УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 року

м. Київ

справа № 317/4120/17
провадження № 51-1934ск22

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 8 червня 2022 року у справі щодо ОСОБА_5 ,

встановив
Як убачається зі змісту копії оскаржуваного судового рішення, вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 8 листопада 2018 року ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за ч. 1 ст.286 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Відповідно до ст. 75 КК звільнено ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, та на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнено його від призначеного покарання.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди 30000 гривень.
Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 29 листопада 2021 року змінено сторону виконавчого провадження № 58035249 з ОСОБА_5 на його правонаступника ОСОБА_6 ..
Запорізький апеляційний суд ухвалою від 08 червня 2022 року апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 задовольнив, скасував вищевказану ухвалу суду першої інстанції та відмовив у задоволені заяви ОСОБА_4 про заміну сторони виконавчого провадження.

Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі ОСОБА_4 , як убачається з її змісту, остання не погоджується з ухвалою апеляційного суду від 08 червня 2022 року, яку просить скасувати з підстав неправильного застосування норм процесуального та матеріального права.

Встановлені обставини
Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України обов`язковим для перегляду судових рішень є апеляційний порядок, тоді як право особи на касаційне оскарження судового рішення забезпечується у випадках, визначених законом.
Таким чином, право на доступ до Верховного Суду не є абсолютним і підлягає дозволеним обмеженням, зокрема щодо кола судових рішень, які можуть бути переглянуті у касаційному порядку. Такі обмеження не шкодять самій суті права доступу до суду, переслідують легітимну мету ефективний розгляд касаційним судом лише справ відповідного рівня значущості, а також обґрунтовані пропорційністю між застосованими засобами та поставленою метою.

Так, предметом касаційного розгляду у кримінальному аспекті переважно виступає дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального закону при вирішенні питань, пов`язаних із притягненням особи до кримінальної відповідальності, та призначенні покарання, а також забезпечення права на апеляційний перегляд судових рішень у кримінальному провадженні.
Порушене у касаційній скарзі питання стосується оскарження судового рішення, постановленого за наслідком перегляду ухвали, прийнятої відповідно до ст. 537 і

ст. 539 КПК.
Разом із тим, за змістом ч. 6 ст. 539 КПК право на оскарження ухвали суду про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, обмежується можливістю її перегляду в апеляційному порядку, в той час як касаційного порядку оскарження такої ухвали кримінальним процесуальним законом не передбачено.
Крім того, ч. 1 ст. 36 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон № 1402-VIII) визначено, що Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи в такий спосіб судову практику на однакове застосування норм права.
Частиною 6 ст. 13 Закону № 1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Щодо вказаного питання об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду сформулювала висновок у постанові від 18 березня 2019 року (справа № 756/9514/15-к, провадження за касаційною скаргою № 51-115кмо17), зазначивши, що за змістом п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ч. 2 ст. 424, ч. 6

ст. 539 КПК ухвали суду першої інстанції про вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції за результатами такого перегляду оскарженню в касаційному порядку не підлягають.
Крім того, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема в рішенні у справі «Монкорне де Комон проти Франції», процедури, які стосуються виконання вироків, не підпадають під дію ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на справедливий суд) в її кримінальному аспекті розгляду, оскільки рішення з питань застосування, яке набрало законної сили,

не зачіпає «спору … про цивільні права і обов`язки» та не має відношення до «пред`явлення кримінального обвинувачення».
Оскаржувана потерпілою ухвала апеляційного суду постановлена за наслідком перегляду судового рішення місцевого суду, ухваленого відповідно до ст. 537 і ч. 6 ст. 539 КПК, а тому з урахуванням вищезазначеного висновку об`єднаної палати Верховного Суду її не може бути переглянуто судом касаційної інстанції.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Оскільки ухвала апеляційного суду не підлягає оскарженню в касаційному порядку, Верховний Суд на підставі п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілої.
Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілої

ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 8 червня 2022 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3