Справа № 152/1060/21
В И Р О К
іменем України

19 вересня 2022 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:
секретаря судового
засідання ОСОБА_2 ,

Справа №152/1060/21
Провадження №1-кп/152/10/22

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді Вінницької області в залі суду кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Перепільчинці Шаргородського району Вінницької області, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, працюючої різноробочою у ФГ «Плебанівський сад» с. Плебанівка Жмеринського району, з середньою освітою, раніше не судимої, не є пенсіонером, не є особою з інвалідністю,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, кримінальне провадження щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000271 07.05.2021 року,

з участю:
сторін кримінального провадження

зі сторони обвинувачення:
прокурора відділу Вінницької
обласної прокуратури ОСОБА_4 ,

зі сторони захисту:
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 ,

учасника судового провадження
потерпілої ОСОБА_6 ,

встановив:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винною у вчиненні якого визнається обвинувачена; докази на підтвердження встановлених судом обставин та мотиви неврахування окремих доказів.

Обвинувачена ОСОБА_3 в вечірній час 6 травня 2021 року прийшла до своєї знайомої ОСОБА_7 , що проживає в АДРЕСА_2 , куди пізніше прийшов її чоловік ОСОБА_8 , після чого у кухні вживали алкогольні напої. Приблизно о 22 годині 30 хвилин, перебуваючи в приміщенні кухні вказаного житлового будинку, ОСОБА_3 та ОСОБА_8 розпочали між собою словесну суперечку, в ході якої господарка будинку ОСОБА_7 зробила останнім зауваження та запропонувала вийти на вулицю. Після чого, продовжуючи сперечатись між собою, ОСОБА_3 та ОСОБА_8 направилися з кухні у веранду в напрямку до виходу з приміщення будинку, де між ними продовжилася суперечка. При цьому, під час суперечки обвинувачена ОСОБА_3 повернулася з веранди в приміщення кухні, де зі столу взяла ніж і з ножем в руці вийшла до веранди вказаного будинку, де продовжилася суперечка з ОСОБА_8 .

Перебуваючи в веранді та тримаючи в руках ніж, обвинувачена ОСОБА_3 в ході суперечки з ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи, що посягає на життя іншої особи, при цьому передбачаючи і свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого, нанесла один удар ножем в ліву частину шиї ОСОБА_8 , заподіявши тілесне ушкодження, від якого останній помер на місці події.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №23 від 07.05.-02.06.2021 року, при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 виявлено колото-різану рану шиї зліва з ушкодженням правої сонної артерії, передньої стінки трахеї, правого грудинно-ключично-соскоподібного та підшкірного м`язів передньої стінки трахеї, правого грудинно-ключично-соскоподібного та підшкірного м`язів, ознаки гострої масивної крововтрати та загального знекровлення організму. Причиною смерті ОСОБА_8 є колото-різана рана шиї зліва з ушкодженням правої сонної артерії, яка супроводжувалася гострою масивною крововтратою та загальним знекровленням організму. Між колото-різаною раною шиї з пошкодженням правої сонної артерії та смертю ОСОБА_8 є прямий причинний зв`язок. Колото-різана рана шиї зліва з ушкодженням правої сонної артерії, передньої стінки трахеї, правого грудинно-ключично-соскоподібного та підшкірного м`язів належить до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Колото-різана рана шиї зліва з пошкодженням правої сонної артерії, передньої стінки трахеї, правого грудинно-ключично-соскоподібного та підшкірного м`язів утворилася від дії плаского однобічно гострого колючо-ріжучого предмета типу клинка ножа, що мав обушок та гостре лезо. Ширина клинка ножа на глибині занурення біля 1,3 см., про що свідчить довжина рани на шкірі шиї зліва та ширина ранового каналу. Кількість і характер рани на шиї вказують на те, що ОСОБА_8 , було нанесено не більше одного удару клинком ножа. Форма і протяжність рани свідчать про те, що ушкодження шиї спричинено двохмоментною дією клинка ножа: спершу від удару та занурення клинка ножа, а потім при його видаленні. Розташування рани на шиї зліва, направлення ранового каналу свідчать про те, що клинок ножа діяв в направленні зліва направо, дещо зверху вниз і спереду назад (при умові вертикального положення тіла). Після заподіяння вище вказаного тілесного ушкодження ОСОБА_8 міг жити та здійснювати цілеспрямовані дії нетривалий проміжок часу, який рахується хвилинами. Колото-різана рана шиї зліва з ушкодженням правої сонної артерії, передньої стінки трахеї, правого грудинно-ключично-соскоподібного та підшкірного м`язів передньої стінки трахеї, правого грудинно-ключично-соскоподібного та підшкірного м`язів має ознаки прижиттєвого походження. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 хворобливо змінених внутрішніх органів, які б мали відношення до причини смерті не виявлено. Смерть ОСОБА_8 настала за 10-12 годин до моменту розтину. Тілесних ушкоджень, які б свідчили про боротьбу чи самозахист при судово-медичній експертизі не виявлено. При судово-токсикологічній експертизі крові та сечі від трупа ОСОБА_8 виявлено етиловий спирт в концентрації 2,8 ‰ у крові та 4,0 ‰ у сечі, що свідчить про те, що за життя незадовго до смерті він знаходився в сильній степені алкогольного сп`яніння.

Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинила злочин, передбачений ч.1 ст.115 КК України, вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
У ч.1 ст.91 КПК України наведені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Серед іншого, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Виходячи з аналізу норм частини 1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити, серед іншого, такі питання, в тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати.

Виходячи із вимог ст.ст.2, 9 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, при цьому, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).

Частиною 2 ст.8 та ч.5 ст.9 КПК України встановлено, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Зміст поняття доведеності винуватості особи у вчиненні злочину «поза розумним сумнівом» розкрито у пункті 150 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно з яким Суд при оцінці доказів, керується критерієм доведеності « поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Принцип презумпції невинуватості закріплений також у міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та які, відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, ч.1 ст.19 ЗУ «Про міжнародні договори України», є частиною національного законодавства України.

Так, у ч.1 ст.11 Загальної декларації прав людини зазначається, що кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинуватою доти, поки її винність не буде встановлена у законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту.

Згідно з абз.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно із законом.

Аналогічна норма міститься у п.2 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Так, ЄСПЛ, який має право тлумачити Конвенцію для правильного її розуміння, у рішенні в справі «Барбера, Массеге і Джабардо проти Іспанії» зазначив, що п.2 ст.6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, оскільки обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

Зазначене кореспондується з позицією Конституційного Суду України, згідно з якою сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнати як кримінальну відповідальність, оскільки особа не несе кримінальної відповідальності, доки її не буде визнано судом винною у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили (Рішення від 27.10.1999 року у справі №1-15/99).

Також, визначаючи поняття презумпції невинуватості у рішенні в справі «Мінеллі проти Швейцарії», ЄСПЛ зазначив, що «без доведення попередньої вини обвинуваченого в порядку, встановленому законом, і зокрема, без надання обвинуваченому можливості скористатися правом на захист, судове рішення відносно нього породжує відчуття того, що обвинувачений є справді винним».

Крім того, ЄСПЛ у своєму рішенні від 22.04.2010 року у справі «Фатуллаєв проти Азербайджану» зазначив, що презумпція невинуватості, втілена в п.2 ст.6 Конвенції, є одним із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передчасне висловлювання як самим судом, так і представниками інших органів влади думки, що особа, яка «обвинувачується у кримінальному злочині», є винною до того, як це доведено в законному порядку.

Аналогічний висновок зроблено ЄСПЛ у п.п.71, 81 рішення у справі «Шагін проти України».

В п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Суд створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створюючи необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд дослідив, проаналізував всі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, у відповідності критерію доведення ними обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, поза розумним сумнівом, що відповідає положенням ч.2 ст.17 КПК України.

Так, під час судового розгляду кримінального провадження були допитані обвинувачена, потерпіла, свідки сторони обвинувачення, свідки сторони захисту, судово-медичний експерт для роз`яснення висновку, досліджені документи, зібрані сторонами кримінального провадження.

Отже, суд, дотримуючись загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, рівності перед законом і судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, оцінивши кожний із доказів, наданих сторонами кримінального провадження з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку щодо висунутого ОСОБА_3 обвинувачення за ч.1 ст.115 КК України, приходить до висновку про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення доведено поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, який полягає у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині ОСОБА_8 .
Так, будучи допитаною під час судового розгляду, обвинувачена ОСОБА_3 винуватою себе у вчиненні злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті від 30.08.2021 року, тобто в обвинуваченні за ч.1 ст.115 КК України, визнала частково та показала, що визнає себе винуватою у тому, що чоловік ОСОБА_8 помер від її дій, які не є умисними, а є необережними. При цьому, вона усвідомлює, що наслідком її дій стало заподіяння смерті ОСОБА_8 , щиро розкаюється у вчиненому, прийме покарання, призначене судом, оскільки не розуміє як їй жити все життя з тим, що чоловік, якого вона любила, загинув від її неумисних дій, та як пояснити малолітнім дітям, що їх батько загинув від цих дій, просить пробачення у потерпілої ОСОБА_6 .

При цьому, обвинувачена ОСОБА_3 суду показала, що проживала із своїм чоловіком ОСОБА_8 та трьома малолітніми дітьми в АДРЕСА_1 . 06.05.2021 року вранці вона прокинулася, приготувала сніданок та погодувала дітей. Приблизно о 09-10 годині до її чоловіка прийшов ОСОБА_9 , який приніс повну пляшку пива «Чернігівське» об`ємом 2,5 літра і чоловік та ОСОБА_9 почали пити це пиво. ОСОБА_8 інколи вживав алкогольні напої після того, як приїздив додому із заробітків, в тому числі вживав і вранці 06.05.2021 року. О 11 годині вона пішла до свого брата, а ОСОБА_9 та чоловік продовжували пити пиво. Через 20 хвилин вона повернулася від брата додому і так як їй потрібно було поїхати у м. Шаргород, вона повідомила про це чоловіка і, залишивши дітей під його наглядом, поїхала у місто рейсовим автобусом. Повернулася вона з м. Шаргород у с. Перепільчинці о 15 годині 40 хвилин також рейсовим автобусом. Коли вона повернулася додому, то чоловік ОСОБА_8 був вдома з дітьми, при цьому перебував у стані алкогольного сп`яніння. Після її приїзду ОСОБА_8 кудись пішов, але не повідомив куди. Вона пішла з дітьми до своєї матері, яка проживає по сусідству, садити картоплю. У матері вона та діти знаходилися приблизно 40 хвилин, після чого вона повернулася додому, готувала їжу, прибирала в будинку, а діти у цей час пішли до ОСОБА_7 , яка є її кумою, гратися з дітьми останньої. Приблизно о 18 годині вона пішла до ОСОБА_7 , щоб забрати дітей додому. ОСОБА_7 запропонувала випити кави, на що вона погодилася і вони зайшли на кухню, яка знаходиться у приміщенні веранди будинку, зокрема, веранда будинку розділена на дві частини, одну частину займає кухня, а інша частина це власне веранда, з якої є дверний отвір, що веде у коридор будинку. Коли вона та ОСОБА_7 пили каву, розмовляли, то вона на пропозицію останньої взяла ніж та порізала хліб, ковбасу, щоб зробити всім дітям бутерброди. Під час розмови їй зателефонував на мобільний телефон чоловік і запитав, де вона знаходиться. ОСОБА_8 часто її ревнував безпідставно, внаслідок чого виникали сварки, а також інколи застосовував фізичне насильство, коли знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Вона почула, що чоловік знаходиться у стані сильного алкогольного сп`яніння та повідомила йому про те, що з дітьми знаходиться у ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , який ремонтував телевізійну антену у ОСОБА_9 , вирішив прийти до них. Коли ОСОБА_8 прийшов до ОСОБА_7 приблизно о 20 годині, то остання запропонувала пригостити її та чоловіка, поставила на стіл горілку, приготувала їжу. Вони сиділи приблизно до 22 години. Чоловік вже прийшов у стані алкогольного сп`яніння, а в ОСОБА_7 випив ще три чарки горілки, в цілому приблизно 150 грамів. Вона двічі надпила (дослівно «пригубила») з чарки налиту ОСОБА_7 їй горілку. Під час цієї вечері ОСОБА_8 обзивав її образливими та нецензурними словами, кричав, що вона невідомо де ходить, і щоб не сміла нікуди ходити. Вона у відповідь теж висловилася у адресу ОСОБА_8 нецензурними словами, після чого останній замахнувся, щоб ударити її, але ОСОБА_7 зупинила його та зробила йому зауваження і сказала у випадку сварки йти додому, де вирішувати свої суперечки. Першою вона встала з-за столу, а чоловік слідом за нею. ОСОБА_8 вийшов з кухні на веранду першим. У веранді було темно, так як світло горіло тільки у кухні і над дверима на вулиці, над площадкою. Вона пішла з кухні на веранду у напрямку до дверей, що ведуть у будинок, щоб забрати дітей, які гралися у кімнаті з дітьми ОСОБА_7 . Проте, ОСОБА_8 її не пропустив до дверей, що ведуть у будинок, перегородив дорогу та двічі вдарив долонею по голові і один раз долонею в обличчя. Вона вважає, що ОСОБА_7 все це бачила і чула, могла припинити неправомірні дії ОСОБА_8 , але не хотіла втручатися. Від удару по обличчю у неї з рота виступила кров, оскільки удар прийшовся частково в губу, яка всередині розсіклася. Вона витерла кров рукою і відбігла до дверей кухні, так як злякалася, що ОСОБА_8 продовжить її побиття. Підбігши до дверей кухні, на столі під вікном за 1 метр від себе вона побачила кухонний ніж, який схопила в праву руку та, щоб налякати ОСОБА_8 , махнула ножем перед собою, виставила ніж вперед, і в цей же час крикнула до чоловіка: «не підходь». Було темно, але чоловіка вона бачила. ОСОБА_8 , який знаходився від неї приблизно за один метр, в той момент, коли вона махнула ножем і виставила його вперед та крикнула, щоб не підходив, уже підбіг до неї, тому виник удар ножем, хоча вона не відразу зрозуміла це, тобто не відчула, що ніж ввійшов у тіло чоловіка. Як пояснити, що у висновку експертизи вказується про те, що вона нанесла удар зверху вниз, не розуміє, оскільки ОСОБА_8 вищий за неї зростом. До того ж, вона не замахувалася для удару, а махнула ножем зверху до низу, висталяючи його вперед перед собою. Коли вона виставила ніж вперед, то побачила, що чоловік був зігнутий у напрямку до неї. Після того, як стався удар ножем, чоловік стояв у веранді приблизно одну хвилину. Спершу не було видно крові, тому вона подумала, що подряпала його, а через деякий час чоловік захрипів. Вона злякалася, а потім побачила, що тече кров з рани і закричала від переляку, кинувши ніж біля своїх ніг. Після цього ОСОБА_7 , яка знаходилася в кухні і щось робила біля умивальника, вийшла з кухні і положила чоловіка на підлогу у веранді. Вона з переляку вибігла з веранди на поріг, що веде до подвір`я, намагалася набрати швидку, але у неї тряслися руки, тому не змогла і зателефонувала своїй матері, повідомила, що вдарила ОСОБА_10 ножем та що багато крові, після чого забігла у веранду. Коли вона забігла у приміщення веранди, то ОСОБА_8 лежав на підлозі, а ОСОБА_7 тримала рукою дитячі колготи, якими прикривала рану. Після цього ОСОБА_7 дала їй дитячі колготи, щоб вона прикривала рану на шиї ОСОБА_8 , а сама почала з мобільного телефона дзвонити і викликати автомобіль швидкої допомоги. Вона в цей час намагалася надавати допомогу чоловікові та прикривала рану на шиї чоловіка дитячими колготами, бачила, що він дихав. Так вона зупиняла кров аж до приїзду лікаря. Її матір ОСОБА_11 прибігла до ОСОБА_7 приблизно за 5 хвилин. Оскільки у веранду з будинку вибігали діти, то ОСОБА_11 та ОСОБА_7 ганчірками та водою вимили кров на підлозі, щоб не злякати дітей. Коли приїхав лікар і засвідчив смерть ОСОБА_8 , вона не могла в це повірити, кричала, щоб надавали йому медичну допомогу.

Також, ОСОБА_3 суду показала, що після приїзду поліції її вивели з веранди і вона сиділа на площадці перед дверима, просила у поліцейських, щоб впустили до чоловіка. Хтось із поліцейських відвів її у автомобіль поліції, після чого вона постійно знаходилася у автомобілі поліції з одним із поліцейських. Коли приїхав експерт, то її у веранду будинку ОСОБА_7 не запрошували. Слідчий того вечора з нею не спілкувався взагалі. Працівник місцевого відділення поліції відвіз її у Шаргородську міську лікарню, при цьому, забрав у неї мобільний телефон. Лікар оглянув її зовні, запропонував підняти кофту, що вона і зробила, а він сказав, що тілесних ушкоджень на тілі не бачить. Вона була перелякана, тому не звернула увагу лікаря на розсічену зсередини губу, хоча кров було видно з правого краю губи. Також, лікар запропонував видихати повітря, що вона і зробила. Коли лікар закінчив цей огляд, який продовжувався не довше 15 хвилин, то поліцейський повів її на флюорографію, яку провели також приблизно за 15 хвилин. Після цього поліцейський відвіз її у відділення поліції приблизно о 03-04 годині ночі, де вона знаходилася до 08 години ранку 07.05.2021 року. Біля неї чергував чоловік, але без поліцейської форми, хоча вона зрозуміла, що він поліцейський. О 08 годині ранку поліцейський знову відвіз її в лікарню на огляд до гінеколога, дерматолога і інших лікарів, яких саме, не пам`ятає. Після огляду її привезли до місцевого відділення поліції, звідки відвезли у м. Вінницю, де з нею вже спілкувався слідчий. На вимогу слідчого вона підписала документи, яких навіть не встигла прочитати, після чого у кабінет слідчого зайшов адвокат, якого їй призначили.

Щодо свого спільного сімейного життя з ОСОБА_8 обвинувачена ОСОБА_3 показала, що одружена з ОСОБА_8 з 2010 року. Чоловік її ревнував, у зв`язку із чим неодноразово виникали сварки на ґрунті ревнощів. Інколи, коли чоловік перебував у стані алкогольного сп`яніння, то застосовував фізичне насильство. Проте, у поліцію з приводу цього вона не зверталася жодного разу, оскільки наступного дня, коли ОСОБА_8 був тверезий, то просив у неї вибачення, а вона вибачала, бо в цілому сім`я її з обвинуваченим була благополучна. Одного разу вона мала намір розірвати шлюб, але ОСОБА_8 просив її не розлучатися і вона примирилася з ним, так як вони добре жили, спільно господарювали, виховували трьох малолітніх дітей у любові та повазі.

Обвинувачена ОСОБА_3 показала, що визнає себе винуватою частково тому, що умислу на вбивство ОСОБА_8 в неї не було, оскільки вона хотіла лише налякати чоловіка, який застосував до неї фізичне насильство. Ніколи раніше у свій захист від насильства чоловіка вона не застосовувала ніяких предметів, в тому числі і ножа, це вперше сталося у будинку ОСОБА_7 та призвело до трагічного наслідку, про що вона жалкує. При цьому, вона усвідомлює, що внаслідок її дій ОСОБА_8 загинув, з приводу чого шкодує, оскільки вона не бажала настання його смерті.

Крім того, вже після дослідження речових доказів, у судовому засіданні 04.04.2022 року на запитання про те, чи є серед оглянутих ножів ніж, яким вона заподіяла тілесне ушкодження ОСОБА_8 , обвинувачена ОСОБА_3 показала, що є, та вказала на ніж з чорним руків`ям, що з`єднаний трьома металевими заклепками.

Незважаючи на те, що обвинувачена ОСОБА_3 визнає себе винуватою частково, її винуватість у інкримінованому їй злочині доводиться та підтверджується сукупністю належних, допустимих та достатніх доказів, перевірених, досліджених, проаналізованих та оцінених судом.
Так, винуватість ОСОБА_3 підтверджується наступними доказами:

- показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка суду показала, що вона є матір`ю ОСОБА_8 , який трагічно помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у будинку ОСОБА_7 , що знаходиться в с. Перепільчинці тепер Жмеринського району. Її син та ОСОБА_3 прожили в шлюбі приблизно 11 років, мають трьох малолітніх дітей. Після одруження ОСОБА_3 знаходилася вдома у с. Перепільчинці, а її син ОСОБА_8 періодично їздив на заробітки за межі Вінницької області. Коли син приїздив з заробітків, то інколи вживав спиртні напої. У нього з ОСОБА_3 виникали сварки на побутовому ґрунті, які бувають у кожній сім`ї. Вона просила сина та обвинувачену, щоб вони жили дружно та не сварилися між собою. За чотири дні до своєї смерті син прийшов до неї додому нарубати дров, про що вона його попросила. Коли син порубав дрова і йшов додому, то сказав, що любить її, а також любить свою дружину і дітей, попросив, щоб вона берегла себе. Після цього живим сина вона не бачила. 07.05.2021 року приблизно о 07.30 годині до неї додому прийшла ОСОБА_11 і повідомила про вбивство сина і про те, що його тіло забрали у морг. При цьому, ОСОБА_11 розповіла їй, що напередодні ввечері ОСОБА_12 зателефонувала їй і повідомила, що вдарила ОСОБА_10 ножем під час сварки, зокрема, у шию чи сонну артерію. В морг вона не їздила, тіло сина додому привезла ОСОБА_11 , а вона була присутня вже на похороні. Щодо ОСОБА_3 вона може сказати, що остання була доброю дружиною, є хорошою і дбайливою матір`ю малолітнім дітям, їй залишається доброю невісткою, яку вона любить. ОСОБА_3 просила в неї вибачення за смерть сина від її рук, а вона їй простила, не має до неї ні моральних, ні матеріальних претензій, спілкується з обвинуваченою, її батьками, зі своїми онуками. Просить не карати ОСОБА_3 суворо, не позбавляти волі заради дітей у такий суворий для всіх час, не залишати малолітніх онуків без материнського піклування, так як обвинувачена є дбайливою та зразковою матір`ю, ладить з дітьми, з батьками, з нею. Вважає, що ОСОБА_3 заподіяла смерть її сину ОСОБА_8 випадково та неумисно;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , яка суду показала, що обвинувачена ОСОБА_3 є її донькою, а померлий ОСОБА_8 був її зятем. ОСОБА_3 та ОСОБА_8 проживали у зареєстрованому шлюбі впродовж 10 років. І донька, і зять працьовиті та хазяйновиті, самі перебудували господарські будівлі, робили ремонт у будинку. ОСОБА_8 їздив на заробітки. Інколи в їх сім`ї траплялися конфлікти через ревнощі ОСОБА_8 . Коли ОСОБА_8 приїздив додому із заробітків, то інколи вживав спиртні напої, ревнував доньку, у зв`язку із чим виникали суперечки та конфлікти. Вона та її чоловік завжди підтримували ОСОБА_8 після сварок з їх донькою, оскільки після одруження останній прийшов проживати до них, по-сільському «в прийми», тому зять користувався цим, після кожної сварки прибігав і стверджував, що у сварці винна їх донька. Хоча їй відомо, що інколи ОСОБА_8 міг випити таку кількість спиртного, що не міг самостійно дійти до будинку. Інколи ОСОБА_8 застосовував фізичну силу до доньки, але в поліцію з цього приводу ніхто не звертався. В сім`ї доньки є троє малолітніх дітей, ставлення батьків до яких дуже дбайливе. 06.05.2021 року її донька ОСОБА_3 поїхала автобусом у м. Шаргород, щоб придбати вишиванку для онуки для виступу. Приблизно о 15.30 годині ОСОБА_3 прийшла до неї додому, а проживає вона на цій же вулиці, що і донька, допомогти садити картоплю. Після того, як вони посадили картоплю, донька пішла додому, а пізніше приблизно о 18 годині до ОСОБА_7 , щоб забрати своїх дітей, які пішли гратися з дітьми ОСОБА_7 . ОСОБА_8 в той час не було вдома, він десь у с. Перепільчинці ремонтував телевізійну антену. Від свого брата вона дізналася, що ОСОБА_8 телефонував до нього того дня, запрошував випити спиртного, але брат відмовився, так як з розмови зрозумів, що останній уже в стані сп`яніння. Вона того дня ОСОБА_8 не бачила взагалі, тому чи перебував він у стані алкогольного сп`яніння, стверджувати не може. Приблизно о 22 годині вечора того дня їй на мобільний телефон зателефонувала донька, яка плакала, кричала, що ОСОБА_8 прийшов у стані алкогольного сп`яніння до ОСОБА_7 , де вона знаходилася, ще випив горілки у останньої, після чого вчинив сварку, в ході якої вона вдарила його ножем і «зарізала». Також донька сказала, що швидку викликали, але лікарі довго не їдуть. Вона прибігла до ОСОБА_7 відразу після дзвінка за кілька хвилин. Автомобіля швидкої ще не було, тому взяла у ОСОБА_7 мобільний телефон, так як свій забула вдома, і подзвонила на швидку допомогу ще раз. Коли вона зайшла у веранду, яка прибудована до будинку ОСОБА_7 та має довжину приблизно 5-6 м., розділена перегородкою, за якою знаходиться кухня, то побачила наступне. У веранді зліва від входу біля стіни знаходиться холодильник, а справа стіл. Між холодильником і столом є прохід. Тіло ОСОБА_8 знаходилося у веранді на підлозі у проході між холодильником і столом. ОСОБА_3 лежала на тілі чоловіка, плакала, притискала рану на шиї останнього. Вона перевірила пульс і, на її переконання, у той час пульс ще був. Так як донька ОСОБА_12 весь час плакала, то з будинку у веранду вибігали діти і тому вона вирішила вимити кров на підлозі, щоб діти не злякалися. Вона пішла у кухню набрати у відро води і бачила один ніж із чорним руків`ям, але чи в кухні на столі, чи у веранді на столі, точно не пам`ятає, а також бачила інші ножі в кухні, на жодному з яких не було крові. Через 20-25 хвилин після її приходу приїхав автомобіль швидкої допомоги. Лікар засвідчив смерть ОСОБА_8 . Вона знаходилася у веранді, коли лікар оглядав ОСОБА_8 і побачила невелику рану на шиї. Від доньки вона дізналася, що під час сварки остання хотіла злякати ОСОБА_8 і взяла із столу та піднесла перед собою ніж, а ОСОБА_8 кинувся на неї і потрапив на ніж. Після приїзду поліції один із поліцейських відвів ОСОБА_3 у поліцейський автомобіль, не випускав її нікуди і не пускав нікого до неї. З часу затримання доньки і взяття її під варту, троє онуків проживали з нею та її чоловіком, у зв`язку із чим вона змушена була залишити роботу, щоб доглядати за дітьми;

- показаннями свідка ОСОБА_7 , яка суду показала, що проживала у АДРЕСА_3 , а зараз на АДРЕСА_2 . З обвинуваченою та її чоловіком вона знайома з дитинства. Покійний ОСОБА_8 був хрещеним батьком її сина. Її сім`я та сім`я ОСОБА_8 дружили, оскільки є кумами. Один або два рази на два тижні ОСОБА_3 приходила з дітьми до неї в гості. Інколи обвинувачена приходила разом з чоловіком, коли останній був вдома. Крім того, вони сім`ями зустрічалися на свята. Чи були в сім`ї ОСОБА_3 сварки, їй не відомо. 06.05.2022 року приблизно о 17 годині до неї додому прийшли діти ОСОБА_3 , а через деякий час сама ОСОБА_3 , щоб забрати їх додому. Вона запропонувала випити кави і разом із ОСОБА_3 пішла на кухню. Кухня знаходиться у веранді будинку, зокрема, веранда має ширину 2,5 м., довжину 4 метри, а решту площі займає кухня. У веранді є стіл з вазонами, сервант, дві тумбочки, картонна коробка з бойлером. Все це розміщено вздовж стін веранди з двох сторін. Вона, сидячи в кухні, крім кави запропонувала ОСОБА_3 випити горілки. Горілка знаходилася в неї у пляшці об`ємом 0,5 літра. Вони сиділи у кухні, розмовляли приблизно до 19.30 години, після чого вона пішла поратися по господарству та біля худоби. ОСОБА_3 пішла з нею та знаходилася на подвір`ї, а потім пішла у магазин купити щось для дітей. Все це зайняло приблизно 20-30 хвилин. Після цього вона та ОСОБА_3 знову пішли в кухню. Ввечері на мобільний телефон до ОСОБА_3 зателефонував ОСОБА_8 і запитав, де вона знаходиться та повідомив, що йому потрібно піти до якогось знайомого за соляркою. ОСОБА_3 повідомила ОСОБА_8 , що знаходиться з дітьми у неї та покликала чоловіка до них, щоб вони разом забрали дітей і йшли додому, а за соляркою він піде завтра. ОСОБА_8 прийшов до них приблизно о 21-21.30 годині. Вона пригощала ОСОБА_8 та ОСОБА_3 . Вони всі разом випили приблизно 0,5 літра горілки. При цьому, ОСОБА_8 прийшов, вже будучи в стані алкогольного сп`яніння, випив горілки ще один або два рази в неї приблизно по 50 грам, тому сп`янів ще більше і вона налила йому бульйону, щоб покращити його стан, а ОСОБА_3 та собі налила кави. Під час застілля ОСОБА_3 і ОСОБА_8 спершу говорили спокійно, обговорювали, що планують купити поросята у своє господарство. Потім між ОСОБА_3 і ОСОБА_8 виникла сварка. Сварку розпочав ОСОБА_8 , зокрема, сказав щось образливе щодо матері ОСОБА_3 , у зв`язку із чим остання у відповідь також сказала образливі слова щодо матері ОСОБА_8 . Після цього сварка переросла у агресивну суперечку, в ході якої ОСОБА_8 почав себе вести агресивно та встав і замахнувся, щоб ударити ОСОБА_3 , яка сиділа за столом, від чого остання злякалася і ухилилася вбік. Побачивши це, вона почала сварити ОСОБА_8 і зупиняти його, а також запропонувала йти додому та вирішувати свої спірні питання з дружиною вдома. На її зауваження ОСОБА_8 встав і почав виходити з кухні, переступив через поріг та вийшов у веранду. ОСОБА_3 встала і пройшла у веранду за ним. Коли ОСОБА_3 виходила з кухні в веранду, то нічого зі столу не брала, в тому числі, і ножа. Після того, як ОСОБА_8 та ОСОБА_3 вийшли з кухні в веранду, а це приблизно 2 м. від неї, вона обернулася до умивальника, куди складала чашки, які зібрала зі столу, щоб помити їх. Коли ОСОБА_3 і ОСОБА_8 вийшли у веранду з кухні, то йшли до виходу і продовжували сваритися, після чого зупинилися біля дверей, що ведуть у коридор і кімнати будинку, де також сварилися, але вона не оберталася та у сварку не втручалася, а помила чашки та мала намір провести їх на двір. У цей час вона почула, що ОСОБА_8 крикнув: «кума, що вона зробила?». Після цього вона вийшла із кухні в веранду, обминула ОСОБА_8 , який стояв неподалік від неї, включила освітлення вимикачем, що знаходився за спиною останнього, оскільки у веранді освітлення не було включене, була пізня пора і темно, видно лише силуети ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , а вона хотіла побачити, що сталося. Освітлення було включене лише в кухні і на вулиці над порогом. Включивши освітлення у веранді, вона побачила ОСОБА_8 , який стояв і затиснув рукою щось на шиї, подивився на руку і проказав: «кума, це вже все?». ОСОБА_3 стояла тут же у веранді, з рук останньої на підлогу випав кухонний ніж, яким вона перед цією подією різала хліб та їжу і який залишила на кухонному столі, там він і знаходився весь час. Коли ОСОБА_3 повернулася з веранди на кухню і взяла ніж зі столу, вона не бачила. Потім ОСОБА_8 знову подивився на руку, на якій була кров і звернувся до ОСОБА_3 : « ОСОБА_12 , ти що зробила?». З рани на шиї ОСОБА_8 почала сильно витікати кров, від чого ОСОБА_3 була у стані шоку, не могла згадати, як зателефонувати, щоб викликати швидку. Вона на столі взяла дитячі колготи, якими затулила рану на шиї ОСОБА_8 , а ОСОБА_3 вибігла на площадку перед вхідними дверима веранди, плакала, кричала, телефонувала до своєї матері. В цей час ОСОБА_8 ще стояв, але вже через хвилину почав хилитися, тому вона положила його на підлогу. Так як ОСОБА_3 не усвідомлювала, як викликати швидку допомогу, то вона запропонувала їй прикривати рану на шиї чоловіка дитячими колготами, які знайшла у веранді, а вона сама зателефонує і викличе лікарів швидкої. Після цього ОСОБА_3 підійшла та прикрила рану дитячими колготами, а вона викликала швидку. Також, вона підняла з підлоги у веранді ніж і вимила його від крові на кухні в умивальнику під проточною водою та поклала на стіл там же в кухні. Невдовзі прибігла матір ОСОБА_3 ОСОБА_11 , вона стримувала доньку, щоб та не плакала і не кричала. ОСОБА_11 перевірила, чи є пульс у ОСОБА_8 і повідомила, що пульс є, що він живий. ОСОБА_3 сказала матері, що не хотіла, щоб так сталося, а мала намір тільки налякати чоловіка, щоб не бив її. У веранду, де на підлозі було багато крові, з будинку вибігли діти та запитали, що сталося, і вона повідомила дітям, що розбила банку з компотом. Після цього ОСОБА_11 вирішила вимити підлогу від крові, щоб діти не злякалися. Для цього вона дала ОСОБА_11 відро і ганчірку. ОСОБА_11 набрала у кухні води і мила підлогу, а ОСОБА_3 весь час знаходилася біля ОСОБА_8 і тримала на рані дитячі колготи, щоб не текла кров. Лікар швидкої допомоги приїхав приблизно через 15-20 хвилин після виклику, але вже не надавав медичної допомоги, а констатував смерть ОСОБА_8 , про що повідомив у поліцію. Приїзду поліції чекали приблизно 30 хвилин. ОСОБА_3 до приїзду поліції сиділа на стільці, не тікала, не намагалася залишити місце злочину. Чи могла ОСОБА_3 бачити, у яку частину тіла нанесла удар ОСОБА_8 , їй не відомо. Вона тільки може стверджувати, що у веранді освітлення не було. Освітлення було включене лише в кухні і за дверима над порогом біля вхідних дверей. При цьому, вона добре орієнтувалася, щоб обминути ОСОБА_8 і включити освітлення у веранді, а чи могла зорієнтуватися у неосвітленій веранді інша людина, вона не знає;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , який суду показав, що є фельдшером швидкої допомоги Відділення екстреної медичної допомоги Жмеринської станції. 06.05.2021 року поступив виклик у с. Перепільчинці про ножове поранення чоловіка в шию. Він на автомобілі швидкої допомоги з водієм виїхав на виклик та прибув у с. Перепільчинці приблизно за 20 хвилин після виклику. Приїхавши на виклик, він підійшов до будинку, увійшов у веранду. У веранді на підлозі побачив тіло чоловіка з ножовим пораненням у шию. Рана на шиї була невелика в об`ємі, колота, вхід рани розміром як від кінчика ножа, але глибини рани він не міг встановити. Тіло чоловіка лежало на спині головою до виходу з веранди, одна рука знаходилася на тулубі, а друга на землі. На одязі чоловіка, який був одягнутий у звичайний верхній одяг, але без взуття, було багато плям крові, зокрема в області грудної клітки так як стікала кров з шиї. Підошви шкарпеток на ногах чоловіка були повністю мокрі від крові, що означає, що після поранення чоловік якийсь час стояв. На підлозі біля тіла чоловіка крові не було. Жінки, що знаходилися у веранді, повідомили йому, що кров з підлоги вимили, щоб не злякалися діти, котрі знаходилися в будинку. Біля тіла чоловіка сиділа молода жінка, яка назвалася дружиною останнього ОСОБА_12 , весь час кричала, щоб він врятував її чоловіка, що вона вдарила чоловіка ножем ненавмисно, а лише щоб налякати, дуже плакала. При цьому, ОСОБА_12 намагалася надавати допомогу при житті чоловіка, зокрема, затуляла рану підручними засобами, щоб не текла кров, аж до приїзду лікаря. Він констатував смерть чоловіка та викликав поліцію. На його переконання, після поранення чоловік жив приблизно 5 хвилин, тому він вже не зміг би надати йому практичної медичної допомоги після приїзду чи врятувати його. Хтось із жінок у будинку показав йому ніж, яким був нанесений удар чоловікові, але ніж уже був вимитий та знаходився на столі в кухні. Крім цієї рани на шиї чоловіка, інших тілесних ушкоджень він не зафіксував. До приїзду поліції він положення тіла чоловіка не змінював. По реакції дружини померлого він зрозумів, що вона справді ненавмисно вдарила чоловіка ножем, була налякана, весь час плакала. Плачучи, ОСОБА_12 повідомила, що в той день купила дітям вишиванки, готувалася до свята. Від жінки був відчутний легкий запах спиртного, тому він запитав, чи вживала вона алкоголь, на що остання повідомила, що кума пригостила її та чоловіка і вона випила горілки в малій кількості;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , який суду показав, що є водієм Відділення екстреної медичної допомоги. До відділення прийшло повідомлення 06.05.2021 року приблизно з 20 години до 21 години про ножове поранення чоловіка в с. Перепільчинці. Зокрема, на планшет фельдшера прийшов виклик приблизно такого змісту: «мужчина лежить біля хвіртки, на вулиці багато крові». Він та фельдшер ОСОБА_13 виїхали на виклик. У с. Перепільчинці вони заїхали приблизно за 15 хвилин. Фельдшер ОСОБА_13 відразу побіг у веранду будинку після приїзду на місце виклику, а він залишився біля автомобіля. Виписавши шляховий лист, приблизно через 10-15 хвилин він також пішов до веранди будинку. На подвір`ї, біля хвіртки, на порозі веранди він крові не бачив. Він пройшовся по подвір`ю та біля будинку, все подвір`я освітлювалося і слідів крові не було. Також на подвір`ї слідів волочіння тіла він не бачив. У веранді він побачив тіло чоловіка на підлозі біля вхідних дверей. Чоловік був одягнутий у светр, штани, шкарпетки. У веранді слідів волочіння трупа він також не бачив. Він запитав у фельдшера, що сталося, на що останній повідомив, що у чоловіка колота рана в області артерії на шиї, відбулася дуже швидка втрата крові, тому чоловікові вже нічим не можна допомоги, оскільки останній помер. На одязі чоловіка були плями крові. На підлозі він крові не бачив, підлога була вимита. При цьому, фельдшер складав необхідні документи, в яких зафіксував смерть чоловіка. Біля трупа чоловіка, крім фельдшера, знаходилася жінка, яка назвалася кумою покійного, потім зайшла ОСОБА_3 , яка впала на тіло чоловіка і дуже плакала, кричала, щоб його оживили, що вона не хотіла смерті останнього, у неї почалася істерика. На одязі ОСОБА_3 він крові не бачив. Потім у веранду зайшла матір ОСОБА_12 , намагалася допомогти останній. Він періодично то знаходився у веранді, то виходив на подвір`я впродовж 15-20 хвилин, до приїзду поліції. Після приїзду поліції він пішов до автомобіля швидкої допомоги, а фельдшер ОСОБА_13 залишився у будинку.
Крім показань потерпілої, свідків, допитаних в судовому засіданні, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, доводиться відомостями, що містяться у досліджених в судовому засіданні доказах, що надані стороною обвинувачення, зокрема:
- відомостями, що містяться у витягу з кримінального провадження та у рапорті чергового ЧЧ ВП №2 Жмеринського РВП, з яких вбачається, що 06.05.2021 року надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що о 23.08 годині в с. Перепільчинці під час сварки жінка нанесла ножове поранення в шию своєму чоловікові, від якого останній помер, повідомлення внесено до ЄРДР 07.05.2021 року; кваліфікація злочину ч.1 ст.115 КК України (а.с.215, 216 т.1);

- заявою ОСОБА_6 про залучення до кримінального провадження як потерпілої від 03.06.2021 року (а.с.109 т.2);

- відомостями, що містяться в протоколі огляду місця події від 07.05.2021 року з ілюстративними фототаблицями та безпосередньо оглянутому у судовому засіданні відеозаписі огляду на електронному носієві DVD-R диску, відповідно до яких огляд здійснюється ст. слідчим-криміналістом СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_15 , що входить до групи слідчих у цьому кримінальному провадженні (а.с.217 т.1), у домоволодінні за АДРЕСА_2 (колишня назва адміністративно-територіальної одиниці Шаргородський район) Вінницької області. Вхід до будинку здійснюється через дерев`яні двері. Замок врізаний, без видимих пошкоджень. В коридорі зліва знаходиться труп чоловіка ОСОБА_8 на спині, головою до вихідних дверей, ногами до протилежної стіни, руки витягнуті вздовж тіла, при цьому ліва рука знаходиться на рівні лівої пахвової ділянки, ноги розсунуті на 30°, голова відведена вліво. Одяг на трупі: темно-синя куртка, чорний светр в синьо-білу поперечну смужку, помаранчева з білими смугами футболка, темно-сині спортивні штани, ще одні штани, сірі труси, сірі шкарпетки. Підошва шкарпеток має плями речовини бурого кольору у формі стопи. Куртка, светр та футболка на трупі припідняті. На голові трупа чоловіка тілесних ушкоджень не виявлено. На підборідді трупа чоловіка наявна речовина бурого кольору. На передній поверхні шиї трупа чоловіка в нижній третині в косо-поперечному напрямку до тіла міститься рана лінійної форми довжиною 1,8 см на 0,3 см., яка кровить, нижній край якої заокруглений, а верхній гострий. Живіт та долоні трупа вкриті речовиною бурого кольору. Зліва на передпліччі знаходяться дві пари колгот з плямами речовини бурого кольору. Біля правої руки на відстані 30 см. на доріжці знаходиться відбиток взуття. Біля лівої ноги трупа на лінолеумі знаходяться бризки речовини бурого кольору. Крім того, помарка речовини бурого кольору знаходиться зверху на картонній коробці біля трупа. При огляді місця події на тумбі зліва біля трупа виявлено ніж з руків`ям сірого кольору. З протилежного боку від трупа на полиці меблевої стінки виявлено ніж з дерев`яним руків`ям, з`єднаним трьома заклепками. Біля дверей, які ведуть з веранди до кухні, справа виявлено плями речовини бурого кольору на площі 80 см. у формі бризок. У кухні на столі під вікном знаходиться ніж з чорним руків`ям, з`єднаним трьома заклепками. Зі слів користувача будинку ОСОБА_7 , вона помила в раковині під водою та поклала на стіл ніж, яким було заподіяно ушкодження ОСОБА_8 . Крім того, ОСОБА_7 повідомила, що перевернула доріжку з плямами речовини бурого кольору. При перевертанні доріжки дійсно виявлено плями речовини бурого кольору, зокрема, відбиток взуття ОСОБА_7 . У кімнатах будинку обстановка не порушена. При виході з будинку ОСОБА_7 вказала на місце біля будинку, де виявлено відро і ганчірку, якою, як повідомила остання, ОСОБА_11 вимила підлогу біля трупа від речовини бурого кольору, а воду вилила за паркан. В ході огляду вилучено три ножі, дві пари колгот, вирізку з ганчірки, змив речовини бурого кольору з підлоги біля трупа, змив речовини бурого кольору зі шпалер, дві вирізки з ковдри, які були поміщені до спеціальних пакетів, конвертів та опечатані. До того ж суд звертає увагу, що при огляді в судовому засіданні відеозапису огляду місця події, що міститься на електронному носієві DVD-R диску вбачається, що ОСОБА_7 вказала на ніж з чорним руків`ям, з`єднаний трьома заклепками, як на той ніж, яким було заподіяно тілесне ушкодження ОСОБА_8 і який вона підняла з підлоги у веранді біля трупа та вимила від крові в кухні під краном з проточною водою над раковиною, після чого поклала на стіл (а.с.220-222, 223-239, 240 т.1);

- ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 19.05.2022 року про узаконення слідчої дії огляду місця події (а.с.23-25 т.2);

- постановою про приєднання до матеріалів провадження речових доказів від 07.05.2021 року, із якої вбачається, що до матеріалів кримінального провадження приєднано в якості речових доказів вилучені при огляді місця події докази: три ножі, дві пари колгот, вирізку з ганчірки, змив речовини бурого кольору з поверхні підлоги біля трупа, змив речовини бурого кольору з поверхні шпалер, дві вирізки з ковдри зі слідами взуття (а.с.26 т.2);
- ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 17.05.2021 року про накладення арешту на речові докази, які були вилучені під час огляду місця події від 07.05.2021 року в с. Перепільчинці Жмеринського району, зокрема, на: три ножі, дві пари колгот, вирізку з ганчірки, змив речовини бурого кольору з поверхні підлоги біля трупа, змив речовини бурого кольору з поверхні шпалер, дві вирізки з ковдри зі слідами взуття (а.с.27 т.2);
- заявою ОСОБА_7 про добровільне надання працівникам поліції свого одягу, в який була одягнута 06.05.2021 року у вечірній час для проведення експертиз: бриджів і кофти (а.с.241 т.1);

- відомостями, що містяться в протоколі огляду місця події від 07.05.2021 року, з яких вбачається, що місцем огляду є кабінет ВП №2 Жмеринського РВП, де ОСОБА_7 добровільно видала одяг, в який була одягнута 06.05.2021 року у вечірній час: бриджі чорного кольору з візерунком білих квітів і спортивну кофту темно-синього кольору із застібкою, на передній поверхні якої наявне нашарування темного кольору, які поміщені до спеціального пакету (а.с.242-243 т.1);

- відомостями, що містяться в протоколі огляду трупа від 07.05.2021 року, який проводився у приміщенні моргу Шаргородської МЛ в м. Шаргород слідчим СВ ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_16 , котра входить до групи слідчих у цьому кримінальному провадженні (а.с.217 т.1), відповідно до яких зафіксовано та описано одяг, в який був одягнутий ОСОБА_8 . При огляді трупа ОСОБА_8 вилучено одяг останнього (а.с.1 т.2);
- постановою про приєднання до матеріалів провадження речових доказів від 07.05.2021 року, із якої вбачається, що до матеріалів кримінального провадження приєднано в якості речових доказів вилучений при огляді трупа одяг та об`єкти: куртку синього кольору, светр чорного кольору із смужками білого та блакитного кольору, футболку помаранчевого кольору з чорними вставками, штани темно-зеленого кольору, шорти синього кольору, плавки сірого кольору, шкарпетки сірого кольору, зрізи нігтьових пластин із піднігтьовим вмістом обох рук трупа ОСОБА_8 (а.с.32 т.2);
- ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 12.05.2021 року про накладення арешту на вилучені при огляді трупа одяг ОСОБА_8 : куртку синього кольору, светр чорного кольору із смужками білого та блакитного кольору, футболку помаранчевого кольору з чорними вставками, штани темно-зеленого кольору, шорти синього кольору, плавки сірого кольору, шкарпетки сірого кольору, а також на зрізи нігтьових пластин із піднігтьовим вмістом обох рук трупа ОСОБА_8 (а.с.33-35 т.2);
- висновком експерта за №23 від 07.05-02.06.2021 року, з якого вбачається, що при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 виявлено колото-різану рану шиї зліва з ушкодженням правої сонної артерії, передньої стінки трахеї, правого грудинно-ключично-соскоподібного та підшкірного м`язів передньої стінки трахеї, правого грудинно-ключично-соскоподібного та підшкірного м`язів, ознаки гострої масивної крововтрати та загального знекровлення організму (п.1). Причиною смерті ОСОБА_8 є колото-різана рана шиї зліва з ушкодженням правої сонної артерії, яка супроводжувалася гострою масивною крововтратою та загальним знекровленням організму (п.2). Між колото-різаною раною шиї з пошкодженням правої сонної артерії та смертю ОСОБА_8 є прямий причинний зв`язок (п.3). Колото-різана рана шиї зліва з ушкодженням правої сонної артерії, передньої стінки трахеї, правого грудинно-ключично-соскоподібного та підшкірного м`язів належать до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння (п.4). Колото-різана рана шиї зліва з пошкодженням правої сонної артерії, передньої стінки трахеї, правого грудинно-ключично-соскоподібного та підшкірного м`язів утворилися від дії плаского однобічно гострого колючо-ріжучого предмета типу клинка ножа, що мав обушок та гостре лезо (п.5). Ширина клинка ножа на глибині занурення біля 1,3 см, про що свідчить довжина рани на шкірі шиї зліва та ширина ранового каналу (п.6). Кількість і характер рани на шиї вказують на те, що ОСОБА_8 було нанесено не більше одного удару клинком ножа (п.7). Форма і протяжність рани свідчать про те, що ушкодження шиї спричинено двохмоментною дією клинка ножа: спершу від удару та зануренням клинка ножа, а потім при його видаленні (п.8). Розташування рани на шиї зліва, направлення ранового каналу свідчать про те, що клинок ножа діяв в направленні зліва направо, дещо зверху вниз і спереду назад (при умові вертикального положення тіла) (п.9). Після заподіяння вище вказаного тілесного ушкодження ОСОБА_8 міг жити та здійснювати цілеспрямовані дії нетривалий проміжок часу, який рахується хвилинами (п.10). Колото-різана рана шиї зліва з ушкодженням правої сонної артерії, передньої стінки трахеї, правого грудинно-ключично-соскоподібного та підшкірного м`язів передньої стінки трахеї, правого грудинно-ключично-соскоподібного та підшкірного м`язів має ознаки прижиттєвого походження (п.11). При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 хворобливо змінених внутрішніх органів, які б мали відношення до причини смерті, не виявлено (п.12). Смерть ОСОБА_8 настала за 10-12 годин до моменту розтину (п.13). Тілесних ушкоджень, які б свідчили про боротьбу чи самозахист при судово-медичній експертизі не виявлено (п.14). При судово-токсикологічній експертизі крові та сечі від трупа ОСОБА_8 виявлено етиловий спирт в концентрації 2,8 ‰ у крові та 4,0 ‰ у сечі, що свідчить про те, що за життя, незадовго до смерті він знаходився в сильній степені алкогольного сп`яніння (а.с.245-250 т.1);

- роз`ясненням висновку судово-медичної експертизи №23 від 07.05-02.06.2021 року судовим експертом ОСОБА_17 , з якого убачається, що при наданні висновку СМЕ відповіді на поставлені слідчим питання викладені не у такій послідовності, в якій поставлені запитання, але ним надано відповіді на всі питання. Зокрема, по питанню №2 (яка причина і час настання смерті потерпілого?), відповідь вказана у пункті №2 висновку: причиною смерті ОСОБА_8 стала колото-різана рана шиї зліва з ушкодженням правої сонної артерії, яка супроводжувалася гострою масивною крововтратою та загальним знекровленням організму. Час настання смерті ОСОБА_8 ним вказаний у п.13 висновку за 10-12 годин до моменту розтину, який проведено 07.05.2021 року з 09 години до 11:30 години, тобто смерть потерпілого сталася в проміжку часу з 21:00 години до 23:00 години 06.05.2021 року, що визначено по зовнішніх ознаках трупних явищ. На запитання слідчого за №6 (чи міг потерпілий, зазнавши тілесних ушкоджень, вчиняти які-небудь самостійні цілеспрямовані дії) ним надано відповідь у п.10 висновку, зокрема, ОСОБА_8 міг жити та здійснювати цілеспрямовані дії нетривалий проміжок часу, який рахується хвилинами. Так, ОСОБА_8 міг рухатися, кликати на допомогу приблизно до п`яти (5) хвилин. У п.15 висновку вказано тяжкість алкогольного сп`яніння ОСОБА_8 . Проте, він не може повідомити, чи перебуваючи у такому стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_8 міг стійко стояти на ногах, оскільки це залежить від індивідуальних особливостей організму потерпілого. Роз`яснюючи п.6 висновку, він може повідомити, що, виходячи з глибини занурення клинка ножа на 1,3 см., про що свідчить довжина рани на шкірі шиї ОСОБА_8 зліва та ширина ранового каналу, при нанесенні ушкодження прикладалися зусилля, при цьому, ще має значення ступінь загострення ножа, а також те, що шия захищена м`язами, шкірою. Чи був це удар ножем, він повідомити не може, але виключає, що потерпілий масою свого тіла міг наткнутися на ніж, якщо обвинувачена тримала ніж на рівні шиї ОСОБА_8 , оскільки розташування рани на шиї та направлення ранового каналу свідчать про те, що клинок ножа діяв у направленні зліва направо та зверху вниз і спереду назад (при умові вертикального положення тіла ОСОБА_8 ), тому не міг наткнутися, а для нанесення тілесного ушкодження обвинувачена занесла руку вгору, замахнулася;

- додатковим роз`ясненням судовим експертом ОСОБА_17 висновку експерта за №23 від 07.05.-02.06.2021 року, в ході якого експерт роз`яснив, що встановити динамічне чи статичне положення тіл було у обвинуваченої і потерпілого у момент нанесення тілесного ушкодження без проведеного слідчого експерименту із залученням, у тому числі, його як експерта, він не може. Він заперечує, що потерпілий нагнувся до обвинуваченої і тоді відбувся удар ножем, оскільки рановий канал на шиї потерпілого розташований косо-горизонтально і проходить в м`яких тканинах зліва направо і зверху вниз, лезо ножа спрямоване доверху, виходячи з характеру рани, тому удар відбувся зверху вниз гострою частиною леза догори. Він не виключає, що ОСОБА_8 міг падати і в той момент обвинувачена завдала удару ножем, враховуючи, що зріст потерпілого 180 см., тобто він вищого зросту, ніж обвинувачена. Чи відповідають показання обвинуваченої про обставини нанесення потерпілому тілесного ушкодження тим даним, які він встановив при дослідженні рани трупа без проведення слідчого експерименту він не може. Разом з тим, по дослідженню ранового каналу можна стверджувати, що положення ОСОБА_8 в момент нанесення тілесного ушкодження було вертикальним;

- постановою про приєднання до матеріалів провадження речових доказів від 07.05.2021 року, із якої вбачається, що до матеріалів кримінального провадження приєднано в якості речових доказів вилучений при проведенні особистого обшуку ОСОБА_3 при її затриманні одяг: спортивну кофту коричневого кольору з емблемою «Мmіх Mercer by Polo Team» з плямами речовини бурого кольору; спортивні штани сірого кольору з емблемою «Nike» з плямами речовини бурого кольору; хутряну жилетку темно-сірого кольору (а.с.36 т.2);
- ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 12.05.2021 року про накладення арешту на вилучений під час особистого обшуку ОСОБА_3 одяг: спортивну кофту коричневого кольору з емблемою «Мmіх Mercer by Polo Team»; спортивні штани сірого кольору з емблемою «Nike»; хутряну жилетку темно-сірого кольору (а.с.37-39 т.2);
- постановою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 (а.с.218-219 т.1) про отримання зразків для експертизи від 07.05.2021 року, зокрема, зразків крові, зразків букального епітелію, зразків піднігтьового вмісту та змивів з обох рук ОСОБА_3 (а.с.118 т.2);
- протоколами про отримання зразків для експертизи: від 07.05.2021 року змивів обох рук ОСОБА_3 ; від 07.05.2021 року змивів з-під нігтів обох рук ОСОБА_3 ; від 07.05.2021 року зразків букального епітелію ОСОБА_3 ; від 07.05.2021 року зразків відбитків пальців та долонь обох рук ОСОБА_3 ; від 13.05.2021 року зразків крові ОСОБА_3 (а.с.18, 19, 20, 21, 22 т.2);
- постановами слідчого у кримінальному провадженні ОСОБА_18 (а.с.217 т.1) про призначення судово-імунологічних експертиз від 13.05.2021 року (а.с.119, 120, 121 т.2) та від 17.05.2021 року (а.с.123 т.2); про призначення судово-біологічної експертизи від 14.05.2021 року (а.с.122 т.2); про призначення судово-цитологічних експертиз від 17.05.2021 року (а.с.124, 125 т.2); про призначення і проведення амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи ОСОБА_3 від 19.05.2021 року (а.с.126 т.2); про призначення і проведення комплексної стаціонарної судової психолого-психіатричної та наркологічної експертизи ОСОБА_3 від 01.07.2021 року (а.с.127-129 т.2);

- ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 02.07.2021 року про надання дозволу на поміщення ОСОБА_3 для проведення комплексної стаціонарної психолого-психіатричної експертизи до КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» (а.с.129 т.2);

- висновком експерта за №177 від 14.05.-24.05.2021 року, з якого вбачається, що кров трупа ОСОБА_8 відноситься до групи В з ізогемаглютинином анти-А за ізосерологічною системою АВО. Кров ОСОБА_3 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В за ізосерологічною системою АВО (а.с.40-42 т.2);
- висновком експерта за №178 від 14.05.-28.05.2021 року, з якого вбачається, що «кров трупа ОСОБА_8 відноситься до групи В з ізогемаглютинином анти-А за ізосерологічною системою АВО». «Кров ОСОБА_3 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В за ізосерологічною системою АВО». В плямах на куртці (об`єкти №1, 2, 3), светрі (об`єкт №4), спортивних штанах (об`єкт №5), футболці (об`єкт №6), шортах (об`єкт №7), трусах (об`єкт №8) та шкарпетках (об`єкти №9, 10), вилучених при огляді трупа ОСОБА_8 , встановлено наявність крові людини групи В з ізогемаглютинином анти-А, і походження її від потерпілого ОСОБА_8 не виключається (а.с.43-46 т.2);

- висновком експерта за №179 від 14.05.-28.05.2021 року, з якого вбачається, що «Кров трупа ОСОБА_8 відноситься до групи В з ізогемаглютинином анти-А за ізосерологічною системою АВО». «Кров ОСОБА_3 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В за ізосерологічною системою АВО». В плямах на змиві речовини бурого кольору з поверхні підлоги (об`єкт №1), змиві речовини бурого кольору з поверхні шпалер (об`єкт №2), 2-х колготках (об`єкти №3, 4) та вирізці з ганчірки (об`єкт №5), представлених на дослідження, знайдено кров людини, при серологічному дослідженні якої виявлений антиген В та ізогемаглютинином анти-А. Таким чином, кров у вказаних об`єктах може походити від будь-якої людини з групою крові В з ізогемаглютинином анти-А, і походження її від трупа ОСОБА_8 не виключається (а.с.47-50 т.2);

- висновком експерта за №СЕ-19/102-21/7241-БД від 20.08.2021 року з ілюстративними таблицями, з якого вбачається, що в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка букального епітелію підозрюваної ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, що додається до висновку експерта) (п.1). В результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка крові трупа ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, що додається до висновку експерта) (п.2). На поверхні леза ножа (об`єкти №№3.1, 3.2, 3.3), вилученого 07.05.2021 року під час проведення огляду місця події в приміщенні будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , виявлені клітини з ядрами, слідів крові людини не виявлено. В результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на поверхні леза ножа (об`єкт №3.2), вилученого 07.05.2021 року під час проведення огляду місця події в приміщенні будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, що додається до висновку експерта). Генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на поверхнях ножа, вилученого 07.05.2021 року під час проведення огляду місця події в приміщенні будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (об`єкти №№ 3.1, 3.3), не встановлені (п.3). На поверхнях спортивної кофти (об`єкти №№4.1, 4.2) та спортивних штанів (об`єкт №5.1), вилучених у ОСОБА_3 під час затримання, виявлені сліди крові людини та клітини з ядрами. На поверхнях спортивної кофти (об`єкт №4.3) та спортивних штанів (об`єкти №№5.2, 5.3), вилучених у ОСОБА_3 під час затримання, виявлені клітини з ядрами, слідів крові людини не виявлено. В результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки слідів крові людини та клітин з ядрами, виявлених на поверхнях спортивної кофти (об`єкти №№4.1, 4.2) та спортивних штанів (об`єкт №5.1), вилучених у ОСОБА_3 під час затримання, які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, що додається до висновку експерта). Генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на поверхні спортивної кофти (об`єкт №4.3) та спортивних штанів (об`єкти №№5.2, 5.3), вилучених у ОСОБА_3 під час затримання, не встановлені (п.4). Генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на поверхні леза ножа (об`єкт № 3.2), вилученого 07.05.2021 року під час проведення огляду місця події в приміщенні будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_3 , зразка крові ОСОБА_8 та належать невстановленій особі жіночої генетичної статі. Походження вищевказаних слідів від ОСОБА_3 та ОСОБА_8 виключається. Генетичні ознаки слідів крові людини та клітин з ядрами, виявлених на поверхні спортивної кофти (об`єкти №№4.1, 4.2), збігаються між собою та з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_8 та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_3 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові ОСОБА_8 та в об`єктах №№4.1, 4.2 складає 6,23437 х 10-??. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 16,0 нонильйонів (1,60 х 10??) осіб. Походження вищевказаних слідів від ОСОБА_3 виключається. Генетичні ознаки слідів крові людини та клітин з ядрами, виявлених на поверхні спортивної кофти (об`єкт № 5.1) є змішаними, належать більше ніж одній особі, містять генетичні ознаки зразка букального епітелію підозрюваної ОСОБА_3 (об`єкт №1.1) та зразка крові ОСОБА_8 (об`єкт №2.1) (п.5) (а.с.51-75 т.2);
- висновком експерта за №180 від 17.05.-21.05.2021 року, з якого вбачається, що на змивах з обох рук ОСОБА_3 (об`єкти №№1, 2), представлених на дослідження, наявності крові не встановлено (а.с.77-78 т.2);
- висновком експерта за №79 від 17.05-09.06.2021 року, з якого вбачається, що згідно з «Висновком експерта» №177 від 24.05.2021 року відділення судово-медичної імунології відділу експертизи речових доказів Вінницького обласного бюро СМЕ: «Кров потерпілого ОСОБА_8 відноситься до групи В з ізогемаглютинином анти-А ізосерологічної системи АВО». «Кров підозрюваної ОСОБА_3 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В ізосерологічної системи АВО». При дослідженні піднігтьового вмісту правої та лівої руки трупа ОСОБА_8 (об`єкти №№1, 2) встановлено наявність крові людини, статева належність якої не встановлена в зв`язку з непридатністю клітинних елементів крові (лейкоцитів) для даного виду цитологічного дослідження. При визначенні групової належності крові в об`єктах №№1, 2 (права і ліва рука трупа ОСОБА_8 ) були виявлені антигени А і В, що можуть визначати AB (IV), А (ІІ) і В (ІІІ) групи крові ізосерологічної системи АВО. Крім того, в мікропрепаратах об`єктів №№1, 2 (права і ліва рука трупа ОСОБА_8 ) знайдено епітеліальні клітини людини, статева належність яких не встановлена в зв`язку з відсутністю серед них епітеліоцитів зі збереженими і придатними для цитологічного дослідження ядрами. При визначенні групової належності епітеліальних клітин в об`єктах №№1, 2 був виявлений антиген В, що може визначати В (ІІІ) групу крові ізосерологічної системи АВО. Таким чином, враховуючи отримані результати та групову характеристику осіб, що проходять по справі, походження слідів крові в піднігтьовому вмісті правої та лівої руки трупа ОСОБА_8 (об`єкти №№1, 2) може бути від будь-якої однієї чи кількох осіб з групою крові AB (IV) або при змішуванні груп крові у варіантах: AB (IV) з А (ІІ), AB (IV) з В (ІІІ) або А (ІІ) з В (ІІІ), в тому числі як від самого трупа ОСОБА_8 , (за рахунок антигену В), так і від підозрюваної ОСОБА_3 (за рахунок антигену А) не виключається. Крім того, походження епітеліальних клітин в піднігтьовому вмісті правої та лівої руки трупа ОСОБА_8 (об`єкти №№1, 2) може бути від будь-якої однієї чи кількох осіб з групою крові В (ІІІ), в тому числі і від самого трупа ОСОБА_8 , не виключається (а.с.79-83 т.2);

- висновком експерта за №80 від 17.05-07.06.2021 року, з якого вбачається, що згідно з «Висновку експерта» №177 від 24.05.2021 року відділення судово-медичної імунології відділу експертизи речових доказів Вінницького обласного бюро СМЕ: «Кров потерпілого ОСОБА_8 відноситься до групи В з ізогемаглютинином анти-А ізосерологічної системи АВО». «Кров ОСОБА_3 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В ізосерологічної системи АВО». При дослідженні піднігтьового вмісту правої (об`єкт №1) та лівої (об`єкт №2) рук ОСОБА_3 наявність крові людини не встановлено. В мікропрепаратах об`єктів №№1, 2 (права та ліва рука ОСОБА_3 ) знайдено одиничні епітеліальні клітини людини, статева належність яких не встановлена в зв`язку з відсутністю серед них епітеліоцитів зі збереженими і придатними для цитологічного дослідження ядрами, та, можливо, з їх надзвичайно малою кількістю. Групова належність одиничних епітеліальних клітин в об`єктах №№1, 2 не встановлювалася в зв`язку з недостатньою їх кількістю для даного виду серологічного дослідження (а.с.84-86 т.2);

- висновком експерта за №81 від 17.05-07.06.2021 року, з якого вбачається, що згідно з «Висновком експерта» №177 від 24.05.2021 року відділення судово-медичної імунології відділу експертизи речових доказів Вінницького обласного бюро СМЕ: «Кров потерпілого ОСОБА_8 відноситься до групи В з ізогемаглютинином анти-А ізосерологічної системи АВО». «Кров ОСОБА_3 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В ізосерологічної системи АВО».

При дослідженні ножа з дерев`яним руків`ям коричневого кольору (об`єкти №№1, 2) виявлено епітеліальні клітини, при визначенні групової належності яких виявлено антиген А ізосерологічної системи АВО (що відповідає А (ІІ) групі крові). Статева належність виявлених епітеліальних клітин (об`єкти №№1, 2) не встановлена в зв`язку з відсутністю збережених, придатних для дослідження ядер. Таким чином, походження виявлених епітеліальних клітин по своїй груповій належності від самої підозрюваної ОСОБА_3 не виключається. Слідів крові на клинку (об`єкт №1) та рукоятці (об`єкт №2) ножа не виявлено. При дослідженні ножа з сірою пластиковою рукояткою (об`єкти №№3, 4) виявлено епітеліальні клітини, статева належність яких не встановлена в зв`язку з відсутністю збережених, придатних для дослідження ядер. Групова належність виявлених епітеліальних клітин на клинку (об`єкт №3) та рукоятці (об`єкт №4) не встановлювалася в зв`язку з надзвичайно малою їх кількістю (об`єкт №3 3 клітини; об`єкт №4 1 клітина). Слідів крові на ножі (об`єкти №№3, 4) не виявлено (а.с.87-91 т.2);

- висновком судово-психіатричного експерта за №150 від 24.05.2021 року, з якого вбачається, що комісія приходить до висновку, що ОСОБА_3 , у зв`язку з даними анамнезу про притаманну їй з підліткового віку емоційну нестійкість у вигляді дратівливості, запальності, підвищену чутливість, впертість, образливість, поведінкові порушення (пропускала уроки без причини, конфліктувала з однолітками), а також виявленими при теперішньому психіатричному обстеженні емоційною нестійкістю, демонстративністю поведінки, поверховістю суджень, враховуючи висловлювані підекспертною скарги на поганий сон, сновидіння, в яких присутній чоловік, пригнічений настрій, плаксивість, тривожність, для об`єктивного визначення її психічного стану, потребує тривалого обстеження та спостереження в умовах психіатричного стаціонару з наступним проведенням стаціонарної судово-психіатричної експертизи (а.с.98-100 т.2);

- висновком судово-психіатричного експерта за №94 від 16.08.2021 року, з якого вбачається, що в період інкримінованого їй правопорушення ОСОБА_3 на хронічне психічне захворювання не страждала, перебувала поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності. В період інкримінованого їй правопорушення ОСОБА_3 могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_3 на психічні розлади не страждає, перебуває поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності. В теперішній час ОСОБА_3 може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 не потребує. ОСОБА_3 не страждає на алкоголізм та наркоманію. ОСОБА_3 не потребує примусового лікування від алкоголізму та наркоманії (п.п.1, 2, 3, 4, 5, 12, 13). Відповіді на питання, які поставлені перед психологом: до індивідуально-психологічних особливостей ОСОБА_3 відноситься достатній рівень протікання когнітивних функцій (увага, пам`ять, мислення). В особистісній сфері виявляє: достатню поведінкову активність, емоційну лабільність, сенситивність, чутливість, вразливість, песимістичність, інтравертованість. Надає перевагу в спілкуванні з вузьким колом близьких людей, не конфліктна, сумлінна, відповідальна, терпляча. Відмічається ситуативно обумовлена підвищена тривожність. Залежна від чужої думки. Самооцінка лабільна. В стресових ситуаціях схильна до підвищення тривоги та паніки. Провідний механізм захисту витіснення. ОСОБА_3 , з урахуванням її вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей, рівня розумового розвитку та умов мікросоціального середовища, здатна розуміти фактичний зміст своїх дій, повною мірою прогнозувати та передбачати їх наслідки. ОСОБА_3 , з урахуванням її емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей та рівня розумового розвитку, здатна правильно сприймати обставини, що мають значення у провадженні і давати про них відповідні покази. ОСОБА_3 у досліджуваний період не перебувала у стані фізіологічного афекту або у будь-якому іншому емоційному етані, що суттєво вплинув би на її свідомість та діяльність. ОСОБА_3 не виявляє ознак підвищеної навіюваності та фантазування (п.п.6, 7, 8, 9, 10, 11) (а.с.101-108 т.2);

- відомостями, що містяться в повідомленні директора Комунального некомерційного підприємства «Територіальне медичне об`єднання «Вінницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Вінницької обласної ради» від 24.05.2021 року за №06/1294, з яких убачається, що згідно з аудіо записами, зафіксованими системою архівації мовної інформації оперативно-диспетчерської служби Avaya Contact Recorder, 06.05.2021 року о 22 годині 36 хвилин в центральну оперативну диспетчерську надійшов виклик з телефонного номеру НОМЕР_1 до невідомого, яким по приїзду бригади екстреної медичної допомоги виявився ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , з приводу кровотечі. Виклик обслуговувала бригада ЄМД в складі: ОСОБА_13 фельдшер, ОСОБА_14 водій. Аудіо запис розмови та ксерокопія карти виїзду бригади ЕМД додаються (а.с.92 т.2);

- відомостями, що містяться в Карті виїзду бригади екстреної медичної допомоги №948 60 (бригада 342), з якої вбачається час прийому виклику 06.05.2021 року 22:36 година, час прибуття 22:59 година, час закінчення виклику 23:57 година. Виклик здійснено до ОСОБА_8 ; адреса виклику: АДРЕСА_4 . Попередній діагноз: ножове поранення в шию зліва (надключична ділянка). Констатація смерті 23 година 10 хвилин 06.05.2021 року. Тіло передано працівникам поліції для СМЕ (а.с.93-94 т.2);

- відомостями, що містяться в протоколі огляду предмету компакт-диску «Verbatim CD-R», на якому міститься аудіо запис, повідомлення в центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф (а.с.95 т.2). Під час огляду встановлено, що на диску міститься аудіо файл у форматі «WAV» із позначенням «06 05», розміром 520 КБ. При запуску вказаного аудіо файлу через програвач «Windows Media», відкривається аудіо запис загальною тривалістю (1 хвилина 6 секунд). При прослуховуванні аудіо запису встановлено, що відбувається розмова між диспетчером швидкої допомоги та особами жіночої статі.

Стенограма змісту телефонної розмови:

Диспетчер : - екстрена медична допомога, я Вас слухаю.

Жінка : - треба німедлєнно скору помощ, село Перепільчинці Вінницька, да, ало.

Диспетчер : - яка адреса та що у Вас там сталось, Перепільчинці....

Жінка : - у чоловіка поранення шиї, в нього, він стікає кров`ю.

Диспетчер : - по якій вулиці, якого району.

Жінка : - АДРЕСА_2 , срочно бо він...

Диспетчер : - скільки йому років.

Жінка : - років, десь тридцять, десь тридцять років.

Диспетчер : - що з ним сталось.

Жінка : - поранення в шию.

Диспетчер : - ну що ножове поранення, що кровотеча є.

Жінка : - так, кровотеча страшенна.

Диспетчер : - притисніть вище місця рани, пальцем притисніть.

Жінка : - я, притиснули, притиснули.

Диспетчер : - що з ним сталось, він десь впав, чимось поранився, порізався.

Жінка : - я не бачила.

Диспетчер : - добре будьте біля нього.

Жінка : - а що робити, протиснути рану, да, він не реагірує.

Диспетчер : - Героїв Майдану 46 чекайте.

Жінка : - давайте;

- безпосередньо прослуханим в судовому засіданні аудіозаписом вказаної вище телефонної розмови, що міститься на компакт-диску «Verbatim CD-R» (а.с.96 т.2);

- постановою слідчого від 25.05.2021 року про визнання компакт-диску «Verbatim CD-R», на якому міститься аудіо запис повідомлення про виклик бригади медиків, речовим доказом і приєднання до матеріалів кримінального провадження (а.с.97 т.2);

- постановою слідчого від 26.08.2021 року про передачу речових доказів на відповідальне зберігання, з якої вбачається, що слідчим передано на відповідальне зберігання до кімнати зберігання РД ВП №2 Жмеринського РВП речові докази: три ножі, дві пари колгот, вирізку з ганчірки, змив речовини бурого кольору з поверхні підлоги біля трупа, змив речовини бурого кольору з поверхні шпалер, дві вирізки з ковдри зі слідами взуття вилучені під час огляду місця події за місцем виявлення трупа ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 ; спортивну кофту, спортивні штани, хутряну жилетку, зразок букального епітелію, змиви та піднігтьовий вміст з обох рук вилучені у ОСОБА_3 ; куртку, светр, футболку, штани, шорти, плавки, шкарпетки, зразок крові та зрізи нігтьових пластин із піднігтьовим вмістом обох рук вилучені під час огляду трупа ОСОБА_8 (а.с.112-113);
- безпосереднім оглядом судом та учасниками кримінального провадження речових доказів, наданих стороною обвинувачення, зокрема, трьох ножів, двох пар колгот, вирізки з ганчірки, змиву речовини бурого кольору з поверхні підлоги біля трупа, змиву речовини бурого кольору з поверхні шпалер, двох вирізок з ковдри зі слідами взуття; спортивну кофту, спортивні штани, хутряну жилетку, зразок букального епітелію, змиви та піднігтьовий вміст з обох рук вилучені у обвинуваченої ОСОБА_3 ; куртку, светр, футболку, штани, шорти, плавки, шкарпетки, зразок крові та зрізи нігтьових пластин із піднігтьовим вмістом обох рук вилучені під час огляду трупа ОСОБА_8 , встановлено наявність слідів злочину, та наявності інформації про злочини. Належність, походження речових доказів, місця виявлення і вилучення речових доказів обвинувачена не оспорювала, тому підстав критично оцінювати ці докази у суду немає.
Зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, в силу вимог ч.6 ст.22 КПК України, суд дослідив докази, надані сторонами, допитав свідків сторони обвинувачення та свідків сторони захисту.

При цьому, сторони кримінального провадження та потерпіла не заперечували щодо закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами.
Судом в ході судового розгляду забезпечено обвинуваченій ОСОБА_3 передбачене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на захист від обвинувачення і його реалізація шляхом надання розумної можливості представляти свою правову позицію, свої докази, оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, їх використання.

Проаналізувавши всі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, у відповідності критерію доведення ними обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, поза розумним сумнівом, що відповідає положенням ч.2 ст.17 КПК України, суд прийшов до переконання, що сторона обвинувачення довела поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Даючи кримінально-правову оцінку діям обвинуваченої, суд виходить з оцінки показань обвинуваченої в судовому засіданні у сукупності з дослідженими та проаналізованими доказами з точки зору їх достатності та взаємозв`язку.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно тієї особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Частиною 3 ст.337 КПК України встановлено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З огляду на аналіз зазначеного кримінального процесуального законодавства та встановлених обставин у ході судового розгляду і проаналізованих судом доказів, суд вважає за необхідне з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, відповідно до вимог ч.3 ст.337 КПК України, зазначити місцем вчинення злочину приміщення веранди житлового будинку по АДРЕСА_2 , в якому мешкає ОСОБА_7 , оскільки на це місце вказують досліджені судом докази, зокрема, протокол огляду місця події та відеозапис огляду місця події, а також допитані в ході судового розгляду обвинувачена, свідки обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , котрі в сукупності показали, що веранда будинку розділена на дві частини, одна з яких є власне верандою, з якої один дверний отвір веде до другої частини веранди, в якій міститься кухня, а інший дверний отвір веде до коридору будинку, і саме у веранді обвинуваченою вчинено злочин та виявлено труп потерпілого ОСОБА_8 , тоді як стороною обвинувачення помилково у обвинувальному висновку вказана частина веранди житлового будинку зазначається коридором будинку.

Крім того, суд зауважує, що позиція захисту про те, що обвинувачена під час сварки з ОСОБА_8 , що відбувалася в кухні будинку ОСОБА_7 , та виходячи з кухні у веранду будинку, ножа до рук не брала, а повернулася за ножем після того, як сварка між нею та чоловіком продовжилася у веранді, в ході чого ОСОБА_8 наніс ОСОБА_3 удари руками по голові та обличчю.

Так, свідок ОСОБА_7 під час повторного допиту в суді 16.09.2022 року показала, що ОСОБА_3 виходила із кухні у веранду слідом за ОСОБА_8 , але нічого в руках, в тому числі, ножа, не мала.

Тому суд вважає за необхідне, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, відповідно до вимог ч.3 ст.337 КПК України, зазначити, що ОСОБА_3 , виходячи з кухні під час суперечки з ОСОБА_8 не відразу схопила зі столу ніж, а повернулася за ножем з веранди.

Вказані вище обставини, встановлені судом в ході судового розгляду, не змінюють ні спрямованості умислу обвинуваченої на заподіяння смерті ОСОБА_8 , ні кваліфікації кримінального правопорушення за ч.1 ст.115 КК України.
Також, з огляду на аналіз зазначеного кримінального процесуального законодавства та встановлених обставин у ході судового розгляду і проаналізованих судом доказів, суд вважає за необхідне з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, відповідно до вимог ч.3 ст.337 КПК України, виключити з обвинувачення ОСОБА_3 посилання сторони обвинувачення на вчинення нею злочину у стані алкогольного сп`яніння, оскільки це не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченої, не погіршує її становище.

При цьому, суд виходить з такого.

На підтвердження факту перебування ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння сторона обвинувачення зсилається на показання свідків ОСОБА_7 , котра показала, що пригощала ОСОБА_3 та ОСОБА_8 за вечерею 06.05.2021 року горілкою, та ОСОБА_13 , котрий показав, що відчував легкий запах спиртного з ротової порожнини ОСОБА_3 при спілкуванні з останньою ввечері 06.05.2021 року, а також на копію Висновку попереднього медичного огляду в приймальному відділенні Шаргородської ЦРЛ за №86 від 07.05.2021 року (а.с.11 т.2).

Так, виконання завдань кримінального провадження може здійснюватися лише із застосуванням та дотриманням належної правової процедури, тобто встановленого кримінальним процесуальним законом порядку дій органів, що ведуть провадження, його учасників, реалізація ними своїх прав і обов`язків у визначених законом межах.

Правова процедура є належною, коли вона ґрунтується на законі й є доступною як в інформаційному плані (ознайомлення учасників провадження із суттю відповідної процедури, їх правами і обов`язками під час її здійснення, результатами тощо), так і фактичному (можливість брати участь, звернутися за правовою допомогою до адвоката-захисника, спеціаліста тощо).

Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 11.12.2019 року у справі №735/7745/18 (провадження №51-4100км19).

Належна правова процедура включає в себе дотримання загальних засад кримінального провадження, процесуальних засобів і способів їх реалізації, процесуальних гарантій прав і свобод учасників кримінального провадження та прийняття законних, обґрунтованих і справедливих рішень.

Також Верховний Суд у вказаній вище постанові зробив висновок про те, що належна правова процедура є базовою основою права на справедливий судовий розгляд, закріпленого п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За результатами дослідження наданих стороною обвинувачення доказів, у тому числі Висновку попереднього медичного огляду в приймальному відділенні Шаргородської ЦРЛ за №86 від 07.05.2021 року, у інших учасників судового провадження не виникало зауважень щодо його належності та допустимості, зокрема, з підстави неповно важності суб`єкта, який проводив цю слідчу дію, оскільки ні сторона захисту, ні потерпіла не зверталися до суду з клопотаннями про визнання вказаного доказу неналежним чи недопустимим. Проте, суд, оцінюючи вказаний доказ з точки зору належності та допустимості встановив підстави, передбачених ст.87 КПК України, які тягнуть безумовне визнання цього доказу недопустимим.

Так, з копії вказаного висновку вбачається, що ОСОБА_3 направлена на огляд ОСОБА_19 , оглянута 07.05.2021 року черговим лікарем ОСОБА_20 , яким, дослівно «на підставі даного клінічного огляду і лабораторних досліджень встановлено а) алкогольне … сп`яніння»; «тілесні ушкодження: не виявлено»; «чи може утримуватися в умовах ІТТ: так» (а.с.11 т.2).

Разом з тим, при дослідженні копії вказаного Висновку (оригіналу Висновку стороною обвинувачення суду для огляду не надано) вбачається, що він не містить ні печатки чергового лікаря Шаргородської МЛ, який оглядав ОСОБА_3 , ні кутового штампу лікарні з вихідним номером та датою Висновку.

Таким чином, вказаний Висновок не містить реквізитів документу.

До того ж, суд звертає увагу, що станом на 07.05.2021 року не існувало такого медичного закладу як Шаргородська центральна районна лікарня (ЦРЛ), як зазначено у Висновку, так як він реорганізований та мав назву «Шаргородська міська лікарня», що є загальновідомим фактом, в тому числі для сторін кримінального провадження, а також поліцейського ОСОБА_19 , який направляв ОСОБА_3 для огляду, та лікаря ОСОБА_20 , який безпосередньо працює у цьому медичному закладі.

Крім того, направлення слідчого на вказаний огляд лікарем ОСОБА_3 в рамках розпочатого кримінального провадження у матеріалах справи відсутнє, а також прокурори ОСОБА_21 та ОСОБА_4 , які приймали участь у судовому розгляді кримінального провадження, не надали суду доручення слідчого на проведення слідчих (розшукових) дій відповідному оперативному підрозділу ВП №2 Жмеринського РВП та, зокрема, оперативному уповноваженому СКР ОСОБА_19 .

Відповідно до п.3 ч.2 ст.40 КПК України, слідчий уповноважений доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам.

Частиною 1 ст.41 КПК України встановлено, що оперативні підрозділи органів Національної поліції, органів безпеки, Національного антикорупційного бюро України, органів Державного бюро розслідувань, органів Бюро економічної безпеки України, органів Державної прикордонної служби України, органів, установ виконання покарань та слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України здійснюють слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії в кримінальному провадженні за письмовим дорученням слідчого, дізнавача, прокурора, а підрозділ детективів, оперативно-технічний підрозділ та підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України за письмовим дорученням детектива або прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Як встановлено ч.2 ст.41 КПК України, під час виконання доручень слідчого, дізнавача, прокурора співробітник оперативного підрозділу користується повноваженнями слідчого.

При цьому, вказаною нормою КПК України також передбачено, що співробітники оперативних підрозділів (крім підрозділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України) не мають права здійснювати процесуальні дії у кримінальному провадженні за власною ініціативою або звертатися з клопотаннями до слідчого судді чи прокурора.

Разом з тим, судом встановлено, що таке доручення слідчого співробітнику оперативного підрозділу ВП №2 Жмеринського РВП ОСОБА_19 на проведення освідування ОСОБА_3 відсутнє.

Більше того, допитаний за клопотанням сторони захисту в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_19 показав, що є старшим оперативним уповноваженим СКР ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області та ввечері 06.05.2021 року віз слідчо-оперативну групу на місце вчинення крадіжки в с. Мурафа. При цьому, він у складі слідчо-оперативної групи не перебував. Після отримання повідомлення про вбивство у с. Перепільчинці він повіз начальника СКР ОСОБА_22 у вказаний населений пункт. На місці вчинення злочину знаходилися слідчі СУ ГУНП у Вінницькій області. За усною вказівкою слідчого ОСОБА_15 він відвіз ОСОБА_3 шляхом конвоювання в Шаргородську міську лікарню для освідування з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, виявлення тілесних ушкоджень та можливості утримання в умовах ІТТ. Письмового доручення на здійснення освідування ОСОБА_3 на стан алкогольного сп`яніння слідчий йому не надавав. Направлення на освідування ОСОБА_3 в лікарні виписував він, а не слідчий. Чи була на той час ОСОБА_3 затримана, а також чи було їй повідомлено про підозру, тобто у якому процесуальному статусі знаходилася, йому не відомо. Огляд ОСОБА_3 здійснював лікар Шаргородської МЛ ОСОБА_20 після 23 години 06.05.2021 року, можливо, що і на початку доби 07.05.2021 року. Часу направлення на огляд ОСОБА_3 він не пам`ятає, але лікар вказав дату огляду у висновку. Він при огляді ОСОБА_3 лікарем присутній не був, а лише підписав висновок лікаря. Крім Висновку, що міститься на аркуші 11 тому 2 справи, лікар інших документів йому не надавав. Видимих тілесних ушкоджень він на відкритих частинах тіла ОСОБА_3 не бачив.

Допитаний в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту в якості свідка ОСОБА_20 суду показав, що працює лікарем-неврологом у ОСОБА_23 06.05.2021 року він заступив на чергування та був черговим лікарем по Шаргородській МЛ. ОСОБА_3 для огляду на стан алкогольного сп`яніння привіз поліцейський ВП №2 Жмеринського РВП, який видав направлення. За яких обставин віз здійснював огляд ОСОБА_3 , не пам`ятає. Видимих тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_3 , будь-яких синців, саден він не бачив. Чи була пошкоджена у ОСОБА_3 губа зсередини, він не бачив, а остання не звертала його увагу на наявність такого пошкодження. Огляд на наявність стану алкогольного сп`яніння здійснювався на медичному сертифікованому апараті «Алкофор-105», який виявляє пари алкоголю у видихуваному особою повітрі. Лабораторні дослідження при цьому він не здійснював, кров у ОСОБА_3 для проведення експертизи на стан алкогольного сп`яніння не відбирав. При огляді ОСОБА_3 апарат показав у видихуваному повітрі наявність парів алкоголю, але показника у проміле він не пам`ятає, а у висновку не вказав, оскільки це не передбачено законодавством. Акт огляду ОСОБА_3 , у якому мало б бути вказано показник огляду на стан алкогольного сп`яніння у проміле, на його переконання, ним складався та надавався поліцейському. Висновок, що міститься на аркуші 11 у томі 2 матеріалів справи щодо огляду ОСОБА_3 видав він, а також підписав його власноручно. Іншого висновку щодо наявності у ОСОБА_3 стану алкогольного сп`яніння він не видавав. Чому у висновку відсутні печатки лікаря та штамп лікарні, не може повідомити.

Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ч.2 ст. 84 КПК України).
Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст.85 КПК України).
Згідно з вимогами ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст.87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; 2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; 3) порушення права особи на захист; 4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; 5) порушення права на перехресний допит. Недопустимими є також докази, що були отримані: 1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; 2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; 3) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження; 4) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання (ч.ч.2, 3 ст.87 КПК України).
Докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані (ч.4 ст.87 КПК України).
Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення (ч.1 ст.89 КПК України).

Частиною 1 ст.241 КПК України (в редакції, що діяла на момент освідування ОСОБА_3 07.05.2021 року) встановлено, що слідчий, прокурор здійснює освідування підозрюваного, свідка чи потерпілого для виявлення на їхньому тілі слідів кримінального правопорушення або особливих прикмет, якщо для цього не потрібно проводити судово-медичну експертизу.

Освідування здійснюється на підставі постанови прокурора та, за необхідності, за участю судово-медичного експерта або лікаря… (ч.2 ст.241 КПК України в редакції, що діяла на момент освідування ОСОБА_3 07.05.2021 року).

Перед початком освідування особі, яка підлягає освідуванню, пред`являється постанова прокурора. Після цього особі пропонується добровільно пройти освідування… Про проведення освідування складається протокол згідно з вимогами цього Кодексу (ч.ч.3, 5 ст.241 КПК України в редакції, що діяла на момент освідування ОСОБА_3 07.05.2021 року).

Вказаним вимогам дії оперативного уповноваженого ВП №2 Жмеринського РВП ОСОБА_19 не відповідають, відповідні доручення прокурора чи слідчого на освідування ОСОБА_3 07.05.2022 року відсутні.
Таким чином, проаналізувавши Висновок попереднього медичного огляду в приймальному відділенні Шаргородської ЦРЛ за №86 від 07.05.2021 року у сукупності з показаннями свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , суд вважає, що вказаний висновок не містить ознак документу, передбачених ст.99 КПК України, та є неналежним та недопустимим доказом в контексті ст.ст.85, 86 КПК України, оскільки не підтверджує існування такої обставини, як перебування ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння та отриманий з порушенням порядку, встановленого КПК України.

Висновку експерта про перебування ОСОБА_3 на момент вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння стороною обвинувачення суду не надано, а будь-які висновки лікарів щодо попереднього медичного огляду особи у переліку доказів, передбаченому главою 4 КПК України, відсутні.

Показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , з огляду на встановлені обставини, суд оцінює критично, оскільки показника стану алкогольного сп`яніння у ОСОБА_3 не встановлено.

Відтак, підлягає виключенню з обвинувачення ОСОБА_3 ствердження сторони обвинувачення у обвинувальному акті про вчинення нею кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, а тому є неспроможним, на переконання суду, і також підлягає виключенню з обвинувачення посилання сторони обвинувачення на наявність такої обтяжуючої покарання обставини, передбаченої п.13 ч.1 ст.67 КПК України, як вчинення обвинуваченою злочину, будучи в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_3 умисного вбивства ОСОБА_8 , а саме: обвинувачена ОСОБА_3 в вечірній час 6 травня 2021 року прийшла до своєї знайомої ОСОБА_7 , що проживає в АДРЕСА_2 , куди пізніше прийшов її чоловік ОСОБА_8 , після чого у кухні вживали алкогольні напої. Приблизно о 22 годині 30 хвилин, перебуваючи в приміщенні кухні вказаного житлового будинку, ОСОБА_3 та ОСОБА_8 розпочали між собою словесну суперечку, в ході якої господарка будинку ОСОБА_7 зробила останнім зауваження та запропонувала вийти на вулицю. Після чого, продовжуючи сперечатись між собою, ОСОБА_3 та ОСОБА_8 направилися з кухні у веранду в напрямку до виходу з приміщення будинку, де між ними продовжилася суперечка. При цьому, під час суперечки обвинувачена ОСОБА_3 повернулася в приміщенні кухні, де зі столу взяла ніж і з ножем в руці вийшла до веранди вказаного будинку, де продовжилася суперечка.

Перебуваючи в веранді та тримаючи в руках ніж, обвинувачена ОСОБА_3 в ході суперечки з ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи, що посягає на життя іншої особи, при цьому передбачаючи і свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого, нанесла один удар ножем в ліву частину шиї ОСОБА_8 , заподіявши тілесне ушкодження, від якого останній помер на місці події.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №23 від 07.05.-02.06.2021 року, при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 виявлено колото-різану рану шиї зліва з ушкодженням правої сонної артерії, передньої стінки трахеї, правого грудинно-ключично-соскоподібного та підшкірного м`язів передньої стінки трахеї, правого грудинно-ключично-соскоподібного та підшкірного м`язів, ознаки гострої масивної крововтрати та загального знекровлення організму. Причиною смерті ОСОБА_8 є колото-різана рана шиї зліва з ушкодженням правої сонної артерії, яка супроводжувалася гострою масивною крововтратою та загальним знекровленням організму. Між колото-різаною раною шиї з пошкодженням правої сонної артерії та смертю ОСОБА_8 є прямий причинний зв`язок. Колото-різана рана шиї зліва з ушкодженням правої сонної артерії, передньої стінки трахеї, правого грудинно-ключично-соскоподібного та підшкірного м`язів належить до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Колото-різана рана шиї зліва з пошкодженням правої сонної артерії, передньої стінки трахеї, правого грудинно-ключично-соскоподібного та підшкірного м`язів утворилася від дії плаского однобічно гострого колючо-ріжучого предмета типу клинка ножа, що мав обушок та гостре лезо. Ширина клинка ножа на глибині занурення біля 1,3 см., про що свідчить довжина рани на шкірі шиї зліва та ширина ранового каналу. Кількість і характер рани на шиї вказують на те, що ОСОБА_8 , було нанесено не більше одного удару клинком ножа. Форма і протяжність рани свідчать про те, що ушкодження шиї спричинено двохмоментною дією клинка ножа: спершу від удару та занурення клинка ножа, а потім при його видаленні. Розташування рани на шиї зліва, направлення ранового каналу свідчать про те, що клинок ножа діяв в направленні зліва направо, дещо зверху вниз і спереду назад (при умові вертикального положення тіла). Після заподіяння вище вказаного тілесного ушкодження ОСОБА_8 міг жити та здійснювати цілеспрямовані дії нетривалий проміжок часу, який рахується хвилинами. Колото-різана рана шиї зліва з ушкодженням правої сонної артерії, передньої стінки трахеї, правого грудинно-ключично-соскоподібного та підшкірного м`язів передньої стінки трахеї, правого грудинно-ключично-соскоподібного та підшкірного м`язів має ознаки прижиттєвого походження. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 хворобливо змінених внутрішніх органів, які б мали відношення до причини смерті не виявлено. Смерть ОСОБА_8 настала за 10-12 годин до моменту розтину. Тілесних ушкоджень, які б свідчили про боротьбу чи самозахист при судово-медичній експертизі не виявлено. При судово-токсикологічній експертизі крові та сечі від трупа ОСОБА_8 виявлено етиловий спирт в концентрації 2,8 ‰ у крові та 4,0 ‰ у сечі, що свідчить про те, що за життя незадовго до смерті він знаходився в сильній степені алкогольного сп`яніння.

Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинила злочин, передбачений ч.1 ст.115 КК України, вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Про умисел обвинуваченої на вбивство ОСОБА_8 свідчить сукупність всіх фактичних обставин вчиненого нею діяння, зокрема, знаряддя злочину (ніж), спосіб нанесення, характер і локалізацію тілесного ушкодження (ножем у життєво важливий орган, зокрема, виключно в область шиї, з прикладанням фізичної сили), інтенсивність та цілеспрямованість дій обвинуваченої.

Вказані обставини переконують суд, що обвинувачена ОСОБА_3 умисно позбавила життя потерпілого ОСОБА_8 , а її показання, які суд сприймав безпосередньо у судовому засіданні, не відповідають дійсним обставинам справи в частині відсутності умислу на вбивство, а лише з метою налякати потерпілого, який застосовував до неї фізичне насильство, зокрема, наніс удари по голові та обличчю.

При цьому, поведінка обвинуваченої після вчинення злочину, зокрема, намагання викликати лікарів та надати медичну та іншу допомогу потерпілому безпосередньо після вчинення злочину, свідчить лише про наявність пом`якшуючої покарання обставини, враховуючи, що обвинувачена усвідомлювала про заподіяння потерпілому ножового поранення у життєво важливий орган шию, але не свідчить про відсутність умислу на вчинення вбивства потерпілого, на чому наполягає сторона захисту.

Також, суд враховує, що і дії ОСОБА_8 були неправомірними по відношенню до ОСОБА_3 .
Суд приймає аргументи обвинуваченої в тій частині, що виникнення конфлікту було деякою мірою обумовлене неправильною поведінкою самого потерпілого ОСОБА_8 , який образливо висловлювався щодо матері обвинуваченої, а також заподіяв обвинуваченій удари по голові та обличчю, розсік внутрішню частину губи, що викликало у обвинуваченої певний емоційний стан, який, як видно з матеріалів справи, перейшов в активну агресивну поведінку, зокрема, вона повернулася з веранди до кухні, схопила зі столу ніж та замахнулася ним у бік потерпілого, завдавши тілесне ушкодження у шию, від якого останній помер на місці.

Так, як показала свідок ОСОБА_7 , сварку розпочав саме ОСОБА_8 , який висловлювався образливими словами у адресу матері обвинуваченої, після чого замахувався, щоб нанести удар ОСОБА_3 , тому вона змушена була зробити зауваження спершу ОСОБА_8 , щоб запобігти нанесенню удару, а потім і потерпілому, і обвинуваченій запропонувала з`ясовувати стосунки та вчиняти сварки у себе вдома, а не в її будинку.
Також, обвинувачена ОСОБА_3 суду показала, що коли вона та ОСОБА_8 вийшли із кухні у веранду, то останній її не пропустив до дверей, що ведуть у будинок, щоб забрати з кімнати дітей, та двічі вдарив долонею по голові та один раз долонею в обличчя. Від удару по обличчю у неї з рота потекла кров, оскільки удар прийшовся частково в губу, яка всередині розсіклася. Вона витерла кров рукою і відбігла до дверей кухні, так як злякалася, що ОСОБА_8 продовжить її побиття.

Вказана версія сторони захисту знайшла підтвердження у матеріалах кримінального провадження, зокрема, підтверджується: відомостями, що містяться у протоколі затримання ОСОБА_3 від 07.05.2021 року (а.с.16-17 т.2), з яких убачається, що під час затримання ОСОБА_3 була одягнута, у тому числі, у спортивну кофту коричневого кольору з емблемою «Mmix Mercer by Polo Team» з плямами речовини бурого кольору, спортивні штани сірого кольору з емблемою «Nike» з плямами речовини бурого кольору, які були вилучені та в подальшому, направлені на експертизу; висновком експерта №СЕ-19/102-21/7241-БД від 20.08.2021 року (а.с.51-75 т.2), в якому вказано про те, що генетичні ознаки слідів крові людини та клітин з ядрами, які виявлені на поверхні спортивної кофти (об`єкт №5.1) є змішаними, належать більше ніж одній особі, містять генетичні ознаки зразка букального епітелію підозрюваної ОСОБА_3 (об`єкт №1.1) та зразка крові ОСОБА_8 (об`єкт №2.1) (п.5); висновком експерта №79 від 17.05.-09.06.2021 року (а.с.79-83 т.2), згідно з яким, враховуючи отримані результати та групову характеристику осіб, що проходять по справі, походження слідів крові в піднігтьовому вмісті правої та лівої руки трупа ОСОБА_8 (об`єкти №№1, 2) може бути від будь-якої однієї чи кількох осіб з групою крові AB (IV) або при змішуванні груп крові у варіантах: AB (IV) з А (ІІ), AB (IV) з В (ІІІ) або А (ІІ) з В (ІІІ), в тому числі як від самого трупа ОСОБА_8 , (за рахунок антигену В), так і від підозрюваної ОСОБА_3 (за рахунок антигену А) не виключається.

Таким чином, наявність слідів букального епітелію та слідів крові обвинуваченої на її одязі та в піднігтьовому вмісті потерпілого ОСОБА_8 підтверджує факт неправомірної поведінки потерпілого щодо обвинуваченої під час сварки, що мала місце в будинку ОСОБА_7 06.05.2021 року, яка полягала у нанесенні ОСОБА_8 обвинуваченій ОСОБА_3 ударів по обличчю та розбиття губи.
Водночас, кількість, сила, локалізація та спосіб заподіяння удару вказують на ставлення до вчинюваних обвинуваченою дій як до умисних.

Відтак, на переконання суду, усі дії ОСОБА_3 були продиктовані єдиним умислом і спрямовані на вчинення умисного вбивства ОСОБА_8 з мотиву раптово виниклих неприязних відносин через неправомірну поведінку потерпілого, який наніс тілесні ушкодження обвинуваченій.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, що містяться в п.22 постанови №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч.2 ст.121 КК), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю. Якщо винний діяв з умислом на вбивство, тривалість часу, що минув з моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті потерпілого, для кваліфікації злочину як умисного вбивства значення не має.

Відповідно до вимог ч.ч.5, 6 ст.13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Так, згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 04.07.2018 року у справі №688/788/15-к, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішенні має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключає можливу відсутність умислу або інший характер умислу. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Проаналізовані судом обставини та докази переконують суд, що обвинувачена ОСОБА_3 під час сварки із ОСОБА_8 умисно повернулася з веранди до кухні і взяла зі столу ніж, яким нанесла тілесне ушкодження та позбавила життя потерпілого ОСОБА_8 , а її показання про відсутність умислу на вбивство не відповідають дійсним обставинам справи.
Так, неправомірна поведінка потерпілого ОСОБА_8 , яка полягала у нанесенні тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , що достовірно встановлено судом та підтверджується наведеними вище у вироку доказами, не потребувала такої поведінки обвинуваченої, яка полягала в тому, що вона умисно схопила зі столу ніж та нанесла удар у життєво важливий орган (шию), заподіявши смерть потерпілого.
Крім того, згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 21.11.2018 року у справі №235/8504/15-к, особа повинна передбачати суспільно небезпечні наслідки своїх дій і бажати їх настання (прямий умисел) або ж хоча і не бажати, але свідомо припускати настання цих наслідків (непрямий умисел). При цьому питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Відповідно до вказаного вище правового висновку Верховного Суду, згідно із ст.24 КК України, умисел поділяється на прямий і не прямий. Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільні небезпечні наслідки і бажала їх настання. Інтелектуальні ознаки прямого умислу полягають в усвідомленні суспільно небезпечного характеру свого діяння та передбаченні його суспільно небезпечних наслідків. Усвідомлення суспільно небезпечного характеру свого діяння означає не тільки розуміння фактичної сторони того, що вчиняється, всіх обставин, що характеризують об`єктивні ознаки складу злочину (значущість об`єкта і предмета посягання, характеру діяння, місця, часу, способу його вчинення та інших обставин), а й розуміння соціального значення діяння, його соціальної шкідливості. Передбачення означає, що у свідомості особи склалося певне уявлення про можливі або неминучі наслідки свого діяння. При цьому передбачення має конкретний характер. Особа має чітке уявлення про те, що саме від її конкретного діяння неминуче настануть чи можуть настати певні суспільні небезпечні наслідки. Вольова ознака прямого умислу це бажання настання передбачуваних наслідків свого діяння.

Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Виходячи з аналізу обвинувального акту та із показань обвинуваченої ОСОБА_3 , з проаналізованих вище показань свідків, наведені обставини в обвинувальному акті в сукупності з даними про локалізацію і характер утворення тілесного ушкодження у потерпілого свідчать про те, що ОСОБА_3 , умисно завдаючи потерпілому ОСОБА_8 удар ножем у шию, на переконання суду, розуміла значення своїх дій, неминучі наслідки цих дій і бажала настання передбачуваних наслідків свого діяння, отже діяла з прямим умислом.

Тому, на думку суду, версія сторони захисту про відсутність у обвинуваченої умислу на вбивство ОСОБА_8 спростовується безсумнівно належними та виключно важливими для з`ясування обставин справи показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , висновками експертів за №23 від 07.05.2021-02.06.2021 року щодо судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 , з якого вбачається причинно наслідковий зв`язок заподіяних йому тілесних ушкоджень зі смертю; висновком експерта за №177 від 14.05.2021-24.05.2021 року про групову належність крові із трупа ОСОБА_8 та крові ОСОБА_3 ; висновком експерта за №178 від 14.05.2021-28.05.2021 року про виявлення на одягу, вилученому при огляді трупа ОСОБА_8 , слідів крові потерпілого; висновком експерта за №179 від 14.05-2021-28.05.2021 року про виявлення в змивах РБК з підлоги, колгот, шпалер, ганчірки слідів крові ОСОБА_8 ; висновком експерта за №СЕ-19/102-21/7241-БД від 20.08.2021 року про виявлення в слідах на кофті ОСОБА_3 , представленій для дослідження, крові людини, яка може належати потерпілому ОСОБА_8 .
Механізм нанесення тілесного ушкодження, що є у причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_8 , який зазначений у вказаному вище висновку експерта №23 від 07.05.2021-02.06.2021 року щодо судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 , не викликає сумніву, так як відповідає обставинам справи. Також, він не викликав сумніву і у експерта, коли останній надавав висновок, оскільки про будь-які сумніви експерт у висновку не зазначає, а висловлюється щодо механізму заподіяння тілесного ушкодження, що призвело до смерті потерпілого, однозначно.
Також, надаючи роз`яснення висновку у суді експерт ОСОБА_17 однозначно висловився щодо механізму нанесення тілесного ушкодження ОСОБА_8 та щодо того, що при нанесенні ушкодження прикладалися зусилля, при цьому, ще має значення ступінь загострення ножа, а також те, що шия захищена м`язами, шкірою. Чи був це удар ножем, він повідомити не може, але виключає, що потерпілий масою свого тіла міг наткнутися на ніж, якщо обвинувачена тримала ніж на рівні шиї ОСОБА_8 , оскільки розташування рани на шиї та направлення ранового каналу свідчать про те, що клинок ножа діяв у направленні зліва направо та зверху вниз і спереду назад (при умові вертикального положення тіла ОСОБА_8 ), тому не міг наткнутися, а для нанесення тілесного ушкодження обвинувачена занесла руку вгору, тобто замахнулася. Він заперечує, що потерпілий нагнувся до обвинуваченої і тоді відбувся удар ножем, оскільки рановий канал на шиї потерпілого розташований косо-горизонтально і проходить в м`яких тканинах зліва направо і зверху вниз, лезо ножа спрямоване доверху, виходячи з характеру рани, тому удар відбувся зверху вниз гострою частиною леза догори. Він не виключає, що ОСОБА_8 міг падати і в той момент обвинувачена завдала удару ножем, враховуючи, що зріст потерпілого 180 см., тобто він вищого зросту, ніж обвинувачена.

Вказаний висновок експерта та його роз`яснення експертом підтверджуються і відомостями, що містяться у протоколі огляду місця події від 07.05.2021 року та фототаблицях до нього, а також відеозапису огляду місця події на електронному носієві, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні та встановлено наявність бризок крові на шпалерах стін веранди на рівні зросту потерпілого, коробці біля стіни. Крім того, кров знаходилася на одягу ОСОБА_8 і на підошвах його шкарпеток, що дає підстави для висновку суду про те, що під час заподіяння йому тілесного ушкодження він стояв.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_3 органом досудового розслідування за ч.1 ст.115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, є вірною, а підстави для перекваліфікації дій ОСОБА_3 з ч.1 ст.115 КК України на ст.119 КК України (вбивство через необережність), на чому наполягав під час судових дебатів захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 , відсутні.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення доведена проаналізованими вище доказами, тому, на переконання суду, вона повинна нести кримінальну відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за ч.1 ст.115 КК України, оскільки відсутні підстави як для ухвалення судом виправдувального вироку, так і для будь-якої перекваліфікації дій обвинуваченої.

При цьому, суд враховує, що особа, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, має право на власний розсуд формувати лінію свого захисту. Показання обвинуваченого, як вказав Верховний Суд у постанові від 09.12.2021 року у справі №487/4245/18, є не лише джерелом доказів, а й засобом захисту ним своїх інтересів, вони мають бути ретельно перевірені й оцінені судом. Жоден доказ не має наперед встановленої сили для суду (ч.2 ст.94 КПК України). Визнання вини не є беззаперечним доказом і не звільняє слідчого, прокурора, суд від всебічної, повної та неупередженої перевірки та оцінки показань окремо, та всієї доказової бази у сукупності. Водночас регламентований ст.62 Конституції України та закріплений у ст.17 КПК України принцип презумпції невинуватості звільняє особу від обов`язку доводити свою невинуватість, усі сумніви щодо доведеності вини повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Показання обвинуваченого підлягають оцінці за тими ж правилами, що й усі докази, наявні у матеріалах кримінального провадження.
У цьому кримінальному провадженні суд, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази відповідно до вимог ст.94 КПК України з точки зору належності, допустимості й достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, в результаті доходить висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

ІІ. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання.

Виходячи з приписів ч.6 ст.12 КК України, вчинений ОСОБА_3 злочин, що передбачений ч.1 ст.115 КК України, є особливо тяжким злочином.

ОСОБА_3 раніше не судима, що вбачається із довідки ГУНП (а.с.2 т.2).

На обліках у лікаря-психіатра чи лікаря-нарколога Шаргородської МЛ, КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка ВОР», КНП «Центр терапії залежностей «Соціотерапія» ВОР» ОСОБА_3 не перебуває (а.с.12-14 т.2).

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта за №94 від 16.08.2021 року, в період інкримінованого їй правопорушення ОСОБА_3 на хронічне психічне захворювання не страждала, перебувала поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності. В період інкримінованого їй правопорушення ОСОБА_3 могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_3 на психічні розлади не страждає, перебуває поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності. В теперішній час ОСОБА_3 може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 не потребує. ОСОБА_3 не страждає па алкоголізм та наркоманію. ОСОБА_3 не потребує примусового лікування від алкоголізму та наркоманії (п.п.1, 2, 3, 4, 5, 12, 13). (а.с.101-108 т.2).
За місцем проживання в с. Перепільчинці тепер Жмеринського району Шаргородською міською радою Вінницької області ОСОБА_3 охарактеризована позитивно як особа, щодо поведінки якої в громадських місцях та у ставленні до виховання дітей відсутні будь-які зауваження, проживала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 за зареєстрованим місцем проживання; має трьох малолітніх дітей: ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.88-89 т.1, а.с. 4-6, 7, 8-10 т.2, а.с.36 т.3).

Як встановлено судом, обвинувачена працює різноробочою у ФГ «Плебанівський сад» та позитивно охарактеризована за місцем роботи як добросовісна, порядна, сумлінна працівниця, не порушує трудової дисципліни, користується повагою серед працівників ФГ (а.с.35 т.3).

Зі слів ОСОБА_3 , вона не є особою з інвалідністю та не є пенсіонером.

Також, ОСОБА_3 не повідомляла суду про наявність хворобливого стану здоров`я.

У обвинувальному акті зазначено про наявність такої пом`якшуючої покарання ОСОБА_3 обставини, як надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.

Так, суд погоджується із наявністю обставини, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , передбаченої п.2-1 ч.1 ст.66 КК України, зокрема, надання нею медичної та іншої допомоги потерпілому ОСОБА_8 після вчинення кримінального правопорушення, оскільки обвинувачена звернулася до своє матері ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_7 , щоб надали допомогу у виклику лікарів після вчинення злочину, що останні зробили, а також виконувала вказівки лікарів, які були надані по телефону, та затуляла рану на шиї потерпілого підручними засобами до приїзду лікарів, аби зменшити крововтрату у результаті нанесення ножового поранення.

У промові в судових дебатах 16.09.2022 року прокурор ОСОБА_4 зазначив про наявність таких пом`якшуючих покарання ОСОБА_3 обставин як щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Суд погоджується з правовою позицією сторони обвинувачення, та вважає, що ОСОБА_3 щиро покаялася у скоєному, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення, тому, відповідно до вимог ст.66 КК України, враховує ці обставини як пом`якшуючі покарання обвинуваченої ОСОБА_3 .

З правового висновку Верховного Суду у постанові від 20.04.2021 року в справі №457/529/20 вбачається, що щире каяття це обставина, яка відображає психічний стан особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, і передбачає глибокі внутрішні переживання особою того, що сталося, моральне засудження своєї кримінально караної поведінки, почуття сорому, докорів сумління і готовність нести кримінальну відповідальність. Щире каяття проявляється у самозасудженні особою вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, прагненні усунути нанесену шкоду та рішенні не вчиняти більше кримінальних правопорушень.

Вказана форма посткримінальної поведінки особи свідчить про те, що в особи відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь її соціальної небезпечності.

Поведінка ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження, на переконання суду, свідчить про щирий жаль з приводу вчинених дій та їх осуд.

Тому, суд, враховуючи вище викладені правові висновки Верховного Суду, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття.

З правового висновку Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі №288/1158/16-к вбачається, що під активним сприянням розкриттю злочину розуміють дії винної особи, спрямовані на надання органам досудового розслідування і суду допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі цим органам. Саме лише визнання власної винуватості під тиском зібраних доказів і підтвердження інформації, вже встановленої компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням у розкритті злочину.
Обвинувачена ОСОБА_3 щиро покаялася. До того ж доведеність винуватості ґрунтується, у тому числі, й на показаннях самої ОСОБА_3 , що також підтверджує наявність вищевказаної пом`якшуючої обставини.

Тому, суд, враховуючи вище викладені правові висновки Верховного Суду, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як активне сприяння обвинуваченої в розкритті кримінального правопорушення.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), наведений у ч.1 ст.66 КК перелік обставин, які пом`якшують покарання, не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими й інші обставини, не зазначені в ч.1 цієї статті (наприклад, вчинення злочину внаслідок, в тому числі, неправильної поведінки потерпілого…).

Тому суд вважає, що пом`якшуючою покарання обвинуваченої ОСОБА_3 обставиною є неправомірна поведінка потерпілого ОСОБА_8 , яка полягала у тому, що під час словесної суперечки з обвинуваченою потерпілий висловив образливі слова в адресу матері ОСОБА_3 ОСОБА_11 , а також наносив обвинуваченій удари руками по голові та обличчю, що суд розцінює як протизаконне насильство.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено, з огляду на те, що судом виключено з обвинувачення ОСОБА_3 таку обставину, як вчинення нею злочину у стані алкогольного сп`яніння, що проаналізовано судом вище у вироку.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який, відповідно до ст.12 КК України, є особливо тяжким, спрямованим проти життя та здоров`я особи, посягнувши тим самим на найвищу в Україні соціальну цінність, гарантовану ст.ст.3, 27 Конституції України.
Судом також враховуються конкретні обставини кримінального правопорушення та його наслідки у вигляді смерті потерпілого.
Також, суд враховує дані про особу винної, яка вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно охарактеризована за місцем проживання та роботи, є багатодітною матір`ю, оскільки має на утриманні трьох малолітніх дітей, при вихованні яких ставиться з повагою до їх інтересів та потреб, належно забезпечує їх утримання, діти завжди чисті, охайні та доглянуті, зростали у повазі та любові обох батьків у благополучній сім`ї, що вбачається з характеристик сім`ї ОСОБА_3 та її особисто за місцем проживання. Судом встановлено, що непорозуміння у сім`ї ОСОБА_3 виникали на побутовому ґрунті. При цьому, внаслідок кримінального правопорушення малолітні діти втратили батька та догляд і утримання їх здійснює безпосередньо обвинувачена.

Крім того, судом враховується при призначенні покарання ОСОБА_3 наявність чотирьох пом`якшуючих покарання обставин і відсутність обставин, що обтяжують покарання.

До того ж, суд враховує вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

З урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості вчиненого злочину, який є особливо тяжким, наявності чотирьох обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання, поведінки ОСОБА_3 після вчинення злочину, а саме, що вона надавала медичну та іншу допомогу ОСОБА_8 за вказівкою лікарів, з огляду на встановлення такої пом`якшуючої покарання обставини як неправомірна поведінка потерпілого, враховуючи думку потерпілої ОСОБА_6 , яка просить не призначати ОСОБА_3 суворе покарання та не позбавляти волі, оскільки вона не має до обвинуваченої претензій матеріального та морального характеру, враховуючи наявність на утриманні обвинуваченої трьох малолітніх дітей, виходячи з загальних засад призначення покарання, зокрема, законності його призначення, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд погоджується з правовою позицію сторони обвинувачення і вбачає підстави для застосування до обвинуваченої ст.69 КК України і призначення покарання нижче від найнижчої межі у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Крім того, враховуючи пом`якшуючі обставини та особу винної, її щире каяття, наявність на утриманні трьох малолітніх дітей та їх безпосередні інтереси, які при призначенні їй реального відбування покарання у виді позбавлення волі залишаться без піклування та утримання обох батьків і держава у період воєнного стану змушена буде вирішувати питання про влаштування дітей в державні установи та їх матеріальне утримання, а також враховуючи думку потерпілої, яка зазначила про відсутність матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_3 та просила не позбавляти останню волі, суд приходить до переконання, що наявні підстави для застосування ст.ст.75,79 КК України, та вважає, що необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з випробуванням та іспитовим строком на три роки, оскільки встановлені судом обставини дають підстави вважати, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства.

Таке покарання суд вважає співмірним вчиненому злочину, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів, а також не становить особистого надмірного тягаря для особи.

Так, положеннями статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання виду та розміру покарання та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення питань призначення покарання, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Підставами для судового розсуду (судової дискреції) при призначенні покарання виступають: кримінально-правові відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), при визначенні «інших обставин справи»; індивідуалізація покарання конкретизація виду й розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину та його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським Судом з прав людини, який у рішенні в справі «Довженко проти України» від 12 квітня 2012 року зазначає про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи з відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду тощо.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відтак, суд, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину та наявність кількох (чотирьох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу винної, проаналізовані у вироку вище, знаходить підстави для застосування до ОСОБА_3 ст.ст.69 та 75 КК України.
Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

ІІІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Щодо обвинуваченої ОСОБА_3 судом застосовано запобіжний захід у виді щодобового домашнього арешту.

Так, обвинувачена ОСОБА_3 на час розгляду цієї кримінальної справи знаходилася під вартою з 07.05.2021 року до 20.12.2021 року, тобто з моменту затримання (а.с.16-17 т.2) до зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт на підставі ухвали Шаргородського районного суду (а.с.187-194 т.1) та на щодобовий домашній арешт (а.с.150-153 т.2). Строк тримання ОСОБА_3 під домашнім арештом до 25.09.2022 року (а.с.17-19 т.3).

ОСОБА_3 не порушувала запобіжного заходу під час судового розгляду, виконувала і виконує обов`язки, покладені на неї ухвалами Шаргородського районного суду від 20.12.2021 року та від 14.02.2022 року.

У зв`язку із наведеним суд вважає за необхідне залишити запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили у виді тримання під щодобовим домашнім арештом.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з речовими доказами.

Питання про долю речових доказів у даній кримінальній справі слід вирішити на підставі ст.100 КПК України, а саме: майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використаним, підлягає знищенню, речові докази, що не містять слідів злочину і належать обвинуваченій, підлягають поверненню останній, документи, що містяться на електронних носіях, слід залишити в матеріалах кримінальної справи.

Так, згідно з постановою слідчого від 26.08.2021 року, речові докази: три ножі, дві пари колгот, вирізку з ганчірки, змив РБК з поверхні підлоги біля трупа, змив РБК з поверхні шпалер, дві вирізки з ковдри зі слідами взуття вилучені під час огляду місця події за місцем виявлення трупа ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 ; спортивну кофту, спортивні штани, хутряну жилетку, зразок букального епітелію, змиви та піднігтьовий вміст з обох рук вилучені у ОСОБА_3 ; куртку, светр, футболку, штани, шорти, плавки, шкарпетки, зразок крові та зрізи нігтьових пластин із піднігтьовим вмістом обох рук вилучені під час огляду трупа ОСОБА_8 передані на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області (а.с.112-113 т.2).

Хутряна жилетка, вилучена у ОСОБА_3 під час затримання, не містить слідів злочину, тому підлягає поверненню обвинуваченій.
Три ножі, дві пари колгот, вирізка з ганчірки, змив РБК з поверхні підлоги біля трупа, змив РБК з поверхні шпалер, дві вирізки з ковдри зі слідами взуття вилучені під час огляду місця події за місцем виявлення трупа ОСОБА_8 ; спортивна кофта, спортивні штани, зразок букального епітелію, змиви та піднігтьовий вміст з обох рук вилучені у ОСОБА_3 ; куртка, светр, футболка, штани, шорти, плавки, шкарпетки, зразок крові та зрізи нігтьових пластин із піднігтьовим вмістом обох рук вилучені під час огляду трупа ОСОБА_8 , слід знищити.

Електронні документи електронні носії DVD-R-диск (а.с.240 т.1), СD-R-диск (а.с.96 т.2), слід залишити в матеріалах кримінальної справи.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що по справі понесені процесуальні витрати на проведення експертиз у зв`язку із залученням стороною обвинувачення експертів спеціалізованої державної установи.

Зокрема, експертами Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України проведено експертизу та надано висновок: №СЕ-19/102-21/7241-БД від 20.08.2021 року (а.с.51-75 т.2), а вартість проведення експертизи становить, згідно з довідкою про витрати на її проведення, 25773,76 грн. (а.с.76 т.2).

Відтак, ці процесуальні витрати в сумі 25773,76 грн. на залучення експертів з ініціативи сторони обвинувачення, відповідно до ч.2 ст.122 та ч.2 ст.124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченої ОСОБА_3 .

Відповідно до п.14 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт.

Так, ухвалами слідчих суддів Вінницького міського суду від 12.05.2021 року (а.с.33-35, 37-39 т.2), від 17.05.2021 року (а.с.27 т.2), застосовано заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна та накладено арешт на майно та наступні речі та предмети, відповідно: куртку синього кольору, светр чорного кольору із смужками білого та блакитного кольору, футболку помаранчевого кольору з чорними вставками, штани темно-зеленого кольору, шорти синього кольору, плавки сірого кольору, шкарпетки сірого кольору, зрізи нігтьових пластин із піднігтьовим вмістом обох рук трупа ОСОБА_8 ; спортивну кофту коричневого кольору з емблемою «Мmіх Mercer by Polo Team» з плямами речовини бурого кольору; спортивні штани сірого кольору з емблемою «Nike» з плямами речовини бурого кольору; хутряну жилетку темно сірого кольору; три ножі; дві нари колгот; вирізку з ганчірки; змив РБК з поверхні підлоги біля трупа; змив РБК з поверхні шпалер; дві вирізки з ковдри зі слідами взуття.

Арешт на вказане майно, речі і предмети слід скасувати, виходячи з вимог ст.174 КПК України.

Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-376 КПК України, на підставі ч.1 ст.115 КК України, ст.ст.69, 75, 79 КК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років із застосуванням ч.1 ст.69 КК України.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення з 07.05.2021 року до 20.12.2021 року у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,79 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного за цим вироком покарання у виді позбавлення волі, якщо вона протягом іспитового строку у три роки не вчинить нового злочину.

На підставі п.п.1, 2 ч.1, п.п.2, 4 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 протягом встановленого судом іспитового строку у три роки обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Арешт, накладений ухвалами слідчих суддів Вінницького міського суду від 12.05.2021 року та від 17.05.2021 року на вилучене майно: куртку синього кольору, светр чорного кольору із смужками білого та блакитного кольору, футболку помаранчевого кольору з чорними вставками, штани темно-зеленого кольору, шорти синього кольору, плавки сірого кольору, шкарпетки сірого кольору, зрізи нігтьових пластин із піднігтьовим вмістом обох рук трупа ОСОБА_8 ; спортивну кофту коричневого кольору з емблемою «Мmіх Mercer by Polo Team» з плямами речовини бурого кольору; спортивні штани сірого кольору з емблемою «Nike» з плямами речовини бурого кольору; хутряну жилетку темно-сірого кольору; три ножі; дві пари колгот; вирізку з ганчірки; змив РБК з поверхні підлоги біля трупа; змив РБК з поверхні шпалер; дві вирізки з ковдри зі слідами взуття скасувати.

Документи: електронні носії DVD-R-диск (а.с.240 т.1), СD-R-диск (а.с.96 т.2) залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу його зберігання.

Речовий доказ: хутряну жилетку повернути обвинуваченій ОСОБА_3 .
Речові докази: три ножі, дві пари колгот, вирізку з ганчірки, змив РБК з поверхні підлоги біля трупа, змив РБК з поверхні шпалер, дві вирізки з ковдри зі слідами взуття вилучені під час огляду місця події за місцем виявлення трупа ОСОБА_8 ; спортивну кофту, спортивні штани, зразок букального епітелію, змиви та піднігтьовий вміст з обох рук вилучені у ОСОБА_3 ; куртку, светр, футболку, штани, шорти, плавки, шкарпетки, зразок крові та зрізи нігтьових пластин із піднігтьовим вмістом обох рук вилучені під час огляду трупа ОСОБА_8 , знищити.
Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_3 на користь держави на відшкодування судових витрат за проведення експертизи залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованої державної установи Вінницького НДЕКЦ МВС України в сумі 25773 (двадцять п`ять тисяч сімсот сімдесят три) гривні 76 (сімдесят шість) копійок за проведення експертизи та надання висновку №СЕ-19/102-21/7241-БД від 20.08.2021 року.

Застосований до обвинуваченої ОСОБА_3 на підставі ухвали Шаргородського районного суду від 25.07.2022 року запобіжний захід у виді щодобового домашнього арешту, залишити незмінним до набрання цим вироком законної сили та здійснювати щодобово у період доби з 22 години до 06 години за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків на строк не більше двох місяців: 1) прибувати за кожним викликом до суду у цьому кримінальному провадженні; 2) щодобово у період доби з 22 години до 06 години не залишати місце проживання в будинку АДРЕСА_1 (колишня назва адміністративно-територіальної одиниці Шаргородський район) Вінницької області, без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну місця свого проживання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1