САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1480/21
Провадження № 1-кп/726/31/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.06.2022 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці матеріали кримінального провадження ЄРДР № 0000220 від 08.05.2019 по обвинувальному акту щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, раніше не судимого;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 , що 06 травня 2019 року, біля 15 год. 30 хв., перебуваючи по АДРЕСА_2 , під час виниклої словесної суперечки із ОСОБА_5 в ході якої переслідуючи умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс 2 удари кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_5 в результаті чого, потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого ментального перелому нижньої щелепи зліва з незначним зміщенням відламків, які згідно висновку судово - медичної експертизи № 1195 д від 24.12.2019 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а саме: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні не визнав та пояснив, 06.05.2019 року, перебуваючи на ремзоні ТОВ «Денисівка», потерпілий ОСОБА_5 спонукав його до конфлікту, він йому погрожував, а тому він наніс йому один удар в обличчя, від якого у нього була розбита верхня губа, від нанесеного удару не могло бути перелому щелепи. Вказує також, що свідків конфлікту не було.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, його вина підтверджується наступними доказами, які безпосередньо були досліджені в судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що в 2019 році, він перебував на ТОВ «Денисівка», на ремзоні і зустрів там водія ОСОБА_4 , він вийшов з свого автобуса, а ОСОБА_8 сказав, що треба розібратись через конфлікт, який був у Харкові і він підійшов та наніс два удари в обличчя, і у нього пішла крав з губи. Вказує також, що вказаний конфлікт був відомий ОСОБА_9 і директору ОСОБА_10 , її викликав диспетчер ОСОБА_11 . Також вказує, що він лежав в ОКЛ на стаціонарному лікуванні, вибачення ОСОБА_4 не просив, шкоду на лікування не відшкодував. За медичною допомогою він звернувся на наступний день після конфлікту. Також вказує, що експертизу проводили через кілька тижнів. Просить суд покарати обвинуваченого ОСОБА_4 згідно чинного законодавства.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив суду, що 06.05.2019 року він перебував на робочому місці, а саме на ТОВ «Дениівка» і до нього зателефонував ОСОБА_13 та повідомив, що відбувся конфлікт між водіями ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Вказує, що цей конфлікт він особисто не бачив, йому про нього розказав ОСОБА_14 та вказав, що він відбувся на ремонтній зоні і ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_5 та наніс йому удар в обличчя. Конфлікт відбувся у них з приводу робочих питань, вказує також, що пізніше ОСОБА_4 було звільнено.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що йому зателефонував ОСОБА_15 і сказав, що у водіїв ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_4 наніс удар по обличчю ОСОБА_16 . Вказує також, що коли він прийшов на ремзону, де стався конфлікт то побачив, що у ОСОБА_5 було обличчя в крові. Також вказує, що тоді він повідомив керівництво, а саме: ОСОБА_10 та ОСОБА_17 про вказаний конфлікт, які пізніше підійшли на місце конфлікту.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні зазначив, що він працює на ТОВ «Денисівка», водієм автобуса. Вказує, що 06 травня 2019 року разом з потерпілим ОСОБА_5 перебували на території ТОВ «Денисівка» та хотіли заїхати в гараж для ремонту автобуса. Він, разом з потерпілим ОСОБА_5 , оскільки той є власником автобуса, заїхали в бокс, ОСОБА_5 вийшов з автобуса, підійшов до майстра, для того щоб сказати, що потрібно зробити в автобусі. Після цього, до ОСОБА_5 підійшов водій іншого автобуса ОСОБА_4 і сказав щоб ОСОБА_5 вийшов, для того щоб поговорити. Вони вийшли на вулицю, ОСОБА_4 йшов попереду і прямо перед воротами він розвернувся і наніс ОСОБА_5 два удари кулаком руки в обличчя, після ударів ОСОБА_5 впав на коліна, після чого піднявся та підійшов до їхнього автобуса та попросив у нього полотенце, для того щоб витерти кров з обличчя. Після цього, ОСОБА_19 повернувся до свого автобуса і більше конфлікт не продовжувався.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснила, що 06.05.2019 року вона перебувала на робочому місці, а саме на ТОВ «Денисівка», і до неї зателефонував колега та повідомив, що на ремзоні відбувся конфлікт між водіями ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , в ході якого ОСОБА_4 завдав йому удар в обличчя. Пізніше водій ОСОБА_4 був звільнений.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_4 також підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами:

- рапортом від 08.05.2019 року, з якого вбачається, що 06.05.2019 року надійшла заява від громадянина ОСОБА_5 про те, що 06.05.2019 року за адресою АДРЕСА_2 малознайомий чоловік наніс йому пару ударів в область обличчя, чим завдав йому тілесні ушкодження. (а.с. 16)

- висновком експерта №1171 мд, з якого вбачається, що громадянин ОСОБА_5 знаходиться на стаціонарному лікуванні в ОКЛ м.Чернівці у відділенні хірургічної стоматології з 08.05.2019 року по 30.05.2019 року із діагнозом: перелом нижньої щелепи тіла зліва зі зміщенням відламків. Післятравматичний неврит нижньоальвевеолярного нерва. Згідно наданих медичних документів у громадянина ОСОБА_5 виявлені наступні тілесні ушкодження: закритий ментальний перелом нижньої щелепи зліва з незначним зміщенням відламків. Вищевказані тілесні ушкодження виникли в результаті не менше як однієї травмуючої дії твердого тупого предмету, по строку можуть відповідати вказаному в обставинах, а саме: 06.05.2019 року і відносяться до тілесного ушкодження Середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я. (а.с.29-30)

- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.12.2019 року та фото таблицями до них, з яких вбачається як та яким способом потерпілому ОСОБА_5 були нанесені тілесні ушкодження. (а.с. 31-35)

- висновком експерта №1195 Д , з якого вбачається, що згідно наданих медичних документів у громадянина ОСОБА_5 виявлені наступні тілесні ушкодження, а саме: закритий ментальний перелом нижньої щелепи зліва з незначним зміщенням відламків та невиключається можливість виникнення даного тілесного ушкодження при обставинах та механізмі, який відображений в протоколі допиту петерпілого ОСОБА_5 та в ході проведення слідчого експеременту з потерпілим. (а.с.37-38)

- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.07.2021 року за участю свідка ОСОБА_18 , який був свідком вказаного конфлікту та фото таблицями до них, з яких вбачається, як та яким способом потерпілому ОСОБА_5 були нанесені тілесні ушкодження обвинуваченим ОСОБА_4 (а.с. 49-53)

- висновком експерта №781 д, з якого вбачається, що на підставі проведеної додаткової експертизи ОСОБА_5 виявлено наступні тілесні ушкодження, а саме: закритий ментальний перелом нижньої щелепи зліва з незначним зміщенням відламків. Не виключається можливість винекнення даного тілесного ушкодження за обставин, які вказав свідок ОСОБА_21 під час допиту та слідчого експеременту (а.с.55-57)

Наведені вище докази, є належними та допустими, які отриманні у порядку, встановленому чинним законодавством та відповідають вимогам ст.ст. 85, 86 КПК України.

Під час розгляду кримінального провадження суд забезпечив принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, доведена повністю. Дії ОСОБА_4 , кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 122 КК України, а саме: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Законодавцем визначено, що в основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази, досліджені в судовому засіданні. При постановленні вироку, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності. Такий обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України.

Згідно ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Виходячи із проведеного аналізу доказів, суд визнає докази обвинувачення належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують вину у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), вони передбачені як джерела доказування у КПК, зібрані у відповідності з чинним кримінально процесуальним законодавством і не дають підстав для сумніву у винуватості останнього.

З урахуванням викладеного, суд відповідно до загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, рівності перед законом та судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін тощо, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, в тому числі і щодо збирання, подання та оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, робить висновок, що за результатами даного судового розгляду вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України доведена в повному обсязі.

Висновок суду ґрунтується на поясненнях обвинуваченого, який не заперечував, що дійсно між ним та потерпілим виник конфлікт, в результаті якого він наніс удар потерпілому ОСОБА_22 , поясненнями потерпілого щодо того, як коли та за яких обставин обвинувачений ОСОБА_4 наніс йому два удари в область обличчя, також з пояснень свідка ОСОБА_18 , який безпосередньо був свідком вказаної події, та вказав як, коли, і за яких обставин, водій автобуса ОСОБА_4 наніс два удари в обличчя потерпілому ОСОБА_22 .

Суд критично відноситься до пояснень обвинуваченого ОСОБА_4 , що він наніс удар в обличчя, який не міг спричинити перелому щелепи, оскільки його покази спростовуються показами потерпілого ОСОБА_5 та свідків, а також висновком експерта №1171 мд, з якого вбачається, що громадянин ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному лікуванні в ОКЛ м. Чернівці у відділенні хірургічної стоматології з 08.05.2019 року по 30.05.2019 року із діагнозом: перелом нижньої щелепи тіла зліва зі зміщенням відламків. Післятравматичний неврит нижньоальвевеолярного нерва. Згідно наданих медичних документів у потерпілого ОСОБА_5 виявлені наступні тілесні ушкодження: закритий ментальний перелом нижньої щелепи зліва з незначним зміщенням відламків. Вищевказані тілесні ушкодження виникли в результаті не менше, як однієї травмуючої дії твердого тупого предмету, по строку можуть відповідати вказаному в обставинах, а саме: 06.05.2019 року і відносяться до тілесного ушкодження Середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я, дане тілесне ушкодження знаходиться в межах досяжності власної руки;

Не визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , суд оцінює критично, оскільки розцінює такі дії, як бажання обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності за скоєне та вважає, що його вина знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду вказаного кримінального провадженння.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого.

Зокрема, суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 122 КК України відповідно до ст. 12 КК України належить до нетяжких злочинів.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , встановлено, що він раніше не судимий, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, не перебуває на обліку в лікаря психіатра.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Враховуючи викладене та те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, його відношення до скоєного, а саме те, що він не розкаявся та не сприяв розкриттю злочину, а також враховуючи думку потерпілого, який просив призначити покарання обвинуваченому згідно чинного законодавства, суд вважає, що слід призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі, в межах санкції статті 122 ч.1 КК України та приходить до висновку про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст.ст. 75, 76 КК України

Також суд вважає, що саме таке покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображає співмірність злочину та кари і тільки таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Речові докази, цивільний позов та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, зокрема: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Садгірський районний суд м. Чернівці.

Головуючий суддяОСОБА_1