Єдиний унікальний номер 233/5573/17
Номер провадження 11-кп/804/562/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: Круподері Д.О.,

суддів: Залізняк Р.М., Смірнової В.В.

за участю

секретаря: Юрченко Т.С.,

прокурора: Загребельного Ю.О.,

захисника: Гостренко С.Д.,

обвинуваченого: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_1 на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 березня 2022 року про продовження запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000945 від 06.08.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_1 . у вчиненні злочину, передбаченого п. 13 ч.2 ст.115 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 березня 2022 року ОСОБА_1 обвинуваченому у вчинені кримінального правопорушення передбаченого п.13 ч. 2 ст. 115 КК України, продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, терміном до 23 травня 2022 року включно.

Із вказаним судовим рішенням не погодився обвинувачений ОСОБА_1 та оскаржив в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить звільнити його з-під варти.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що при продовжені строку тримання під вартою порушено його право на захист, він не мав можливості висловитись у свій захист. Також вказує, що головуючий у кримінальному провадженні за його обвинуваченням є інша суддя, ніж той суддя хто постановив оскаржувану ухвалу. Вказує, що змінити йому запобіжний захід необхідно для того, щоб він міг стати на облік у військовий комісаріат, оскільки він є патріотом України.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК України, думку учасників судового розгляду, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу обвинуваченого, які, в сукупності, давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_1 може здійснити дії, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 цього Кодексу, зокрема впливати на зміну показань свідків, переховуватись від суду або вчинити новий злочин, у зв`язку з чим прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_1 , суд першої інстанції врахував дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий та через невеликий проміжок часу скоїв новий особливо тяжкий злочин в період не знятої та не погашеної судимості, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, соціально не адаптувався. Отже суд, першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання та продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Колегією суддів, при перевірці законності та доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_1 запобіжного заходу надано оцінку в сукупності всім обставинам, в тому числі вагомості наявних доказів, які вказують на обґрунтованість підозри останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, таких обставин, як тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, схильністю до вчинення умисних кримінальних правопорушень, беззаперечно свідчить про наявність ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Враховуючи ступінь тяжкості злочину, який інкримінований ОСОБА_1 , спосіб його вчинення, ставлення обвинуваченого до скоєного та той факт, що останній раз ОСОБА_1 судимий за аналогічний особливо тяжкий злочин, колегія суддів вважає, що виправданість подальшого тримання під вартою ОСОБА_1 , підтверджується наявністю ризиків, які передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КК України та той факт, що жоден із вказаних ризиків за час проведення досудового розслідування та судового розгляду не зменшився, що свідчить про неможливість обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_1 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки він не забезпечить належної поведінки останнього під час розгляду кримінального провадження.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено військовий стан, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в України» №133/2022 від 14 березня 2022 року продовжено воєнний стан до 25 квітня 222 року.

При цьому, порушення права на захист, як про це зазначає обвинувачений, колегія суддів не вбачає, оскільки суд першої інстанції здійснив низку дій для можливості участі обвинуваченого у судовому засіданні, однак під час дії воєнного стану у ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» не було можливості здійснити доставку обвинуваченого до приміщення суду першої інстанції та провести відеоконференцію, крім того захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_1 здійснював адвокат Цимбалюк В.Г. безпосередньо у судовому засіданні.

Щодо тверджень обвинуваченого про необхідність його звільнення у зв`язку з бажанням воювати, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ЗУ «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо порядку скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або його зміни з інших підстав» 2125-IX, від 15.03.2022 набрання чинності, відбулась 22.03.2022. Згідно якого до Кримінального процесуального кодексу України внесені зміни розділ IX-1 доповнено статтею 616.

Відповідно до ст. 616 КПК України у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Отже, з огляду на вищевказане обвинувачений ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого п. 13 ч.2 ст. 115 КК України, що виключає можливість застосування положень ст. 616 КПК України до нього та скасуванню запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або зміни запобіжного заходу.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду та інші обставини, на які Європейський суд з прав людини посилався у своїх рішеннях (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року).

Наведені обставини кримінального провадження, спосіб вчинення інкримінованого ОСОБА_1 злочину в період незнятої та не погашеної судимості, ставлення останнього до вчиненого та попередня судимість за аналогічним злочином проти життя особи, беззаперечна наявність заявлених ризиків, які не зменшились впродовж судового розгляду, свідчать про неможливість обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_1 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки він не забезпечить належної поведінки останнього під час подальшого розгляду кримінального провадження.

Доводи обвинуваченого про продовження строку тримання під вартою іншим суддею, не є порушенням закону, оскільки головуюча суддя Кожевник О.А. перебуває на лікарняному, а розгляд клопотання про продовження строку тримання під вартою іншим суддею, передбачений абзацом 5 п. 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, про що наведено в оскаржувані ухвалі.

З урахуванням тяжкості пред`явленого ОСОБА_1 , обвинувачення, дати обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів не вбачає надмірної тривалості тримання обвинуваченого під вартою.

За висновком колегії суддів, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_1 , суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які виправдовують подальше тримання ОСОБА_1 в умовах ізоляції від суспільства та прийняв відповідне обґрунтоване судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи судом, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 березня 2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_1 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді