Справа № 576/677/22
Пров. № 1-кп/590/111/22

УХВАЛА
Іменем України
04.08.2022 Ямпільський районний суд
Сумської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Уланове Глухівського району Сумської області, громадянина України, учня Уланівського НВК, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого
з участю сторін кримінального провадження:
особи, стосовно якої передбачається застосування
примусових заходів виховного характеру ОСОБА_3 ,
його законного представника ОСОБА_5
захисника - адвоката ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:
Суть питання, що вирішується
08.07.2022 року до Ямпільського районного суду Сумської області надійшло клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру з додатками про суспільно небезпечні діяння, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених за ч.1 ст.127, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146 КК України, відносно ОСОБА_3 .
Ухвалою суду від 12.07.2022 року було призначено підготовче судове засідання, в якому підлягають вирішенню ряд питань відповідно до вимог ст. ст. 314, 315 КПК України.
Встановлені судом обставини
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 висловила думку про можливість призначення судового розгляду, просила викликати в судове засідання учасників процесу та свідків згідно реєстру, розгляд справи повинен здійснюватися у закритому судовому засіданні.
Особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру - неповнолітній ОСОБА_3 , його законний представник ОСОБА_5 та захисник - адвокат ОСОБА_6 не заперечували проти цього.
Потерпілі у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, суду надали заяви /кожна окремо/ про проведення підготовчого судового засідання без їх участі.
Сторони вважали за можливе провести підготовче судове засідання у відсутність потерпілих з чим суд погоджується.
Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали
Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру з додатками, дійшов висновку, що воно на підставі п.3 ч.3 ст.314 КПК України підлягає поверненню прокурору як таке, що не відповідає вимогам КПК України.
Так, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, якщо воно не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 КПК України, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.
Згідно ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.
Відповідно до ч. 1 ст. 292 КПК України, клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про примусовий захід виховного характеру, який пропонується застосувати.
За змістом п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України у поєднанні з ч. 1 ст. 292 КПК клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру повинно містити: 1) виклад фактичних обставин суспільно небезпечного діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, які прокурор вважає встановленими; 2) правову кваліфікацію суспільно небезпечного діяння з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) формулювання обвинувачення.
При цьому, згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
З вказаної норми випливає, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою саме діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, а не кримінального правопорушення, яке має містити ознаки, встановлені ч. 1 ст. 11 КК України.
Відповідно ж до ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільне небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.
Вказане означає, що поняття "кримінальне правопорушення" є більш широким за поняття "діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність", оскільки для того, щоб це діяння стало кримінальним правопорушенням, воно обов`язково має бути винним та вчиненим суб`єктом кримінального правопорушення.
Отже, виходячи із системного тлумачення положень п. 13 ч. 1 ст. 3, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 292 КПК України, клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру обов`язково має містити формулювання обвинувачення.
При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого суспільно небезпечного діяння, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель суспільно небезпечного діяння, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується особі.
Суд звертає увагу на те, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру не тільки має формально містити вказані положення, передбачені п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а й вони мають бути взаємопов`язаними між собою для того, щоб мати можливість співставити їх та надати їм належну оцінку під час судового розгляду, а також для реалізації права на захист.
Крім того, правова кваліфікація суспільно небезпечного діяння має відповідати не тільки посиланню на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а й змісту формулювання обвинувачення та викладу фактичних обставин суспільно небезпечного діяння, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого суспільно небезпечного діяння в суді та для реалізації права на захист.
Не вдаючись до вирішення питань, що підлягають вирішенню під час судового розгляду, а лише перевіряючи клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру на відповідність вимогам КПК, детально розмірковуючи над цим питанням, суд дійшов висновку, що клопотання всупереч п.5 ч.2 ст.291 КПК України містить неконкретний виклад фактичних обставин, без індивідуалізації дій безпосередньо особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_3 , та входить у протиріччя з формулюванням обвинувачення та кваліфікацією його дій.
В клопотанні про застосування примусових заходів виховного характеру відображаються дії всіх фігурантів, причетних до вчинення суспільно небезпечного діяння, однак це не означає, що у формулюванні обвинувачення, виклад якого містить дане клопотання відносно ОСОБА_3 повинні фігурувати конкретні дані (зокрема, прізвища, імена та по батькові) осіб, яким обвинувачення ще не висунуте.
Посилання на особу, якій не пред`явлено обвинувачення в даному кримінальному провадженні, порушує принцип невинуватості та не узгоджується із практикою ЄСПЛ, у висновках якого відображена заборона формування передчасної позиції суду, яка б відображала думку про те, що особа, обвинувачена у вчиненні злочину, є винуватою ще до того, коли її вина буде доведена відповідно до закону.
Крім того, в клопотанні про застосування примусових заходів виховного характеру порушується презумпція невинуватості особи, оскільки винність особи може встановлюватись лише судом, а в клопотанні про застосування примусових заходів виховного характеру при визначенні правової кваліфікації слідчий за погодженням з прокурором у стверджувальній формі вказують, що ОСОБА_3 вже вчинив суспільно небезпечне діяння, а не підозрюється у скоєнні.
Також, при формулюванні обвинувачення, прокурор у клопотанні про застосування примусових заходів виховного характеру, як і в обвинувальному акті, як того вимагає КПК України повинен конкретно навести доведені дані про подію кримінальних правопорушень, форму вини, мотив і мету його вчинення, по кожній окремо інкримінованій дії, однак слідчий за погодженням з прокурором, викладаючи фактичні обставини справи та формулюючи обвинувачення, цього не зробили.
Виклад фактичних обставин інкримінованих ОСОБА_3 суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень за ч.1 ст.127, ч. 4 ст. 187, ч.3 ст.146 КК України не містить обов`язкових, відповідно до ст. 91 КПК України, обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, відсутній і виклад об`єктивної сторони кримінально карних дій, обтяжуючих /кваліфікуючих/ обставин. Так, зокрема не зазначено: час, місце, спосіб, мету нападу, спрямованість умислу, предмет посягання /майно чи право на нього/, наслідки, які надають діянню кваліфікований вид, відсутні відомості щодо отриманих тілесних ушкоджень і їх тяжкості, не розкрито в чому саме полягало небезпечність насильства для життя чи здоров`я в момент заподіяння. Тобто має місце відсутність чіткого формулювання обвинувачення, правової кваліфікації дій особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру, за кожним із інкримінованих йому дій.
Вказані недоліки клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру можуть бути усунуті на стадії підготовчого провадження тільки шляхом повернення клопотання відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, оскільки на стадії підготовчого провадження відповідно до Глави 27 КПК України суд має виключний перелік повноважень, передбачених цією главою, і виправляти недоліки клопотання на цій стадії іншим чином, окрім як повернення його прокурору, не передбачено.
Отже, за наявності вказаних порушень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 292 КПК України, суд позбавлений можливості призначити судовий розгляд за цим клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_3 , а тому воно підлягає поверненню прокурору.
Керуючись ст. ст. 314, 370 372 КПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні про суспільно небезпечні діяння, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.127, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146 Кримінального кодексу України, відносно ОСОБА_3 разом з додатками повернути прокурору Глухівського відділу Шосткинської окружної прокуратури для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі виявлених недоліків.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Ямпільський районний суд Сумської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя : ОСОБА_1