ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця п. Безверхове Хасанського району Приморського краю Російської Федерації, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 березня 2022 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 строком на 60 діб до 27 травня 2022 року включно.
Мотивуючи ухвалене рішення суд послався на те, що ОСОБА_7 обвинувачується в скоєнні особливо тяжкого злочину, від якого настали тяжкі наслідки - смерть людини, за дане кримінальне правопорушення передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, в тому числі і довічне, а тому, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та суворості можливого покарання, існують ризики того, що перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватися від суду та без перешкод залишити своє місце проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджаючи тим самим кримінальному провадженню.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою у задоволені клопотання прокурора відмовити та змінити запобіжний захід ОСОБА_7 з тримання під вартою на особисте зобов`язання, з покладенням на нього обов`язків.
Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, ризики передбачені ст.177 КПК України є недоведеними та під час введення воєнного стану, при активних бойових діях на території України, з урахуванням особи ОСОБА_7 , у даному кримінальному провадженні не можуть бути достатньою підставою для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На думку адвоката, судом першої інстанції в повній мірі не враховано, що ОСОБА_7 висловлює щире бажання приймати особисту участь у здійсненні захисту України, її громадян та території від російських загарбників та окупантів.
Адвокат посилається на те, що ОСОБА_7 перебуває на військовому обліку, проходив військову службу з 2014 року в зоні АТО, має військову-облікову спеціальність снайпера, має державну нагороду.
Позиція учасників апеляційного перегляду.
Адвокат ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь головуючого судді, заслухавши думку учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступного.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора дотримані в повному обсязі.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.
Суд першої інстанції врахував наявність об`єктивних причин, які не дозволяють закінчити судовий розгляд з ухваленням вироку до спливу строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, а також існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме він може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому особливо тяжкі злочини, чим перешкоджатиме кримінальному провадженню.
З таким висновком погоджується апеляційний суд, оскільки враховуючи характер та тяжкість покарання, яке йому загрожує, що кореспондується з характером суспільного інтересу, даних про обвинуваченого, іншими обставинами у їх сукупності, дає обґрунтовані підстави вважати, що продовжують існувати вказані вище ризики.
Колегія суддів також зважає, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину проти життя та здоров`я особи, від якого настали тяжкі наслідки - смерть людини, та у злочині, пов`язаному із незаконним заволодінням транспортного засобу, поєднаному з насильством, інкриміновані обвинуваченому кримінальні правопорушення за ч.3 ст.289, п.6 ч.2 ст.115 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за останнє передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

Таким чином, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінується останньому, та більш м`які запобіжні заходи, як на це вказує адвокат в апеляційній скарзі, не забезпечать належної його процесуальної поведінки.
Отже, продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Доводи адвоката, що ризики та обставини, які були встановлені на стадії досудового розслідування та судового розгляду, під час введення воєнного стану, з урахуванням особи ОСОБА_7 , на переконання колегії суддів, у даному кримінальному провадженні не можуть бути достатньою підставою для зміни йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання, є такими, що задоволенню не підлягають, остільки при розгляді судом першої інстанції клопотань обвинуваченого та захисника встановлено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою ОСОБА_7 , та встановлена наявність ризиків, визначених ч. 1 ст.177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст.194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стороною захисту та обвинуваченим не наведено.
Також, апеляційний суд вважає, що посилання захисника на те, що обвинувачений перебуває на військовому обліку, проходив військовому службу з 2014 року у зоні проведення антитерористичної операції, має військово-облікову спеціальність снайпера, та має бажання захищати державу, не можуть бути підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, зокрема в умисному вбивстві з корисливих мотивів та у незаконному заволодінні транспортного засобу, поєднаному з насильством.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
З урахуванням викладеного та фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність продовження застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, що є виправданим на даному етапі судового розгляду кримінального провадження.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції обґрунтованою, вмотивованою, законною, підстави для її скасування відсутні, тому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 березня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289 КК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
_____________ ____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4