вказану земельну ділянку накладений арешт від 27.10.2017, під особистим логіном та паролем, маючи право доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, здійснила реєстрацію переходу права власності на 1/2 частини вказаної земельної ділянки з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 до ОСОБА_8

21.06.2018, ОСОБА_3 , зі свого робочого комп`ютера у кабінеті за місцем здійснення своєї діяльності в АДРЕСА_1 , отримавши 18.06.2018 від ОСОБА_8 заяву та документацію для реєстрації права власності за ним на 1/2 частини будівлі станції технічного обслуговування, автомийки та магазину, загальною площею 905,8 кв. м., з реєстраційною адресою: АДРЕСА_2 , які є складовою частиною предмету іпотеки, незважаючи на відсутність повного переліку документів, необхідних для вчинення реєстраційної дії, які визначені п.п. 57, 61 Порядку, поданих ОСОБА_8 , під особистим логіном та паролем, маючи право доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, здійснила реєстрацію переходу права власності на 1/2 частини вказаної будівлі з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 до ОСОБА_8

21.06.2018, ОСОБА_3 , зі свого робочого комп`ютера у кабінеті за місцем здійснення своєї діяльності в АДРЕСА_1 , отримавши 18.06.2018 від ОСОБА_8 заяву та документи для реєстрації права власності за ним на 1/2 частини земельної ділянки розміром 0,0843 га під кадастровим номером :17:003:0071, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка є складовою частиною предмету іпотеки, незважаючи на розбіжності в адресі місцезнаходження земельної ділянки, яка зазначена у заяві поданій ОСОБА_8 , документах поданих ним же, як підставу для отримання права власності (іпотечного договору) та відомостям у Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без усунення вказаних розбіжностей в адресах місцерозташування вказаної земельної ділянки, відсутності наданого ОСОБА_8 визначеного переліку документів, необхідних для вчинення реєстраційної дії, а також не зважаючи на те, що на вказану земельну ділянку накладений арешт від 27.10.2017, під особистим логіном та паролем, маючи право доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, здійснила реєстрацію переходу права власності на 1/2 частини вказаної земельної ділянки з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 до ОСОБА_8

21.06.2018, ОСОБА_3 сформувала та роздрукувала витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 128467876 від 21.06.2018 на вказану земельну ділянку з завідомо внесеними нею вищенаведеними неправдивими відомостями, який в подальшому власноручно підписала та скріпила відтиском печатки «Приватний нотаріус Кузьо Галина Василівна Ужгородський міський нотаріальний округ» та видала ОСОБА_8

21.06.2018, ОСОБА_3 , зі свого робочого комп`ютера у кабінеті за місцем здійснення своєї діяльності в АДРЕСА_1 , отримавши 18.06.2018 від ОСОБА_8 заяву та документацію для реєстрації права власності за ним на будівлю станції технічного обслуговування, автомийки та магазину, загальною площею 905,8 кв. м., з реєстраційною адресою: АДРЕСА_2 , які є складовою частиною предмету іпотеки, незважаючи на відсутність повного переліку документів, необхідних для вчинення реєстраційної дії, під особистим логіном та паролем, маючи право доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, здійснила реєстрацію переходу права власності на 1/2 частини вказаної будівлі з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 до ОСОБА_8 .

21.06.2018 ОСОБА_3 , сформувала та роздрукувала витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 128470368 від 21.06.2018 на станцію технічного обслуговування, автомийки та магазину з завідомо внесеними нею вищенаведеними неправдивими відомостями, які в подальшому власноручно підписала та скріпила відтиском печатки «Приватний нотаріус Кузьо Галина Василівна Ужгородський міський нотаріальний округ» та видала ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_3 інкримінується кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 362, ч.2 ст. 258 КК України, вчинене нею в період часу з 18.06.2018 по 21.06.2018, про які внесено відомості до ЄРДР 20.08.2019.
Відповідно до ст. 12 КК України (в редакції чинної на час вчинення), кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 362 КК України, ч.2 ст. 258 КК України, є злочинами невеликої тяжкості.
Відповідно до п.1-2 ч.1 ст. 49 КК України (в редакції чинної на час вчинення), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження чи позбавлення волі;

Аналогічні строки звільнення від кримінальної відповідальності містяться і в чинній редакції ст. 49 КК України.

Тобто у даному кримінальному провадженні строк давності притягнення до відповідальності сплив 21.06.2021.

Відповідно до п. 3-1 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступень втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача; прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з ч. 2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
На підставі наведеного, враховуючи, що у даному кримінальному провадженні строк давності притягнення до відповідальності сплив, суд приходить до висновку, що прокурором не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступень втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора, а також не доведено прокурором наявність зазначених ризиків. Відтак суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення.
Керуючись ст. ст. 132, 184, 176-179, 184, 193, 194, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали оголошено 7 червня 2022 року о 15 год. 00 хв.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1