Справа № 536/717/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2022 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області колегією суддів у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , судді ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в залі суду, клопотання прокурора ОСОБА_10 , про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, по кримінальному провадженню за обвинуваченням:

- ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27 ч.3 ст.307, ч.3 ст.27 ч.3 ст.311, ч.3 ст.27 ч.3 ст.313 КК України;

- ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27 ч.3 ст.307, ч.2 ст.27 ч.3 ст.311, ч.2 ст.27 ч.3 ст.313 КК України;

- ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27 ч.3 ст.307, ч.2 ст.27 ч.3 ст.311, ч.2 ст.27 ч.3 ст.313, ч.3 ст.307, ч.3 ст.311 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26 квітня 2022 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшло клопотання прокурора ОСОБА_10 про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор, в обгрунтування своєї позиції вказував, що правова кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 313 КК України, встановлена як незаконне придбання (виготовлення) та зберігання обладнання призначеного для виготовлення психотропних речовин, вчинене організованою групою; незаконне придбання, перевезення та зберігання прекурсорів, обіг яких обмежено і стосовно яких встановлюються заходи контролю - псевдоефедрин та фенілнітропропен, з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин, обіг яких обмежено - метамфетамін та амфетамін, вчинене організованою групою в особливо великих розмірах; незаконне виготовлення та зберігання з метою збуту психотропних речовин, обіг яких обмежено - метамфетаміну та амфетаміну, вчинене організованою групою в особливо великих розмірах.

18.02.2021 року ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду щодо ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12:51 год. 18.04.2021 року та визначено заставу в розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 135 000 грн. (один мільйон сто тридцять п`ять тисяч гривень), та в разі внесення застави покладено на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

15.04.2021 року ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду щодо ОСОБА_8 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12:51 год. 05.05.2021 року із правом внесення застави визначеної ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 18.04.2020 року.

05.05.2021 року ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03 липня 2021 року.

29.06.2021 року ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27 серпня 2021 року.

05.08.2021 року ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03 жовтня 2021 року.
23.09.2021 року ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21 листопада 2021 року.
19.11.2021 року ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 січня 2022 року.
12.01.2022 року ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12 березня 2022 року.
09.03.2022 року ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07 травня 2022 року.
Наразі підстав для зміни застосованого стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою, не вбачається, оскільки відповідно до ст. 177 КПК України існують ризики, оскільки він скоїв особливо тяжкий злочин та може переховуватись від суду через побоювання майбутнього покарання, що в свою чергу, враховуючи суспільний інтерес, дає підстави вважати, що обвинувачений, у разі застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів, матиме можливість негативно впливати на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Інші більш м`які запобіжні заходи неможливо застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 , з наступних причин:

- особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, з метою уникнення кримінального покарання, може переховуватись від суду, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- особиста порука - на адресу прокуратури області не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_8 , оскільки ніхто не наважується поручитися за нього, що на думку сторони обвинувачення негативно характеризує його особистість;

- домашній арешт - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків.

У разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає йому можливість негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях статей 177, 178, 183 КПК України

На підставі вищевикладеного, прокурор просив суд продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні інкриміновані ризики.

Також заперечував, проти твердження прокурора, що наявний ризик , який виправдовує тримання особи під вартою, а саме - військова агресія проти України. Вказав, що в п. 8 листа Ради Суддів України щодо роботи судів під час воєнного стану носить рекомендаційний характер та може бути застосований лише на певних територіях де виконання органами влади своїх повноважень обмежені.

При цьому, просив суд застосувати до ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, з`ясувавши думку прокурора, думку ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_6 дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду .

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд не може погодитись з обґрунтуванням зазначеного в клопотанні прокурора ризику, щодо можливості вчинення ОСОБА_8 інших кримінальних правопорушень, оскільки небезпека цього ризику повинна бути явною та бути доведеною стороною обвинувачення.

Оцінюючи підстави для продовження запобіжного заходу, суд оцінює практику ЄСПЛ, відповідно до якої у справі «Доронін проти України», суд зазначив, що хоча й видається, що спроба заявника втекти дала відповідним органам підстави для тримання його під вартою протягом досудового слідства та розгляду справи в суді, серйозність пред`явлених йому обвинувачень, ризик його ухилення та перешкоджання здійсненню правосуддя залишалися єдиними підставами, з огляду на які суд не змінював обраний йому запобіжний захід. Однак згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі збігом певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для подальшого тримання такої особи під вартою».

Також суд бере до уваги практику ЄСПЛ по справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001, в якій Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч.3 ст.307, ч.3 ст.27 ч.3 ст.311, ч.3 ст.27 ч.3 ст.313 КК України, серед яких відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжкі злочини, оскільки санкція статей передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років.
Вказані інкриміновані кримінальні правопорушення зокрема полягають в незаконному придбанні (виготовленні) та зберіганні обладнання призначеного для виготовлення психотропних речовин; незаконному виготовленні та зберіганні з метою збуту психотропних речовин, вчинені в особливо великих розмірах; незаконному придбанні, перевезенні та зберіганні прекурсорів, обіг яких обмежено, з метою їх використанні для виготовлення психотропних речовин, вчинені в особливо великих розмірах.

Вказані кримінальні правопорушення містяться у розділі XIIІ КК України, який визначено як кримінальні правопорушення проти здоров`я населення.

Водночас, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більш суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Більш того, законодавцем вказані злочини віднесено до числа найсерйозніших правопорушень, оскільки за такі злочини передбачена можливість не застосовувати навіть заставу при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В той час, колегія суддів не може погодитися з заявленим прокурором ризиком, щодо тримання ОСОБА_8 під вартою, у зв`язку з військовою агресією на території України з огляду на наступне.

Так в листі Ради Суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, зазначено : «Звернути увагу слідчих суддів, що у випадках, коли територіальну підслідність кримінальних правопорушень на стадії досудового розслідування змінено, а матеріали кримінальних проваджень через військові дії не було передано або передано не в повному обсязі, доцільно орієнтувати суди щодо однакового застосування положень ст. 199 КПК України, відповідно до яких слідчий суддя насамперед зобов`язаний перевірити обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик, передбачений ст. 177 КПК України, не зменшився, або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. До вказаних обставин (ризиків) безумовно належить військова агресія проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку».

З урахуванням того, що військові дії у зв`язку з військовою агресією проти України, на території Полтавської області не проводяться, колегія суддів вважає, що інкримінований ризик відсутній та не може бути взятий до уваги при вирішенні даного клопотання.

Проте, враховуючи вищевикладене, на думку суду, у разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти ризику переховування обвинуваченого від суду, через побоювання майбутнього покарання, також враховуючи суспільний інтерес, оскільки більш м`які запобіжні заходи передбачають перебування обвинуваченого на волі, що дає йому можливість негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Висновок суду щодо необхідності продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ґрунтується на вищевикладених обставинах, що виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Крім цього, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 182 КПК України, можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів..

При вирішенні питання щодо визначення розміру застави, суд враховує, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч.3 ст.307, ч.3 ст.27 ч.3 ст.311, ч.3 ст.27 ч.3 ст.313 КК України, ці злочини пов`язані зі сферою обігу наркотичних засобів, їх аналогів або прекурсорів, а санкція ч. 3 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі від 9 до 12 років із конфіскацією майна, санкція ч. 3 ст. 313 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі від 5 до 12 років із конфіскацією майна.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_10 про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів - задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого продовжити на два місяці з 26 квітня 2022 року до 24 червня 2022 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення, та може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

СуддяОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3