Справа № 712/8792/22
Провадження № 1-кс/712/3953/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2022 року Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси клопотання прокурора Черкаської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000095 від 22.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Черкаської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивує тим, що Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві за процесуального керівництва Черкаської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000095 від 22.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві надійшла інформація від чергової частини військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про дорожньо-транспортну пригоду за участю військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, а саме:під час прямування до м. Сміла Черкаської області при в`їзді до населеного пункту Ташлик Черкаської області, військовий автомобіль марки «ЗИЛ» моделі «131»під керуванням ОСОБА_4 , з 20 військовослужбовцями, які перебували у кунгу вказаного автомобіля, не впорався з керуванням та перекинувся на лівий бік автомобіля. В результаті вказаного перекидання, військовослужбовець ОСОБА_5 отримав перелом дистальної головки правої променевої кістки та військовослужбовець ОСОБА_6 отримав перелом шостого ребра зліва.

В ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, проведеного 22.10.2022 у проміжок часу з 09 год. 12 хв. по 10 год. 24 хв. вилучено автомобіль марки «ЗИЛ» моделі «131», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

В ході досудового розслідування вищевказаний автомобіль постановою слідчого визнаний речовим доказом, оскільки зберіг на собі сліди злочину та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до ст. 98 КПК України, вказаний автомобіль є об`єктом кримінально протиправних дій, а тому з метою його подальшого збереження та недопущення знищення, спотворення чи втрати, є необхідність у накладенні арешту на вилучене майно.
Просить накласти арешт на автомобіль марки «ЗИЛ» моделі «131», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно технічного талону транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ), шляхом заборони його відчуження, користування, ремонту та знищення, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Тимчасово, до скасування у встановленому порядку, позбавити власників та інших зацікавлених осіб права на відчуження, розпорядження та/або користування арештованим майном.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, клопотання підтримує та просив задовольнити.

Представник військової частини ОСОБА_7 надав суду клопотання про розгляд справи в їх відсутність та не заперечує щодо задоволення клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини які регулюються нормами кримінально-процесуального законодавства.
Статтею 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно з вимогами ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Виходячи з положень ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може буди накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві за процесуального керівництва Черкаської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000095 від 22.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України.

Постановою старшого слідчого Четвертого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві від 22.10.2022 року визнано речовими доказами автомобіль марки «ЗИЛ» моделі «131», реєстраційний номер НОМЕР_2 у кримінальному провадженні № 0000095 та передано їх на зберігання у військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України.
Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідальності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «АНтріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series A N 296-A, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, п.п. 49-62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п.п. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та з метою яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справ «Джеймс та інші проти Сполученого королівства», п. 50, Series A N 98).
Відтак, враховуючи викладені вимоги практики Європейського суду з прав людини вважаю, що без накладення арешту на вказане майно, орган досудового розслідування буде позбавлений можливості досягти мети у встановлені істини у цьому кримінальному провадженні.
Також, вважаю, що матеріали кримінального провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою збереження речового доказу, що може перешкодити кримінальному провадженню.
Оцінюючи встановлені в судовому засіданні обставини, завдання арешту майна, як виду заходу забезпечення кримінального провадження, наслідки, які матиме накладення арешту на майно, зважаючи на те, що автомобіль відповідає ознакам речового доказу, оскільки містить на собі сліди кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає за необхідне з метою забезпечення збереження речових доказів, клопотання слідчого задовольнити та накласти арешт на даний автомобіль.
Разом з тим, слідчий суддя вважає залишити даний транспортний засіб на відповідальне збереження власнику майна військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії Українизаборонивши їм право відчуження, розпорядження та користування арештованого майна до розслідування кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 98, 100, 131, 132, 167, 170, 171 КПК України,слідчий суддя -

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно - автомобіль марки«ЗИЛ» моделі «131», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно технічного талону транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ), шляхом заборони власників та інших зацікавлених осіб, до скасування у встановлений законом порядку, його відчуження, користування, розпорядження.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складений 27.10.2022