печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 року уддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_2, при секретарі ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву судді ОСОБА_4 про самовідвід від розгляду кримінального провадження № 0000514 від 10.06.2021 за обвинуваченням ОСОБА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 41, ст. 340 КК України (в редакції Закону України № 2341-ІІІ від 05.04.2001), ч. 1 ст. 171 КК України (в редакції Закону України № 2341-III від 05.04.2001), ч. 2 ст. 365 КК України (в редакції Закону України № 3207-VІ від 07.04.2011), -

В С Т А Н О В И В :

28.09.2022 до провадження судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_2 надійшла заява судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 про самовідвід від розгляду кримінального провадження № 0000514 від 10.06.2021 за обвинуваченням ОСОБА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 41, ст. 340 КК України (в редакції Закону України № 2341-ІІІ від 05.04.2001), ч. 1 ст. 171 КК України (в редакції Закону України № 2341-III від 05.04.2001), ч. 2 ст. 365 КК України (в редакції Закону України № 3207-VІ від 07.04.2011).

Заява мотивована тим, що кримінальне провадження № 0000514 від 10.06.2021 виділено з матеріалів кримінального провадження № 0001029 від 25.11.2013, в якому вона, як слідчий суддя, на стадії досудового розслідування приймала рішення, та як наслідок наявні підстави, передбачені ч. 1 ст. 76 КПК України.

Учасники судового провадження та суддя ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про місце і час розгляду заяви про самовідвід повідомлені належним чином, причини неявки невідомі.

Суддею з урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, визнано можливим розгляд заяви у відсутність заявника.

Вивчивши заяву, дослідивши матеріали заяви та провадження, суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких слідчий суддя безумовно підлягає відводу, визначений ст.ст. 75, 76 КПК України.

Судовим розглядом встановлено, у провадженні судді ОСОБА_5 надійшло кримінальне провадження № 0000514 від 10.06.2021 за обвинуваченням ОСОБА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 41, ст. 340 КК України (в редакції Закону України № 2341-ІІІ від 05.04.2001), ч. 1 ст. 171 КК України (в редакції Закону України № 2341-III від 05.04.2001), ч. 2 ст. 365 КК України (в редакції Закону України № 3207-VІ від 07.04.2011).

Кримінальне провадження № 0000514 від 10.06.2021 виділено з матеріалів кримінального провадження № 0001029 від 25.11.2013.

Проте, у кримінальному провадженні № 0001029 від 25.11.2013 суддя ОСОБА_4 була слідчим суддею та постановлювала судові рішення.

Згідно вимогам ч. 1 ст. 76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участь у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, при перегляді судових рішень Верховним Судом України або за нововиявленими обставинами.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки ,що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).

Враховуючи встановлені обставини та відповідні норми кримінального процесуального законодавства, вбачаю наявність підстав з якими законодавець пов`язує застосування положень, передбачених ч. 1 ст. 76 КПК України.

Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 75, 76,77, 79, 80, 81 КПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Заяву про самовідвід - задовольнити.

Відвести суддю Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження № 0000514 від 10.06.2021 за обвинуваченням ОСОБА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 41, ст. 340 КК України (в редакції Закону України № 2341-ІІІ від 05.04.2001), ч. 1 ст. 171 КК України (в редакції Закону України № 2341-III від 05.04.2001), ч. 2 ст. 365 КК України (в редакції Закону України № 3207-VІ від 07.04.2011) (справа № 757/12577/22-к).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_2