пр. № 1-кс/759/1553/22
ун. № 759/6163/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, подане у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000191 від 27.01.2021, -

В С Т А Н О В И В:
До Святошинського районного суду м. Києва 10.06.2022 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 28.01.2021, подане у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000191 від 27.01.2021.

В рамках зазначеного провадження ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_6 від 28.01.2021 задоволено клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 та накладено арешт на майно приміщення квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом накладення заборони на відчуження, використання та розпорядження на час досудового розслідування та заборони внесення змін в технічний план приміщення.

Ухвала мотивована необхідністю збереження речових доказів у кримінальному провадженні та запобігання можливості псування, знищення, відчуження предмету кримінального провадження.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 підтримав клопотання, надав пояснення, що зводяться до викладеного у клопотанні, зокрема вказав, що слідчий суддя для розгляду клоптання власника майна ОСОБА_5 не виликала, належним чином не дослідила всіх матеріалів щодо законного володільця майна та підстав на яких проводилась перереєстрація права власності на майно.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти скасування арешту, оскільки на даний час не відпала потреба в арешті майна.
Слідчий суддя, розглянувши подане клопотання та вивчивши матеріали, додані до клопотання, приходить до таких висновків.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Судовим розглядом встановлено, що Святошинським УП ГУ НП в м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000191 від 27.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28.01.2021 накладено арешт на приміщення квартири, за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до даної ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 28.01.2021 арешт накладено з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні та запобігання можливості псування, знищення, відчуження предмету кримінального провадження.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.2 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік (далі Узагальнення), правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.

Пунктом 6 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік, метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову. При цьому слід пам`ятати, що сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна (правову кваліфікацію правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди). У свою чергу, слідчий суддя, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, зобов`язаний навести ці підстави у рішенні.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.2 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

З огляду на приписи п.18 ч. 1 ст. 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Частинами 3-5 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, постановляючи ухвалу про накладення арешту від 28.01.2021 слідчий суддя вказав, що арешт на вказане нерухоме майно накладається, оскільки воно відповідає критеріям речових доказів у межах даного кримінального провадження, а також зважаючи при цьому і на заяву про злочин, подану ОСОБА_8 , якому після смерті ОСОБА_9 по спадщині належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування свого клопотання, слідчий вказав, що 22.12.2020, за адресою: АДРЕСА_1 , невідома особа, шахрайським шляхом переоформила квартиру, за вказаною адресою, яка по спадщині належить ОСОБА_10 , чим спричинила матеріальний збиток. Також в ході досудового розслідування було встановлено, що після смерті ОСОБА_9 , невідомі особи по верх дверей, які були встановлені до смерті ОСОБА_9 , встановили інші двері до даної квартири та вільно користуються приміщенням даної квартири. Даний факт підтверджується, витягом з Державного реєстру спадкової справи № 6619094 від 10.12.2020, а також витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, що відомості Державної реєстрації на дану квартиру внесені 20.12.2020, за договором купівлі-продажу від 04.02.2012, посвідченим нотаріусом ОСОБА_11 , скоріше всього має явні ознаки підробки. Згідно Рішення про державну реєстрацію індекс № 56211225 від 19.01.2021, на даний час квартира зареєстрована за ОСОБА_5 та може бути відчужена третім особам.

Вказане обґрунтування слідчий суддя не перевірив при винесені своєї ухвали, у зв`язку із чим прийшов до хибних висновків.

Так, слідчий суддя розглянув клопотання про накладення арешту подане слідчим СВ Святошинського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 та погоджене із прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_12 , разом з тим матеріали, якими обґрунтовується клопотання, не містять постанови про групу прокурорів, а у Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань жодного прізвища прокурора, який є процесуальним керівником у цьому кримінальному провадженні не вказано.

Крім того, згідно ухвали майно, на яке накладено арешт, визнано речовим доказом, однак матеріали, додані до клопотання, не містять постанови про визнання квартири АДРЕСА_2 , речовим доказом.

В ухвалі суду міститься посилання на те, що квартира АДРЕСА_2 за правом спадкування має належити ОСОБА_10 , однак матеріали справи не містять відомостей, що саме ця квартира підлягає спадкуванню, а також не має даних, що підтверджують право власності на вказану квартиру саме за ОСОБА_9 , після смерті якого відкрилась спадщина.

Матеріали, додані до клопотання слідчого, містять витяг, згідно якого майно на яке накладено арешт на праві власності належить ОСОБА_5 , який набув такої власності на підставі договору купівлі-продажу. Як в клопотанні слідчого, так і в ухвалі суду міститься вказівка на те, що вказаний договір має явні ознаки підробки, однак слідчим жодним чином це не підтверджено, зокрема і на момент розгляду клопотання про скасування арешту майна.

Проаналізувавши саме клопотання та додатки, які надали сторони під час судового розгляду, а також ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 28.01.2021, встановлено, що у кримінальному провадженні за № 0000191 від 27.01.2021, не повідомлено про підозру жодній особі.

Приймаючи до уваги те, що в даному випадку не доведено, що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що вищезазначене майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України є підставою для скасування арешту майна як необгрунтовано накладеного.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 174, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 - задовольнити.

Скасувати накладений ухвалою Святошинського районного суду м. Києва у справі 759/1846/21 від 28 січня 2021 року арешт на нерухоме майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000191 від 27 січня 2021 року, а саме: на приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1