УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2022 року
м. Київ
справа № 295/3781/21
провадження № 51-1294ск22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 08 листопада 2021 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 07 лютого 2022 року щодо нього,
встановив:
За вироком Богунського районного суду м. Житомира від 08 листопада 2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 07 лютого 2022 року вказаний вирок місцевого суду залишено без змін.
Зі змісту касаційної скарги убачається, що засуджений не погоджується з вказаними судовими рішеннями та порушує питання про їх перегляд в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог п. 4

ч. 2, ч. 3 зазначеної статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, та думка особи, яка подає касаційну скаргу, з приводу її участі у касаційному розгляді.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального

та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені

в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того

чи іншого доказу.
Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно

до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Однак, всупереч вищевказаному засуджений, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, як на підставу для скасування оскаржених судових рішень, передбачену п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, доводів

на обґрунтування зазначеної позиції з урахуванням положень ст. 412 цього Кодексу не наводить.
Натомість засуджений ОСОБА_4 , надаючи свою оцінку доказам, заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження та

по суті посилається на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Окрім зазначеного, скаржник, вказуючи на несправедливість призначеного йому покарання через суворість та посилаючись на незаконність судового рішення

з підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК України, не обґрунтовує наведене

з огляду на положення ст. 414 КПК України.
Крім того, поза увагою засудженого залишилось те, що положення ст. 409 КПК України, на яку він посилається в обґрунтування своєї позиції щодо необхідності скасування оскаржених вироку і ухвали касаційним судом, передбачають підстави для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції.

Окрім вказаного, засуджений ОСОБА_4 у своїй касаційній скарзі не наводить конкретних порушень закону, допущених судом апеляційної інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, які відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України

з урахуванням положень статей 412, 413 цього Кодексу є підставами для

її скасування.
Крім цього, усупереч ч. 3 ст. 427 КПК України засуджений у скарзі не зазначає,

чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 08 листопада 2021 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 07 лютого 2022 року щодо нього залишити

без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк

з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3