Справа №487/1118/22
Провадження №1-кс/487/1245/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2022 Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Миколаєва клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту,-
ВСТАНОВИВ:

12.05.2022 ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням, в якому просить скасувати арешт на майно а саме: дозвіл на зброю № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 ; предмет схожий на рушницю "Магнум" калібр 12мм № НОМЕР_2 ; патрони в кількості 7 штук калібру 12мм; предмет схожий на рушницю "МУ 20-01" калібр 20мм № НОМЕР_3 ; два магазини з 5-ма патронами калібру 20мм; прапор з жовто-блакитними полосами з зображенням зірки СРСР у центрі; противантажувальний костюм пілота з наявним позначенням " ВКК-БМ" № 509080Р-11, який накладено ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва 23.03.2022.
В обґрунтування клопотання зазначила, що ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.03.2022 накладено арешт на майно, а саме: дозвіл на зброю № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 ; предмет схожий на рушницю "Магнум" калібр 12мм № НОМЕР_2 ; патрони в кількості 7 штук калібру 12мм; предмет схожий на рушницю "МУ 20-01" калібр 20мм № НОМЕР_3 ; два магазини з 5-ма патронами калібру 20мм; прапор з жовто-блакитними полосами з зображенням зірки СРСР у центрі; противантажувальний костюм пілота з наявним позначенням " ВКК-БМ" № 509080Р-11. На даний час потреба у перебуванні вказаного майна під арештом відсутня, оскільки в рамках досудового розслідування вже було проведено всі необхідні слідчі дії з вказаним майном.
Посилаючись на відсутність потреби у подальшому арешті на майно, просила про задоволення клопотання.
В судове засідання ОСОБА_3 не з`явилась, надала заяву про розгляд клопотання у її відсутності, наполягає на його задоволенні.
Слідчий ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, не заперечує проти скасування арешту з майна.
Дослідивши матеріали клопотання та надані докази, слідчий суддя приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК).
Крім того, згідно з вимогами ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Судом встановлено, що в провадженні першого слідчого відділу ( з дислокацією у м.Миколаєві) ТУ ДБР, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000080 від 22.03.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.03.2022 було накладено арешт на майно вилучене під час огляду місця події - приміщення житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: сердечник від кулі; гільзу калібру 5,45 мм., що має позначення № НОМЕР_4 ; дозвіл на зброю № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 ; предмет схожий на рушницю "Магнум" калібр 12мм № НОМЕР_2 ; патрони в кількості 7 штук калібру 12мм; предмет схожий на рушницю "МУ 20-01" калібр 20мм № НОМЕР_3 ; два магазини з 5-ма патронами калібру 20мм; мобільний телефон " Galaxy Note 10+" з сім-каткою № НОМЕР_5 ; пристрій "IPad"; прапор з жовто-блакитними полосами з зображенням зірки СРСР у центрі; противантажувальний костюм пілота з наявним позначенням " ВКК-БМ" № 509080Р-11.

Досудове слідство у кримінальному провадженні триває.
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Частинами першою, другою та четвертою статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідноіз ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснення. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадку та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу відсвавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому вструктурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

На час вирішення клопотання про скасування арешту на майно, досудове розслідування, в межах якого було накладено арешт, триває, однак підстав для подальшого арешту слідчий суддя не вбачає.

Враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, тривалість розгляду кримінального провадження, проведення ряд необхідних слідчих дій та експертиз, слідчий суддя вважає, що у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт відпала потреба і з метою недопущення порушення прав власника майна, заявлене клопотання слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту задовольнити.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 23.03.2022 на майно а саме: дозвіл на зброю № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 ; предмет схожий на рушницю "Магнум" калібр 12мм № НОМЕР_2 ; патрони в кількості 7 штук калібру 12мм; предмет схожий на рушницю "МУ 20-01" калібр 20мм № НОМЕР_3 ; два магазини з 5-ма патронами калібру 20мм; прапор з жовто-блакитними полосами з зображенням зірки СРСР у центрі; противантажувальний костюм пілота з наявним позначенням " ВКК-БМ" № 509080Р-11, та повернути власнику - ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1