Справа № 177/500/22
Провадження № 1-і/177/26/22
У Х В А Л А
Іменем України
03.06.2022 року м. Кривий Ріг

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі клопотання прокурора Високопільського відділу Бериславської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000198 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 307, ч.ч. 1,3 ст. 321 КК України, про продовження строку тримання під вартою та клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу,
в с т а н о в и в:
Нововоронцовським районним судом Херсонської області здійснювався розгляд кримінального провадження №0000198 ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1,2 ст. 307, ч.ч. 1,3 ст. 321 КК України.
Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, строком на 30 діб, який продовжений Указом Президента України від 22.05.2022 № 341/2022.
Розпорядженням Верховного Суду «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» від 06.03.2022 № 1/0/9-22 відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ. Зокрема, підсудність судових справ Нововоронцовського районного суду Херсонської області визначено за Криворізьким районним судом Дніпропетровської області.
Від прокурора Високопільського відділу Бериславської окружної прокуратури Херсонської області надійшло клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , строком на 60 діб, яке обґрунтовано тим, що останній обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, серед яких умисні тяжкі злочини, з об`єктивних причин розгляд справи завершити не представляється можливим, а строк запобіжного заходу щодо останнього спливає 06.06.2022 року. При цьому ризики, які стали підставою для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, переховування від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення, не зменшилися і продовжують існувати. Обґрунтовуючи наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор вказував на те, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, законного джерела доходу не має, у останнього відсутні міцні соціальні зв`язки, обвинувачується за корисливі злочини вчинені в короткий проміжок часу, пов`язані зі збутом наркотичних речовин, тому підстави для скасування або зміни застосованого запобіжного заходу на більш м`який, відсутні.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити з підстав наведених у ньому.
Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Заявив клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий арешт, яке обґрунтовував тим, що обвинувачений раніше не судимий, зареєстрований в м. Тисмениця Івано-Франківської області, де до переїзду до м. Кривого Рогу проживав разом із матір`ю. Родина обвинуваченого є благополучною, рідні згодні підтримувати і утримувати у разі знаходження останнього на цілодобовому домашньому арешті. Наміру переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином у обвинуваченого не має можливості, скоювати злочини не збирається. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 було обрано 19.11.2021 року, в подальшому його неодноразово продовжували, у кримінальному провадженні лише проведено підготовче засідання. На теперішній час невідомою є доля письмових матеріалів кримінального провадження та речових доказів по справі, що в свою чергу також унеможливлює подальший судовий розгляд справи та обмежує суд лише вирішенням питань щодо доцільності подальшого утримання під вартою обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підтримав захисника, просив суд змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, зазначив, що вперше вчинив злочин, розкаявся, наміру переховуватися від суду чи вчинити інший злочин не має.
Прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання захисника посилаючись на те, що ризики існують і не зменшилися.
Заслухавши учасників судового провадження, розглянувши клопотання, суд дійшов до наступного висновку.
Згідно з ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п.1-5 ч.1 цієї статті.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, що узгоджується з вимогами ч. 5 ст. 9 КПК України.
При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Суд першої інстанції, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 331 КПК України, повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
Особливість застосування тримання під вартою у судовому провадженні, відповідно до положень чинного КПК України, полягає в тому, що законодавець не визначив граничний строк тримання під вартою, натомість зобов`язав суд періодично здійснювати судовий контроль за доцільністю подальшого застосування запобіжного заходу.
Такий спосіб визначення тривалості тримання обвинуваченого під вартою під час судового провадження є прийнятним у практиці ЄСПЛ і відповідає міжнародним стандартам права на свободу й особисту недоторканість, що вимагають процедури перегляду законності тривалого застосування такого запобіжного заходу, яку в чинному КПК України гарантує частина третя статті 331.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клішин проти України наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Отже, наявність підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою має бути ретельно перевірено, існування ризиків негативної поведінки особи чітко наведені та проаналізовано питання щодо можливості застосування альтернативного запобіжного заходу.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Дейнеко проти України , не розглянувши конкретні факти або альтернативні триманню під вартою запобіжні заходи та посилаючись головним чином і постійно на тяжкість обвинувачень, органи влади продовжували строк тримання заявника під вартою до розгляду його справи судом на підставах, які не можуть вважатися достатніми для обґрунтування тривалості тримання під вартою. Отже, це є порушенням пункт 3 статті 5 Конвенції.
Судом встановлено, що в провадженні Нововоронцовського районного суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження №0000198 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 307, ч.ч. 1,3 ст. 321 КК України КК України. В рамках даного кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 19.11.2021 року обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який востаннє продовжено ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 08.04.2022 року строком на 60 днів, тобто до 06.06.2022 року включно.
Вирішуючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Суд констатує, що тривалість тримання ОСОБА_4 під вартою (з 19 листопада 2021 року, тобто більше 6 місяців) не може обґрунтовуватися прокурором одним лише існуванням обґрунтованої підозри, оскільки цього вже не достатньо.
Так, суд враховує, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 за ст. 307 КК України, є тяжкими, згідно із класифікацією, передбаченою ст. 12 КК України; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів - від 6 до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Суд зауважує, що тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим, не є ризиком, передбаченим у статті 177 КПК України, тому не може бути самостійною підставою для продовження запобіжного заходу.
До того ж, суд враховує, що прокурором не надано жодного достовірного доказу щодо переховування обвинуваченого від органу досудового розслідування, перебування у розшуку.
Вирішуючи питання щодо наявності ризику переховування обвинуваченого, суд оцінює всі відповідні фактори, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати тримання під вартою. Обвинувачений ОСОБА_4 має постійне зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає його мати, має міцні соціальні зв`язки.
Ризик, передбачений п. 4 ч.1 ст. 177 КПК України прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі може перешкоджати судовому розгляду кримінального провадження, а саме ухилятися від явки до суду, проте не надав щодо цього жодного доказу. Як не надав суду будь-яких доказів, які б підтверджували існування на даний час ризику вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.
Разом з тим, суд звертає увагу на положеннях ч. 1 ст. 318 КПК України, п. 3 ст. 5 Конвенції, яка визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4 станом на дату розгляду вказаного клопотання на адресу Криворізького районного суду Дніпропетровської області не надійшли. Судом вчинялися заходи по їх витребуванню, проте зважаючи на воєнний стан на даний час існує об`єктивна неможливість такої передачі. Прокурор повідомив, що на даний час також не має жодної інформації про перебування матеріалів кримінального провадження.
Враховуючи вищевикладене, зваживши всі обставини у їх сукупності, в тому числі і відомості щодо особистості ОСОБА_4 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, суд вважає за можливе змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, що передбачено ст. 181 КПК України, з покладенням на нього обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 177, 181, 183, 194, 199, 331, 392 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання прокурора Високопільського відділу Бериславської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою відмовити.
Клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт задовольнити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід, застосувавши до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, за місцем його реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 01 серпня 2022 року включно.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- прибувати до Криворізького районного суду Дніпропетровської області на першу вимогу;
- цілодобово не відлучатися з будинку за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора або суду;
- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;
- носити електронний засіб контролю.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти негайно.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.
Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Контроль за виконанням ухвали покласти на групу прокурорів у даному кримінальному провадженні.
Копію ухвали направити до ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» для виконання та вручення обвинуваченому.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК.
Повний текст ухвали суду складено та оголошено 03.06.2022 року о 14-00 годині.

Суддя ОСОБА_1