Провадження № 11-кп/824/3646/2022 Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
Іменем України

22 вересня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 16 вересня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , -
В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16 вересня 2022 року продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 у ДУ «Київський слідчий ізолятор» на 60 днів, тобто до 14 листопада 2022 року включно.
При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахувавши обставини, передбачені ст. 178 КПК України, оцінив суворість можливого покарання, що може бути призначене обвинуваченому, тяжкість висунутого обвинувачення в умисному тяжкому злочині проти власності, вчиненого із застосуванням насильства, вагомість досліджених в судовому засіданні доказів, відсутність у обвинуваченого офіційних та законних доходів, міцних соціальних зв`язків та дійшов висновку щодо існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 16 вересня 2022 року та застосувати до ОСОБА_7 будь-який інший запобіжний захід, що не пов`язаний з триманням під варто, зокрема: особисте зобов`язання або домашній арешт у нічний час.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує, що прокурором не було наведено жодних обставин, які б свідчили або могли свідчити про наявність вказаного ним ризику щодо переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення можливого максимального покарання, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, як і не наведено жодних переконливих аргументів щодо можливого вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення. Натомість щодо ризику переховування ОСОБА_7 від суду з метою уникнення покарання захисник зазначає, що переховуватись особі, яка не вважає себе винною в скоєні кримінального правопорушення немає сенсу. Також захисник вказує, що на теперішній час відсутні будь-які об`єктивні обставини, які б дозволяли вважати, що при умові зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, останній буде ухилятися від покладених на нього процесуальних обов`язків або негативно впливати на потерпілого. Крім того, щодо ризику вчинення нових злочинів, апелянт зазначає, що таке припущення не було обґрунтовано жодними аргументами, крім тих, що характеризують особу ОСОБА_7 як особу, що раніше притягувалась до кримінальної відповідальності за аналогічні корисливі правопорушення.
Заслухавши думки обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції при розгляді питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано та враховано всі обставини, за яких таке продовження можливе.

Так, судом першої інстанції були заслухані пояснення прокурора, обвинуваченого та його захисника для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.
Суд першої інстанції при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 належним чином дослідив всі обставини, які мають значення для вирішення даного питання, врахував те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні грабежу, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років; не має постійного місця проживання у м. Києві, за місцем судового розгляду та здійснення кримінального провадження, офіційно не працевлаштований та не має офіційних доходів; раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має ряд не знятих та не погашених у встановленому порядку судимостей за вчинення аналогічних корисливих злочинів, до затримання перебував у розшуку, та правильно встановив, що продовжують існувати обґрунтовані ризики, передбаченіп.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на учасників процесу, вчинити інше кримінальне правопорушення,

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що прокурором доведено продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою жодним чином не зменшились і в сукупності з даними про особу обвинуваченого, на даному етапі провадження, вказують на наявність підстав для продовження строку дії обраного йому запобіжного заходу.
Рішення суду першої інстанції прийнято на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що не доведено ризиків переховування обвинуваченого від суду, є безпідставними з огляду на те, що ОСОБА_7 до затримання вже перебував у розшуку, а також не має постійного місця проживання у м. Києві.
Враховуючи особу ОСОБА_7 , який офіційно не працевлаштований та не має офіційних доходів, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має ряд не знятих та не погашених у встановленому порядку судимостей за вчинення аналогічних корисливих злочинів, то існування ризику вчинення нових злочинів є обґрунтованим, і доводи апелянта цього не спростовують.

Питання щодо продовження строків тримання під вартою розглядалось судом в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, та з матеріалів провадження вбачається, що при продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого суд першої інстанції врахував існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, запобіганню яким може сприяти лише тримання обвинуваченого під вартою.
Доводи захисника про те, що на теперішній час відсутні будь-які об`єктивні обставини, які б дозволяли вважати, що при умові зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, останній буде ухилятися від покладених на нього процесуальних обов`язків або негативно впливати на потерпілого, є неспроможними, оскільки суд дослідив доводи сторони захисту про зміну забіжного заходу ОСОБА_7 на більш м`який та знайшов їх необґрунтованими, оскільки запобіжний захід у виді домашнього арешту не забезпечить запобіганню існуючих ризиків.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не інший запобіжний захід, у тому числі особисте зобов`язання або домашній арешт, як про це просить захисник, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції має бути залишена без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 16 вересня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя