У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Державною установою Київський слідчий ізолятор апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 24 червня 2022 року у кримінальному провадженні № 120 171 000 400 104 22 від 24 липня 2017 року стосовно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, громадянина України, працюючого старшим оперуповноваженим в ОВС СБ України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживав за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Голубівка Луганської області, громадянина України, непрацюючого, пенсіонера ОВС за станом здоров`я, особи з інвалідністю другої групи, який зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_3 , не судимого,
обвинувачених, кожного, у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 5 ст. 185; ч. 4 ст. 187; ст. 257 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_10 ,
обвинувачених ОСОБА_8 ,
ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 24.06.2022 у кримінальному провадженні № 120 171 000 400 104 22 від 24.07.2017, зокрема, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , обвинуваченим, кожного, у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 5 ст. 185; ч. 4 ст. 187; ст. 257 КК України продовжено строк тримання під вартою до 22.08.2022 включно, без визначення розміру застави.
Рішення суду мотивоване сукупністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на думку суду є наявними і достатніми для продовження тримання обвинувачених під вартою, обставин, зазначених у ст. 178 КПК України, а також доведеністю прокурором під час судового розгляду, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не можуть запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Також судом зазначено, що при постановленні даної ухвали про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи практику ЄСПЛ з цього питання, зазначені вище підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 цього Кодексу, а також те, що ОСОБА_8 і ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні злочинів, вчинених з застосуванням насильства, враховуючи в судовому засіданні думку потерпілого ОСОБА_11 , який зазначив, що у випадку зміни запобіжного заходу обвинуваченим він має реальні побоювання щодо загрози його життю та здоров`ю.

Суд не визначав і розмір застави у кримінальному провадженні щодо обвинувачених, оскільки вказаний альтернативний запобіжний захід, на думку суду, не зможе забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинувачених та запобігти наявним і дійсним ризикам у провадженні.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду від 24.06.2022 в частині продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою до 22.08.2022 включно, без визначення розміру застави та постановити ухвалу, якою змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник ОСОБА_5 вказує, що ухвала суду в частині рішення про продовження дії запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, тому не відповідає вимогам КПК України та практиці Європейського суду з прав людини.

Так, захисник ОСОБА_5 звертає увагу, що ризики ухилення від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення, чи продовження кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , значно зменшилися, оскільки, у разі зміни обвинуваченому запобіжного заходу на захід, не пов?язаний з позбавленням волі, він у повному обсязі усвідомлює, що в разі порушення покладених на нього обов`язків він знову повернеться до слідчого ізолятору і не матиме в подальшому можливості клопотати про зміну запобіжного заходу на більш м`який.

Щодо ризику намагання незаконного впливу на свідків, потерпілих, інших підозрюваних, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, - то, враховуючи обсяг досліджених письмових доказів і те, що всі експертні дослідження вже проведені і вони, а, крім того, і потерпілі, і свідки не вказують на ОСОБА_6 , як на особу, що вчинила злочин, а будь-яких причин впливати на даних осіб ОСОБА_6 не має, тобто, відповідно, і не має даних ризиків.

Крім того, як посилається захисник, у ході допиту в судовому засіданні потерпілих ОСОБА_12 і ОСОБА_11 , останні не зазначали про намагання ОСОБА_6 спілкуватись з ними з будь-яких питань.

На переконання захисника ОСОБА_5 , зник і ризик можливого знищення, ховання або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, які, до речі, навіть не декларуються стороною обвинувачення, - оскільки в кримінальному провадженні зібрані всі речі і документи, необхідні, з точки зору сторони обвинувачення, для доведення вини і вони перебувають в матеріалах кримінальної справи.

Окрім того, стороною захисту надано дані щодо особи ОСОБА_6 , який має повних 46 років, інвалід другої групи, страждає на низку тяжких хронічних захворювань, має бездоганну репутацію, впродовж свого свідомого життя проживає в м. Києві, має постійне мешкання, одружений, має на утриманні сина, на даний час батько ОСОБА_6 має онкологічне захворювання, позбавлений рухатись і обходити себе, а для підтримання його життя потрібні чималі кошти.

Окрім того, не погоджуючись з досліджуваним рішенням, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду від 24.06.2022 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та ухвалити рішення про застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою - особисте зобов`язання.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник ОСОБА_7 вказує, що рішення суду про доцільність продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 зводиться до одного і того ж, а саме до того, що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, вчиняти нові злочини, впливати на свідків, потерпілих, слідство, проте, починаючи з 15.04.2019 і до тепер не надано жодного доказу на підтвердження зазначених ризиків.

Захисник ОСОБА_7 зазначає, що вина ОСОБА_8 в суді не доведена, а отже, згідно Конституції України, до нього має бути ставлення як до невинуватої особи, тобто, невинувата особа неповинна утримуватись у місцях позбавлення волі.

Крім того, захисник ОСОБА_7 звертає увагу, що ОСОБА_8 - є співробітником військової контррозвідки СБ України, майор, учасник АТО, а у час, коли в Україні точиться війна та мобілізуються усі сили на подолання ворожої агресії, до війська спрямовуються кожен, хто може і здатний захищати свою родину, громадян, країну, ті, хто має досвід участі у бойових діях.

На переконання захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8 свавільно утримується у Київському слідчому ізоляторі і позбавлений права бути захисником трьох своїх дітей, двоє з яких - неповнолітні, одна з яких - є інвалідом дитинства.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_10 на підтримку доводів апеляційних скарг в повному обсязі, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали з кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції розглядає провадження з дотриманням вимог ст. 62 Конституції України та ст. 404 КПК України в межах апеляційних скарг.

Як убачається з матеріалів контрольного провадження, у провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження № 120 171 000 400 104 22 від 24.07.2017 по обвинуваченню, зокрема, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , кожного, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 5 ст. 185; ч. 4 ст. 187; ст. 257 КК України, а також ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115; ч. 1 ст. 14, ч. 5 ст. 185; ч. 4 ст. 187; ст. 257; ч. 1 ст. 263 КК України.

У судовому засіданні 24.06.2022, відповідно до вимог ст. 331 КПК України, судом на обговорення поставлено питання про доцільність продовження тримання зокрема обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 під вартою.

Суд, заслухавши пояснення сторін у провадженні, дійшов висновку про необхідність продовження тримання під вартою, зокрема обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , з чим погоджується і колегія суддів, з огляду на таке.

Як указують положення ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність вказаних ризиків, що висвітлено в ч. 2 ст.177 КПК України, з урахуванням обставин, перелічених нормою ч. 1 ст. 178 КПК України.

Розглядаючи матеріали кримінального провадження в частині продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 під вартою у порядку ст. 331 КПК України, судом першої інстанції були дотримані вимоги кримінального процесуального закону, викладені в ст. 199 КПК України, з оцінкою і положень ч. 1 ст. 183 КПК України, які декларують, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

На дотримання наведених вище вимог кримінального процесуального закону та виходячи з усталеної практики Європейського суду з прав людини, суд першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження і дійшов ґрунтовного висновку про необхідність продовження обвинуваченим, зокрема ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22.08.2022 включно, без визначення розміру застави, - оскільки ОСОБА_8 , який є діючим працівником СБУ, і ОСОБА_6 , який є пенсіонером ОВС за станом здоров?я, обвинувачуються у вчиненні злочинів у співучасті з раніше судимим за вчинення тяжкого злочину - розбійного нападу ОСОБА_13 , яким передувало тривале спостереження та збір інформації про потерпілих та свідків.

Поза увагою суду не залишилася і та обставина, що під час досудового розслідування та на весь час судового розгляду кримінального провадження до потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 застосовані заходи безпеки.

На час прийняття судом оскаржуваного рішення, докази у провадженні в повному обсязі не досліджені.

Проте, суд на даному етапі, за будь-яких обставин, не може дати оцінку дослідженим доказам щодо невинуватості обвинувачених, як на те послалася сторона захисту.

Між тим, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , кожний, обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів проти громадської безпеки та власності, пов`язаних із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілих, вчинених у складі озброєної банди, організованої з метою нападу на окремих осіб, які мають підвищену суспільну небезпеку та за які, у разі доведеності вини, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна.

А, отже, вказані обставини та підвищена суспільна небезпека злочинів, у вчиненні яких вони обвинувачуються ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , кожний, дають підстави для висновку, що з боку цих обвинувачених існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема можливість переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на потерпілих, свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, а отже, доводи апеляційних скарг захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_7 стосовно необґрунтованості та недоведеності прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними, - оскільки суд прийняв рішення щодо їх існування на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_6 при винесенні обвинувального вироку, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Прийнято судом до уваги і доводи щодо стану здоров?я обвинуваченого ОСОБА_6 .

Так, стосовно доводів захисника ОСОБА_5 про наявність у ОСОБА_6 низки тяжких захворювань та потреби догляду за хворим батьком, - то суд апеляційної інстанції вважає, що вказані доводи не є такими, які, за наведених вище ризиків, можуть слугувати підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу та визначення його у виді домашнього арешту, як і обвинуваченому ОСОБА_6 , на утриманні якого є неповнолітні діти.

Також, як вважає колегія суддів, запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , з урахуванням його тривалості, не виходить за межі розумного строку, відповідає особам обвинувачених, характеру та тяжкості діянь, які їм інкримінуються, що позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема і ухиленню від суду.

Інших будь-яких доказів, які могли б бути підставою для зміни обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_6 запобіжного заходу, - не видно.

Отже, на думку колегії суддів, судом першої інстанції були дотримані вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, зокрема, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у виді тримання під вартою при повному та об`єктивному дослідженні на даному етапі судового розгляду всіх обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому, в ухвалі докладно наведені мотиви, за яких було прийнято відповідне рішення.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, які б вплинули на правильність прийняття судового рішення, доводи щодо якого і є предметом перегляду судом апеляційної інстанції у відповідності з приписами ч. 1 ст. 404 КПК України.

Щодо можливості звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 з під варти з метою вступу останнього до лав Збройних Сил України, то колегія суддів звертає увагу, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 Про введення воєнного стану в Україні, що набрав чинності одночасно з набранням чинності Закону України Про затвердження Указу Президента Про введення воєнного стану в Україні № 2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан з 24.02.2022 строком на 30 діб, який, зокрема, Указом від 17.05.2022 № 341/2022 продовжено з 05 год. 30 хв. 25.05.2022 строком на 90 діб.

На день розгляду даного клопотання законодавцем враховано потенційну користь, яку можуть принести особи, які утримуються під вартою, Україні у наданні відсічі збройній агресії проти нашої держави, яку розв`язала російська федерація, та надано відповідну оцінку, яка виразилась у прийнятті Закону України № 2125-ІХ Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо порядку скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або його зміни з інших підстав від 15.03.2022, яким КПК України доповнено ст. 616.

Відповідно до ч. 1 ст. 616 КПК України у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених ст.ст. 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 КК України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

ОСОБА_8 же обвинувачується у вчиненні злочинів, що передбачені, зокрема ч. 4 ст. 187 та ст. 257 КК України, що, за будь-яких обставин, не є безпосереднім предметом розгляду судом за встановленою законом процедурою за апеляційною скаргою сторони захисту на ухвалу суду щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За викладеним, апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 24 червня 2022 року у кримінальному провадженні № 120 171 000 400 104 22 від 24 липня 2017 року, якою ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , кожному, обвинуваченим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 5 ст. 185; ч. 4 ст. 187; ст. 257 КК України продовжено строк тримання під вартою до 22 серпня 2022 року включно, без визначення розміру застави - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3