Справа № 756/6162/22
Провадження № 1-кс/756/1076/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 року місто Київ

Слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника володільця майна ОСОБА_3 , прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про передачу в управління майна, на яке накладено арешт у кримінальному провадженні №0001108 від 13.05.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1 КК України,

УСТАНОВИВ:

Прокурор Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про передачу в управління майна, на яке накладено арешт у кримінальному провадженні №0001108 від 13.05.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1 КК України, в якому просить передати Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, в управління за договором на підставах, у порядку та на умовах, визначених ст.ст. 19, 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», земельну ділянку з кадастровим номером :78:215:0084 загальною площею 16,4405 га, на яку ухвалою Оболонського районного суду м. Києва у справі № 756/16740/21 від 07.12.2021 накладено арешт шляхом заборони розпорядження та відчуження у кримінальному провадженні № 0001108 від 13.05.2021, та зобов`язати Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів забезпечити реєстрацію прав управління та інших речових прав, що виникатимуть на підставі ухвали слідчого судді про передачу Національному агентству в управління зазначеного у пункті 2 клопотання майна, на яке накладено арешт.

В обґрунтування клопотання зазначає, що у провадженні слідчого відділу Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001108 від 13.05.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території Оболонського району м. Києва, а саме на земельних ділянках які знаходяться на прибережних захисних смугах водоймищ та річки Дніпро, зокрема затоки «Оболонь», за відсутності відповідних прав на володіння, користування чи розпорядження вказаними ділянками, невстановлені особи самовільно, та неправильно трактуючи поняття «майновий комплекс» всупереч встановленому законом порядку, стоянку плавзасобів розмістили дерев`яні споруди типу «Альтанки», а також інші господарські споруди та будівлі, тим самим незаконно, самовільно зайняли земельні ділянки, які знаходяться в охоронних зонах, зонах санітарної охорони, санітарно-захисних зонах чи зонах особливого режиму використання земель та зазначаючи що їм належить майновий комплекс, проте відповідно до інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно цілісний майновий комплекс складається з трьох нежитлових будівель загальною площею 146,3 квадратних метри.

Відповідно до рішення Київської міської ради №38/1093 від 22.01.2009 «Про використання земель водного фонду та прибережних захисних смуг у місті Києві», згідно статей 8, 85, 86 Водного кодексу України, статті 59 Земельного кодексу України, Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про благоустрій населених пунктів», КП «Плесо» здійснює функції водогосподарської спеціалізованої організації по утриманню водних об`єктів з прибережними захисними смугами, смугами відведення, береговими смугами водних шляхів та гідротехнічними спорудами.

Враховуючи вище викладене, на виконання запиту слідчого, щодо надання інформації, яка стосується водних об`єктів, розташованих на території Оболонського району міста Києва від Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва КП «Плесо» було отримано лист, згідно якого, зовнішні межі прибережних захисних смуг та характеристики водних об`єктів розташованих на території Оболонського району м. Києва визначені відповідно до «Схеми зовнішніх меж прибережних захисних смуг об`єктів водного фонду м. Києва. Мінський район (Оболонський з 30.01.2001р.)» та доповнення до Схеми зовнішніх меж прибережних захисних смуг об`єктів водного фонду м. Києва, які розроблені ДП «Інститут Київгенплан», ВАТ «Київпроект» на замовлення ДКП «Плесо» та затверджені рішенням Київської міської ради від 15.03.2007 №253/914. За даними вказаної схеми водний об`єкт «затока Дніпра Собаче гирло» площею водної поверхні 83 га. Затока штучна, створена на місці пісчаного кар`єру. Схемою встановлено зовнішню межу прибережну захисну смугу по існуючій захисній дамбі із західного боку, з північного по існуючій дорозі на відстані від 115 метрів від урізу води з врахуванням постанови Кабінету Міністрів України №486 від 08.05.1996 щодо встановлення зовнішньої межі водоохоронної зони по лінії затоплення території 10 % повністю (відмітка поверхні 96, 5 м).

Територія у межах прибережних захисних смуг може бути надана організаціям тільки у тимчасове користування без права забудови у відповідності до ст. 85 та 89 Водного кодексу та по погодженню з Держуправлінням екології та природних ресурсів у м. Києві.

У рамках кримінального провадження з метою перевірки законності зайняття частини земельної ділянки з кадастровим номером :78:215:0084 загальною площею 16.4406 га, яка на праві комунальної власності належить територіальній громаді міста Києва в обличчі Київської міської ради та частина земельної ділянки фактично самовільно зайнята ТОВ «ЛАГУНА» проведено огляд з залученням спеціалістів на підставі ухвали слідчого судді.

В ході проведення огляду, як зазначає прокурор, встановлено, що ТОВ «ЛАГУНА» самовільно без жодного дозволу захопила земельну ділянку площею 4,77 га в межах прибережних захисних смуг, що встановлено під час огляду та підтверджується забором яким огороджено територію та 2 (двома) пропускними пунктами які встановлені ТОВ «ЛАГУНА», та топографічно-геодезичними вишукуваннями спеціаліста залученого на підставі постанови про залучення спеціаліста. Оглядом встановлено що на самовільно захоплена ділянка використовується ТОВ «ЛАГУНА» з метою здачі в аренду металевих контейнерів та зберігання плав-засобів. Окрім того оглядом встановлено самовільне будівництво будівель та споруд на самовільно-зайнятій ділянці, посадові особи ТОВ «ЛАГУНА» не змогли повідомити про власників або осіб які здійснюють будівництво на самовільно зайнятій ділянці.На момент проведення огляду вказаних земельних ділянок та споруд встановити їх власника не представилось за можливе.

Враховуючи вище викладене вказані земельні ділянки зайняті за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про їх передачу у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину.

Прокурор зазначає, що зазначену земельну ділянку визнано речовим доказом у кримінальному провадженні постановою прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , яка відноситься до комунальної власності. У ході досудового розслідування даного кримінального провадження, на підставі ст. 170 КПК України, ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року у справі №756/16740/21, провадження № 1-кс/756/2795/21 накладено арешт на речовий доказ у кримінальному провадження №0001108 від 13.05.2021, а саме земельну ділянку з кадастровим номером :78:215:0084 загальною площею 16,4405 га шляхом заборони розпорядження та відчуження.

Наразі, виникла нагальна потреба передати в управління земельну ділянку з кадастровим номером :78:215:0084 загальною площею 16,4405 га яка належить Київській міській раді, на яке накладено арешт, шляхом заборони відчуження та розпорядження.

Прокурор в клопотанні зазначає, що відповідно до інформації державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 10.08.2022 вартість земельної ділянки з кадастровим номером :78:215:0084 становить 371146085,63 грн. (триста сімдесят один мільйон сто сорок шість тисяч вісімдесят п`ять гривень та шістдесят три копійки). Прожитковий мінімум встановлений на 2022 рік на рівні 2600 гривень, тобто біля передачі в АРМУ достатньо майна вартість 520000 грн. Вказана земельна ділянка щонайменше у 700 разів перевищує 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За усіма очевидними ознаками вартість земельної ділянки, на які накладено арешт ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва у справі №756/16740/21-к в межах кримінального провадження №0001108 від 13.05.2021, значно перевищує 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У зв`язку з чим, зазначене арештоване майно може бути передано Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості.

Вказана земельна ділянка, відповідає критеріям, визначеним статтею 100 КПК України та може без шкоди для кримінального провадження бути передана в управління Національному агентству для реалізації відповідних активів або передачі в управління за договором.

Окрім того, прокурором зазначається, що відповідно до особливостей процедури передачі активів в управління АРМА рекомендує, з`ясовувати наступні питання, одним з них є відсутність підстав вважати, що передача активів в управління може завдати шкоди кримінальному провадженню, у прокурора та слідчого у кримінальному провадженні відсутні правові засоби та механізми, окрім того чинний КПК прямо передбачає передачу в АРМУ активів, окрім того, слід зазначити , що передача вказаної земельної ділянки лише позитивно вплине на ефективне використання земельної ділянки, адже мета передання Національному агентству арештованого майна для здійснення заходів з управління ним це зокрема, забезпечення збереження активів, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, та їх економічної вартості (абзац сьомий частини шостої статті 100 КПК України, пункт 4 частини першої статті 1, частина перша частини четвертої ЗУ « Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів»).

З огляду на вищевикладене прокурор зазначає, що арештована на підставі ухвали слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва у справі № 756/16740/21 земельна ділянка, як речовий доказ, на який накладено арешт забороною розпорядження та відчуження, підлягає передачі за рішенням слідчого судді Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, яке не є зацікавленою у справі особою, для здійснення заходів з управління відповідними об`єктами нерухомого майна з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості та збільшення ринкової вартості.

Прокурор у судове засідання з`явився, клопотання підтримав та просив задовольнити.

Представник Київської міської ради ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання прокурора та передачі майна Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, з підстав викладених у письмових поясненнях.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши учасників судового процесу, прийшов до наступного.

Згідно ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Як вбачається з матеріалів клопотання, у провадженні слідчого відділу Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001108 від 13.05.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

В рамках зазначеного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 07.12.2021 на земельну ділянку з кадастровим номером :78:215:0084 загальною площею 16,4405 га накладено арешт із забороною відчуження та розпорядження, в решті клопотання - відмовлено.

Арешт на вказане нерухоме майно накладено з метою збереження речового доказу.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб (п.2 ч.1 ст. 170 КПК України).

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до приписів ст.84, 98 КПК України речові докази є окремим процесуальним джерелом доказів. Так, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. У зв`язку з цим за наявності вказаних ознак будь-яке майно (речі, документи, нерухоме чи рухоме майно) в кримінальному провадженні може мати статус речових доказів незалежно від того, чи накладений на нього арешт з відповідною метою (в порядку п.1 ч.2 ст.170 КПК України). Необхідність використання певного майна як речового доказу залежить від рішення слідчого чи прокурора, яке може бути прийняте на будь-якому етапі досудового розслідування.

Спеціальним механізмом для забезпечення збереження арештованого у кримінальному провадженні майна є визначений законодавством України інститут управління таким майном, який закріплено Законом України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів». Зазначений Закон визначає єдиною підставою для управління активами накладення на них арешту у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 19 Закону) без конкретизації мети такого арешту.

Положеннями ч. 6 ст. 100 КПК України передбачено, що речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі - Національне агентство), для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

Відповідно дост. 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» управління рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами здійснюється Національним агентством шляхом реалізації відповідних активів або передачі їх в управління.

Згідно ч. 1 ст. 19 вказаного Закону Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, а також у позовному провадженні у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави із встановленням заборони користуватися такими активами, сума або вартість яких дорівнює або перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.

В силу вимог ч.7 ст.100 КПК України вирішення питання про передачу майна в управління здійснюється за правилами накладення арешту на майно. Натомість, арешт майна, згідно з п. 7 ч. 2 ст.131 КПК України є заходом забезпечення кримінального провадження.

Отже, питання про передачу майна в управління Національному агентству слідчий суддя розглядає з урахуванням загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Вирішуючи питання щодо передачі майна в управління Національному агентству, слідчий суддя звертає увагу на те, що обов`язковою умовою передачі майна в управління Національного агентства є наявність мети забезпечення збереження таких речових доказів або збереження їхньої економічної вартості, звідси має наслідком покладення обов`язку на слідчого, прокурора щодо доведення обставин, які підтверджують, що у разі нездійснення таких дій, майно може бути перетворене, знищене, зіпсоване або його економічна вартість істотно зменшиться в ціні.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар. Відповідно до пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Відтак, за допомогою такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна вже досягнуто завдань кримінального провадження, які полягають у запобіганні можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Положення КПК України та Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19.11.2012 року №1104, покладаються на сторону кримінального провадження, якій надані речові докази під час досудового розслідування, обов`язок організувати належне збереження таких речових доказів та забезпечити їх схоронність.

Обґрунтовуючи клопотання прокурор зазначив, що метою передачі в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, є забезпечення досягнення мети накладення арешту на майно, збереження майна та збереження його економічної вартості.

Водночас слідчим суддею, під час судового розгляду клопотання не було встановлено, що незастосування заходів щодо передачі в управління Національному агентству майна, зазначеному у клопотанні, унеможливить виконання завдань кримінального провадження та не забезпечить збереження речових доказів та їх економічної вартості, прямого чи опосередкованого впливу та посягання на арештоване майно.

Враховуючи тривалий проміжок часу, що минув з моменту накладення арешту на майно та до звернення з клопотанням про передачу речових доказів Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, недоведення стороною обвинувачення обставин, які б свідчили про наявність ризику втрати майна, слідчий суддя вважає, що в даному випадку відсутня необхідність створення додаткових гарантій збереження арештованого майна у кримінальному провадженні.

Разом з тим, прокурор звертаючись з клопотанням про передачу речових доказів Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів для здійснення заходів з управління ними в рамках кримінального провадження №0001108 від 13.05.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України не надав слідчому судді жодних доказів, які б свідчили про наявність наведених в клопотанні ризиків, а саме по собі визнання майна речовим доказом, не може тягнути за собою його обов`язкову передачу Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаних від корупційних та інших злочинів.

Прокурором не доведено, що незастосування заходів щодо передачі в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, майна, зазначеного у клопотанні, унеможливить виконання завдань кримінального провадження та не забезпечить збереження речових доказів та їх економічної вартості, не доведено обставин, які підтверджують, що у разі нездійснення передачі вказаного у клопотанні майна в управління Національному агентству, майно може бути перетворене, знищене, зіпсоване або його економічна вартість істотно зменшиться в ціні, а тому, на переконання слідчого судді, застосування такого порядку зберігання речових доказів суперечитиме принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Також всупереч вимогам ст.100 КПК України, відсутні відомості звернення до власника майна та ненадання останнім добровільної згоди на передачу вказаного майна Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості.

Враховуючи вищевикладені обставини, підстав передачі зазначеного майна в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, слідчий суддя не вбачає.

Таким чином, клопотання прокурора є необґрунтованим, тому у слідчого судді відсутні підстави його задоволення.

Керуючись статтями 9, 100, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про передачу в управління майна, на яке накладено арешт у кримінальному провадженні №0001108 від 13.05.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1 КК України - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 26.08.2022 о 15 год. 40 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1