Провадження № 1-кп/947/462/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2022 року Київський районний суд міста Одеси у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретар ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001051 від 14.08.2021 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, відсутнє місця реєстрації та мешкання, раніше судимого:

- 18.04.2011 Київським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186 КК України, до 4 років позбавлення волі, звільнився 06.06.2014 за відбуттям строку покарання;

- 03.12.2020 Київським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186 КК України, до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнити з випробувальним терміном на 1 рік;

- 23.03.2021 Київським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, до позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць, на підставі ст.ст. 75,76 КК України від відбуття покарання звільнити з випробувальним терміном на 2 роки;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Так, 07.08.2021 приблизно о 23 годині 00 хвилин, більш точний час не встановлений, перебуваючи в кімнаті квартири АДРЕСА_1 в квартири, на комоді ОСОБА_5 побачив нетбук марки «Asus Eee PC X101H», в корпусі білого кольору, та планшет марки «Lenovo A3000», в корпусі чорного кольору, внаслідок чого, у ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, виник злочинний намір, спрямований на таємне заволодіння зазначеним майном.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 , впевнившись що за ним ніхто не спостерігає і його злочинні дії залишаться непомітними для оточуючих, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав з комоду нетбук марки «Asus Eee PC X101H», в корпусі білого кольору, вартістю 1800 гривень та планшет марки «Lenovo A3000», в корпусі чорного кольору, вартістю 700 гривень, в коридорі з полиці банківську картку «ABank», якою в подальшому розрахувався на суму 2284 гривні 6 копійок, грошові кошти в сумі 2000 гривень та посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 , які належать останній, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду, на загальну суму 6784 гривні 6 копійок.

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, визнав повністю, та пояснив, що він дійсно вчинив інкримінований йому злочин при обставинах викладених в обвинувальному акті, а саме: 07.08.2021 в нічний час доби він таємно викрав нетбук, планшет, банківську картку в кімнаті квартири АДРЕСА_1 , з викраденим майном з місця вчинення злочину зник. У скоєному щиро кається, та просив суворо його не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 та дослідженням матеріалів характеризуючи його особу.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.2 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочину.
З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який на обліку у психіатра та нарколога не значиться, не має постійне місце проживання, не працює, стабільного джерела доходу не має, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, покарання не відбув, злочин вчинив в період відбуття покарання за попереднім вироком, що свідчить про те, що належних висновків він для себе не зробив та на шлях виправлення не став, враховуючи обставини які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: визнання вини, щире каяття у скоєному, наявність обставин які обтяжують покарання, а саме: рецидив злочинів, та керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, і йому слід призначити покарання у вигляді позбавленням волі, яке буде необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. №7 суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Крім того, враховуючи фактичні обставини справи, характер вчиненого злочину та ступінь його тяжкості, суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 ст.ст.69, 75 КК України.
Крім того, призначення покарання ОСОБА_5 без застосування вимог ст. 75 КК України, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Цивільний позов потерпілою не заявлявся.
Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати стягнути з ОСОБА_5 .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду міста Одеси від 23.03.2021 року у вигляді двох місяців позбавлення волі та призначити остаточне покарання ОСОБА_5 у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 2 (два) місяця.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироку законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з часу фактичного затримання, а саме: з 27.07.2022 року.
В строк відбування призначеного покарання зарахувати період перебування ОСОБА_5 під вартою з 27.07.2022 року по день набрання вироку законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі (ч.5 ст. 72 КК України).
Стягнути з ОСОБА_5 на користь експерта ОСОБА_7 за проведення судово - товарознавчої експертизи витрати у розмірі 514 гривень 86 копійки на п/рахунок НОМЕР_1 АК "Укрсиббанк".
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1