Справа № 357/1874/22
У Х В А Л А
про дозвіл на затримання

13 червня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у судовому засіданні, у кримінальному провадженні № 0002934, яке внесене до ЄРДР 26 листопада 2021 року, відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 127 КПК України,

У С Т А Н О В И В :

прокурором ОСОБА_3 заявлене клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та надання дозволу на затримання з метою приводу.

Воно мотивоване таким.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 127 КПК України.

Згідно із ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2022 року, ОСОБА_6 обирався запобіжний захід у виді домашнього арешту. В ході судового провадження він продовжувався. При цьому, судом констатована наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Однак, ОСОБА_6 свідомо та умисно, не з`явився на судове засідання від 25 травня 2022 року. А на інше судове засідання від 23 лютого 2022 року прибув із значним запізненням, у явно вираженому стані алкогольного сп`яніння. В зв`язку із цим, виникла потреба у застосуванні до ОСОБА_6 більш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Для розгляду цього питання, його необхідно затримати та доставити до суду.

Потерпілий ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 покладався на розсуд суду.

Судом установлено, що згідно із обвинувальним актом ОСОБА_6 обвинувачується за ч. ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 127 КПК України, з таким викладом фактичних обставин.

«23 листопада 2021 року близько 21:00 год. ОСОБА_7 , спільно із ОСОБА_6 та з ОСОБА_4 знаходилися в гаражному приміщенні, що розташоване на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де розпивали спиртні напої.

В ході проведення дозвілля у ОСОБА_4 виник конфлікт з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на ґрунті невиконання ОСОБА_4 зобов`язання із ремонту мопеду, який він обіцяв виконати напередодні. Під час вказаного конфлікту у ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за попередньої змови виник умисел на спричинення потерпілому фізичного та морального страждання.

Так, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 діючи з прямим умислом на заподіяння фізичного та морального страждання потерпілому ОСОБА_4 , шляхом вчинення насильницьких дій, з метою, примусити потерпілого вчинити дії, що суперечать його волі, а саме відремонтувати мопед, усвідомлюючи суспільну небезпечність вчинюваного діяння та бажаючи настання його суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно за попередньою змовою, заподіяли останньому фізичного та морального страждання. З цією метою ОСОБА_6 взяв з полиці скляну банку, в яку набрав бензин з баку мопеда, та облив ним потерпілого ОСОБА_4 . Після цього, дістав запальничку та намагався підпалити останнього, однак вона не спрацювала, а тому ОСОБА_7 , реалізуючи спільний злочинний умисел бажаючи довести до кінця дії ОСОБА_6 , взяв до рук запальничку та підпалив потерпілого ОСОБА_4 , після чого штовхнув його в оглядову яму гаражного приміщення.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: термічного опіку полум`ям обличчя та обох кистей (з гнійним запаленням на правій кисті), ушкодження нігтьових пластин пальців рук обох кистей, площею 9% поверхні тіла, термічних опіків повік обох очей, термічного опіку зовнішнього вуха та носа, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так, як для повного видужання необхідно тривалий строк більше ніж 3 тижні (21 день).

Крім цього, 23 листопада 2021 року близько 21:00 год. ОСОБА_7 , спільно із ОСОБА_6 та з ОСОБА_4 знаходилися в гаражному приміщенні, що розташоване на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де розпивали спиртні напої.

В ході проведення дозвілля у ОСОБА_4 виник конфлікт з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на ґрунті невиконання ОСОБА_4 зобов`язання із ремонту мопеду, який він обіцяв виконати напередодні. Під час вказаного конфлікту у ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за попередньої змови виник умисел на спричинення потерпілому фізичного та морального страждання.

В ході конфлікту, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 діючи в групі за попередньою змовою, на ґрунті виниклих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_4 маючи умисел на спричинення останньому тілесних ушкоджень, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, вчинили такі дії.

Так, ОСОБА_6 взяв з полиці скляну банку, в яку набрав бензин з баку мопеда, та облив ним потерпілого ОСОБА_4 . Після цього, дістав запальничку та намагався підпалити останнього, однак вона не спрацювала, а тому ОСОБА_7 , реалізуючи спільний злочинний умисел бажаючи довести до кінця дії ОСОБА_6 , взяв до рук запальничку та підпалив потерпілого ОСОБА_4 , після чого штовхнув його в оглядову яму гаражного приміщення.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: термічного опіку полум`ям обличчя та обох кистей (з гнійним запаленням на правій кисті), ушкодження нігтьових пластин пальців рук обох кистей, площею 9% поверхні тіла, термічних опіків повік обох очей, термічного опіку зовнішнього вуха та носа, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так, як для повного видужання необхідно тривалий строк більше ніж 3 тижні (21 день)».

Згідно із ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_8 від 29 листопада 2021 року, ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на шістдесят днів.

Відповідно до ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_8 від 26 січня 2022 року, ОСОБА_6 змінений запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт, в межах строку досудового розслідування, до 26 лютого 2022 року, включно.

Згідно із ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2022 року, продовжений строк дії, застосованого до ОСОБА_6 запобіжного заходу, у виді домашнього арешту, строком на два місяці.

В судове засідання від 25 травня 2022 року, ОСОБА_6 не з`явився, причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду повідомлявся під розписку (а.с. 108).

В судове засідання від 10 червня 2022 року, ОСОБА_6 не з`явився, причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду повідомлявся під розписку (а.с. 121)

В судове засідання від 13 червня 2022 року, ОСОБА_6 не з`явився, причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду повідомлявся під розписку (а.с. 146).

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 189 КПК України, при вирішенні питання про надання дозволу на затримання обвинуваченого з метою його приводу, прокурор має довести, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, а також є достатні підстави вважати, що:

1) обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду;

2) одержавши відомості про звернення прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Отже, суд, для надання дозволу на затримання обвинуваченого з метою його приводу, на підставі наданих доказів, має установити, чи є достатні підстави вважати, що до обвинуваченого може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою та він переховується від органів досудового розслідування чи суду.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Санкцією ч. 2 ст. 127 КПК України, передбачене покарання у виді позбавлення волі від п`яти до десяти років позбавлення волі.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Суд зазначає, що питання обґрунтованості підозри на стадії підготовчого провадження не вирішується, це є предметом судового розгляду, за результатами якого суд ухвалює вирок або постановляє ухвалу, по суті пред`явленого обвинувачення.

Прокурор ОСОБА_3 посилався на ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає їх доведеними.

Судом установлено, що ОСОБА_6 раніше не судимий, не працює, сім`ї та утриманців не має, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 122 КК України, за найтяжчий із яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

На думку суду, все викладене, в сукупності, свідчить, що зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 , відсутність стримуючих факторів він може, з метою уникнення відповідальності здійснити спроби втечі та переховування від суду, впливу на потерпілих та свідків, а також може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Суду доведено, що з огляду на ступінь ризику переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та/або суду, який є високим, факт порушення ним умов домашнього арешту, неявки за викликом до суду, насильницький характер злочинів у яких він обвинувачується, запобігти установленим ризикам передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, іншими запобіжними заходами, аніж тримання під вартою, неможливо.

Отже, викладене, свідчить про те, що наявні підстави, передбачені ст. 189 КК України, для надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_6 з метою приводу.

Згідно із ст. 186 КПК України, клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Отже, розгляд клопотання, про застосування запобіжного заходу, без участі обвинуваченого не передбачений.

Відповідно до ч. 3 ст. 190 КПК України, ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту: приводу підозрюваного, обвинуваченого до суду; закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії; добровільного з`явлення підозрюваного до слідчого судді, а обвинуваченого до суду, про що слідчий суддя, суд повідомляє прокурора; відкликання ухвали прокурором.

Отже, ухвала суду про дозвіл на затримання з метою приводу обвинуваченого має обмежений строк дії, який перевищує строк розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В зв`язку із цим, на даний час, підстав для розгляду клопотання прокурора ОСОБА_3 про застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, немає.

Керуючись ст. 189-191, 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, - залишити без розгляду.

Клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 про дозвіл на затримання обвинуваченого з метою приводу, - задовольнити.

Надати працівникам Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_6 з метою приводу до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вказати, що обвинувачений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Матюші Білоцерківського району Київської області, громадянин України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , тел. НОМЕР_1 .

Після затримання, доставити обвинуваченого ОСОБА_6 , протягом 36 годин з моменту затримання, до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, за адресою: вул. Першотравнева, буд. 4 «а», м. Біла Церква, Київська область, 09108.

Про затримання ОСОБА_6 повідомити прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , за адресою: вул. Шолом-Алейхема, буд. 38 «а», м. Біла Церква, Київська область, 09100.

Згідно із ч. 5 ст. 191 КПК України, службова особа, яка на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання затримала особу, зобов`язана негайно вручити їй копію зазначеної ухвали.

Встановити строк дії ухвали шість місяців, до 13 вересня 2022 року, включно.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Ухвала втрачає силу з моменту: приводу обвинуваченого до суду, або закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або добровільного з`явлення обвинуваченого до суду.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1