ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/281/22 Справа № 712/8507/20 Категорія: ч. 1 ст. 301 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 березня 2022 року, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Руська Поляна Черкаського району, українку, громадянку України, маючу на утриманні малолітню дитину 2019 року народження, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , несудиму,

звільнено від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, із закриттям кримінального провадження № 0003125 від 17.08.2020.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи на суму 1 307, 60 грн.

В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів,

в с т а н о в и л а :
В провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси перебував обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003125 від 17.08.2020 щодо ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301 КК України.

За результатами розгляду клопотання захисника ОСОБА_8 , ухвалою від 29.03.2022 ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, із закриттям кримінального провадження № 0003125 від 17.08.2020.

Судом зазначено, що ОСОБА_7 інкриміноване їй кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 301 КК України, яке є нетяжким злочином, вчинила 16.02.2019 і станом на 29.03.2022 минуло три роки давності, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України. Тому, за наявності підстав, передбачених ст. 49 КК України та за згодою обвинуваченої ОСОБА_7 , на виконання п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження підлягає закриттю, а остання звільненню від кримінальної відповідальності.

При цьому суд, керуючись ст. 124 КПК України, постановив стягнути з обвинуваченої ОСОБА_7 процесуальні витрати за проведення судової експертизи у сумі 1 307, 60 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просить ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.03.2022 змінити через порушення вимог кримінального процесуального закону, в частині протиправного стягнення процесуальних витрат на залучення експертів на суму 1 307, 60 грн. Внести зміни до абзацу двадцять п`ятого мотивувальної частини рішення суду першої інстанції, який викласти в такій редакції «Процесуальні витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування за проведення судової експертизи на суму 1 307,60 грн. здійснити за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються з Державного бюджету України». Виключити абзац другий резолютивної частини рішення суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи на суму 1 307, 60 грн.

Зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України суд, у разі ухвалення обвинувального вироку, стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Окрім того, Глава 8 КПК України в цілому передбачає стягнення з обвинуваченого процесуальні витрати лише у випадку ухвалення обвинувального вироку. У випадку постановлення ухвали про звільнення особи від кримінальної відповідальності, процесуальні витрати на залучення експерта повинні бути розподілені судом у відповідності до ч. 2 ст. 122 КПК України, зокрема їх відшкодування здійснюється за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким установам із Державного бюджету України.

Вважає, що суд на власний розсуд та без законних на те підстав зобов`язав її до сплати процесуальних витрат на залучення експерта, чим порушив наведені вище процесуальні вимоги та її інтереси.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду в судове засідання не з`явилась потерпіла ОСОБА_9 та захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 .

В заяві від 23.05.2022 захисник ОСОБА_8 , яка надійшла на електронну адресу суду, просив розгляд апеляційної скарги обвинуваченої здійснювати за його відсутності.

З огляду на те, що потерпіла ОСОБА_9 , участь якої в апеляційному розгляді не є обов`язковою, не повідомила про поважні причини свого неприбуття в судове засідання, а обвинувачена ОСОБА_7 не заперечувала проти розгляду її апеляційної скарги за відсутності захисника ОСОБА_8 , судовий розгляд здійснюється за їх відсутності, що узгоджується з положеннями ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думки обвинуваченої ОСОБА_7 про задоволення апеляційних вимог в повному обсязі, прокурора про законність ухвали районного суду та обгрунтованість стягнення з обвинуваченої процесуальних витрат, перевіривши та оцінивши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_7 до задоволення не належить.

За змістом ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ґрунтуватись на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин провадження в їх сукупності, з дотриманням вимог щодо кримінального та кримінального процесуального закону.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.03.2022 вимогам ст. 370 КПК України відповідає.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні 16.02.2019 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301 КК України розповсюдження зображень порнографічного характеру.

Статтею 284 КПК передбачено вичерпний перелік підстав для закриття кримінального провадження, які поділяються на реабілітуючи та нереабілітуючі. До реабілітуючих належать такі: відсутність події кримінального правопорушення; відсутність у діянні складу кримінального правопорушення; не встановлено достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді та вичерпано можливості їх отримати. Відповідно, всі інші підстави є нереабілітуючими, в тому числі звільнення від кримінальної відповідальності і передбачають констатацію факту вчинення особою кримінального правопорушення.

Пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Згідно ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення воліна строк не більше двох років.

Під час судового розгляду захисник ОСОБА_8 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 301 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, визначених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України із подальшим закриттям кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. Щодо задоволення заявленого захисником клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності не заперечувала обвинувачена ОСОБА_7 про що подала до суду заяву датовану 29.03.2022 відповідного змісту, яку підтримала під час судового засідання, зазначивши про зрозумілість наслідків закриття кримінального провадження з наведених підстав.

Частиною 4 статті 286 КПК України передбачено, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Тому, діючи відповідно до вимог зазначеного закону, суд першої інстанції невідкладно розглянув по суті заявлене захисником клопотання та дійшов висновку, що справу по обвинуваченню ОСОБА_7 слід закрити з нереабілітуючих підстав, тому вважав за необхідне стягнути з останньої суму процесуальних витрат за проведення судової експертизи.

Наразі учасниками судового провадження не оскаржується в апеляційному порядку сам факт звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 301 КК України на підстві ст. 49 КК України із закриттям кримінального провадження, а порушується питання виключно щодо невірного стягнення з останньої процесуальних витрат понесених в кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 126 КПК України питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 частини 1 статті 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані із здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Як зазначено вище, кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрито на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, що є нереабілітуючою підставою.

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі закрити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Отже, доводи обвинуваченої ОСОБА_7 з приводу відсутності підстав для сплати нею процесуальних витрат є необгрунтованими, оскільки закриття кримінального провадження щодо неї з нереабілітуючої підстави, в даному випадку - звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, і застосування до неї більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням експертиз.

Посилання обвинуваченої на те, що Главою 8 КПК України передбачено стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат лише у випадку ухвалення обвинувального вироку, не грунтується на законі та не узгоджується з усталеною практикою суду касаційної інстанції.

Так, у судовому рішенні від 17.06.2020 (справа № 598/1781/17) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Таким чином, очевидно, що звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд має вирішити питання й розподілу процесуальних витрат.

Враховуючи вищевикладене та те, що кримінальне провадження № 0003125 закрито з нереабілітуючих обставин на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності через закінчення строків давності, то колегія суддів приходить до висновку, що у даному випадку відсутні передбачені ст. 124 КПК України підстави для компенсації процесуальних витрат за проведення експертизи за рахунок держави.

Поскільки істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування або зміни судового рішення, під час розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, не встановлено, апеляційні вимоги обвинуваченої ОСОБА_7 колегія суддів визнає необгрунтованими та такими, що до задоволення не належать.

Керуючись ст. 404, п. 1 ч. 1 ст. 407, ст.ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 березня 2022 року, якою ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, із закриттям кримінального провадження № 0003125 від 17.08.2020, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст. 426 КПК України.

Головуючий

Судді