Номер провадження: 11-кп/813/492/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:
головуючий суддя ОСОБА_2 ,
судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_8 та прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0000585, внесеного до ЄРДР 25 червня 2019 року, відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, м. Єреван (Вірменія), громадянина Вірменії, вірменина за національністю, офіційно не працевлаштованого, з вищою освітою, одруженого, на утриманні має одну малолітню дитину, 2017 року народження, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2021 року кримінальне провадження № 0000585, внесене до ЄРДР 25 червня 2019 року, відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України.

Рішення суду мотивоване тим, що моментом звернення прокурора з обвинувальним актом до суду є не складення слідчим, погодження прокурором чи вручення підозрюваному обвинувального акту, а саме момент фактичного надходження такого обвинувального акту до відповідного суду. Натомість, із вхідного штампу Приморського районного суду м. Одеси вхід. №11228/19 вбачається, що прокурор звернувся до суду з обвинувальним актом 29 жовтня 2019 року, який із урахуванням часу на виконання вимог ст. 290 КПК України сплинув 28 жовтня 2019 року, тобто поза межами строку досудового розслідування.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись із вищенаведеною ухвалою, потерпілий ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій зазначив, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, оскільки ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22 серпня 2019 року строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні було продовжено до 26 жовтня 2019 року, а обвинувальний акт направлено 24 жовтня 2019 року за №37812, тобто із дотриманням строку досудового розслідування.

На підставі викладеного потерпілий просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
На вказану ухвалу прокурор Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги наступне:
- ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22 серпня 2019 року строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні було продовжено до 26 жовтня 2019 року;
- досудове розслідування у вказаному кримінальному провадження завершене 17 жовтня 2019 року, та у період з 17 жовтня 2019 року по 19 жовтня 2019 року, виконувались вимоги ст. 290 КПК України, а отже строк досудового розслідування вказаного кримінального провадження спливав 28 жовтня 2021 року;
- 21 жовтня 2019 року обвинувальний акт було затверджено прокурором та вручено обвинуваченому та його захиснику, а 22 жовтня 2019 року спрямовано до суду;
- згідно інформації з система електронного документообігу прокуратури, обвинувальний акт направлено до суду поштою у конверті №2/37812 від 24.10.2019 року, що і є часом звернення до суду
Посилаючись на викладене, прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000585, внесеному до ЄРДР 25 червня 2019 року, відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на новий розгляд до суду першої інстанції, іншим складом суду.
11 липня 2022 року засобами поштового зв`язку адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , направив заперечення на апеляційні скарги, у яких, вважаючи їх необґрунтованими, звертає увагу на те, що посилання прокурора на те, що обвинувальний акт було направлено до суду 24 жовтня 2019 року засобами поштового зв`язку не відповідають дійсності, оскільки обвинувальний акт було подано безпосередньо до канцелярії суду 29.10.2019 року, тобто поза межами строку, визначеного ст. 219 КПК України.
Позиції учасників судового розгляду.
У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу потерпілого та просив їх задовольнити.
Захисник заперечував проти задоволення апеляційних скарг, їх доводи вважав безпідставними, а ухвалу суду законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та надані до клопотання слідчого матеріали, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 1 КПК порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

У відповідності до положень ст. 2 КПК одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до ст.ст. 8, 9 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

У відповідності до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Тобто, обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства на всіх стадіях судового розгляду.

Апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, виходячи з такого.

Переглядаючи оскаржене судове рішення, апеляційний суд звертає увагу, що під час апеляційного розгляду керується положеннями ст. 5 КПК України, у відповідності до якої процесуальне рішення приймається згідно з положеннями КПК України, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення, тобто дотримання судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону в редакції Кримінального процесуального кодексу України до внесення змін, внесених Законом № 2201-IX від 14.04.2022 «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення порядку здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану».

Згідно зі статтею 113 КПК України процесуальні строки це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу (частина 2 статті 113 КПК України).

За своєю юридичною природою процесуальні строки виступають темпоральними умовами реалізації суб`єктивних прав і юридичних обов`язків учасників кримінальних процесуальних правовідносин.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

За викладених обставин, враховуючи, що злочин, який інкримінувався обвинуваченому ОСОБА_9 не відноситься до категорій тяжких чи особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, підлягають застосуванню приписи пункту 10 частини 1 статті 284 КПК.

В інтерпретації ж КПК України цей період необхідно відраховувати з дня притягнення до кримінальної відповідальності як стадії кримінального провадження, яка, згідно з пунктом 14 частини 1 статті 3 КПК, починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Положеннями п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України передбачено, що досудове розслідування починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 1 ст. 219 КПК України визначено, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

При цьому, згідно з п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Частина 4 статті 219 КПК України встановлює, що строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 Глави 24 цього Кодексу.

Згідно з частиною 5 статті 294 КПК України строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

Відповідно до статті 283 КПК прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: (1) закрити кримінальне провадження; (2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; (3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відповідно до ч. 5 ст. 219 КПК України строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в рамках строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду (постанови Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №556/1381/18, від 01 липня 2021 року у справі № 752/3218/20, ухвали Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №712/6375/18, від 15 березня 2021 року у справі № 676/6116/18, від 05 квітня 2021 року у справі № 676/804/20, від 21 квітня 2021 року у справі № 991/6516/20).

Як убачається з матеріалів судового провадження, зокрема із оскаржуваної ухвали суду, обвинувального акта та долученого до нього Реєстру матеріалів досудового розслідування, 26 червня 2019 року у кримінальному проваджені № 0000585, внесеному до ЄРДР 25 червня 2019 року, ОСОБА_9 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (п. 10 розділу I Реєстру матеріалів досудового розслідування), тобто досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні повинно було закінчитися прийняттям прокурором одного з рішень, передбачених ч. 2 ст. 283 КПК України, протягом двох місяців із цієї дати.
Натомість, ухвалою слідчого судді Київського районного суду від 22 серпня 2019 року строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні було продовжено до 26 жовтня 2019 року (п. 3 розділу IІІ Реєстру матеріалів досудового розслідування).
В подальшому, 16 жовтня 2019 року, ОСОБА_9 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри (п. 13 розділу І Реєстру матеріалів досудового розслідування).
Після чого, у період з 17 жовтня 2019 року по 19 жовтня 2019 року у вказаному кримінальному провадженні виконувались вимоги ст. 290 КПК України.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000585, внесеному до ЄРДР 25 червня 2019 року, відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, складений слідчим та затверджений прокурором 21 жовтня 2021 року (п. 19 розділу II Реєстру матеріалів досудового розслідування).
Зазначені обставини щодо руху кримінального провадження, в тому числі і дат складання та затвердження обвинувального акта до районного суду, прокурор та потерпілий в апеляційних скаргах та під час апеляційного розгляду не заперечують.
Зважаючи на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, підлягало закриттю на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки на момент звернення прокурором до суду з обвинувальним актом строк досудового розслідування, передбачений ст. 219 КПК України, завершився, оскільки безпосередньо отриманий судом 29 жовтня 2019 року, про що свідчать штамп вхідної кореспонденції суду за вхід. №11228/19 (а.с. 13), тобто поза межами строків досудового розслідування.

Посилання прокурора та потерпілого про те, що вказаний обвинувальний акт направлений до суду поштою у конверті №2/37812 від 24.10.2019 року, є безпідставними. Так, апеляційним судом встановлено, що супровідний лист про направлення обвинувального акту до суду підготовлено 22 жовтня 2022 року (а.с. 13), однак даних щодо направлення вказаного обвинувального акта до суду засобами поштового зв`язку матеріали справи не містять, а також ненадані під час апеляційного розгляду, а тому колегія суддів приходить до висновку про те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, був скерований до суду шляхом передачі йогоуповноваженій на його прийняття особі у Приморському районному суді м. Одеси 29 жовтня 2019 року, про що свідчать штамп вхідної кореспонденції суду за вхід. №11228/19 (а.с. 13), тобто поза межами строків досудового розслідування.
Посилання прокурора на інформацію, яка міститься у витягу з системи електронного документообігу прокуратури та копії реєстру № 3/825 на кореспонденцію, здану для перевезення УУФЗ Держфельдзв`язок від 25 жовтня 2022 року, є неспроможними, оскільки під час їх дослідження неможливо ідентифікувати, скероване відправлення, як обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, чи ні.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що прокурор в апеляційній скарзі зазначає, що скерування вказаного обвинувального акту відбулось 24 жовтня 2019 року у конверті №2/37812, при цьому надає копії реєстру № 3/825 на кореспонденцію, здану для перевезення УУФЗ Держфельдзв`язок від 25 жовтня 2022 року, де зазначено номер пакета відправлення 15/2-353 вих. 19.
Відповідно до частини 2 статті 42 КПК України обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу.

Згідно з частиною 4 статті 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Відповідно ж до змісту частини 1 статті 337 КПК України судовий розгляд може бути проведений виключно стосовно особи, яка набула статусу обвинуваченого в порядку, передбаченому Законом.

З огляду на положення статті 2 КПК України, згідно з яким до кожного учасника кримінального провадження повинна бути застосована належна правова процедура, та істотне порушення загальної засади кримінального провадження, передбаченої статтею 28 КПК України, щодо розумних строків, колегія суддів вважає, що ОСОБА_9 слід вважати таким, що не набув процесуального статусу обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 407 КПК України суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Під час апеляційного перегляду ухвали районного суду істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведені обставини апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційних скарг потерпілого та прокурора є необґрунтованими, а тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407-409, 413, 418, 419, 532 КПК, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційні скаргипотерпілого ОСОБА_8 та прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0000585, внесеного до ЄРДР 25 червня 2019 року, відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 (трьох) місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4