ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №: 11-кп/818/933/22 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.187 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , без участі потерпілого ОСОБА_9 , належним чином повідомленого про розгляд справи, за умови, що від нього надійшла заява телефонограма про розгляд справи без нього, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційною скаргою обвинуваченого, його захисника та прокурора на вирок Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 04 11 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним за ч.2 ст.187 КК України та йому призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю (т.2 а.с.138).

Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів (т.2 а.с.138).

Вказаним вироком встановлено, що 14 06 2019 року близько 22 години 30 хвилин ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з іншими особами, матеріали щодо яких виділені у окреме провадження, перебуваючи біля будинку №38/4 по вул.Миру в м.Харкові скоїли розбійний напад на потерпілого ОСОБА_9 , застосувавши до нього насильство небезпечне для його життя та здоров`я та заволоділи його майном на загальну суму 1567 грн. (т.2 а.с.134).

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати через м`якість призначеного покарання та призначити обвинуваченому більш суворе покарання (т.2 а.с.153-155).

Обвинувачений та його захисник в своїх апеляційних скаргах, із уточненими та зміненими доводами в суді апеляційної інстанції, просять вирок суду першої інстанції змінити, перекваліфікувати дії обвинуваченого на менш тяжкий злочин та пом`якшити

Призначене вироком суду покарання (т.2 а.с.148-152).

Інші учасники апеляцій на вирок суду не подавали.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав доводи апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник просили вирок суду першої інстанції змінити.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого, його захисника та прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника підлягають частковому задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оскільки висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та фактичні обставини їх вчинення в апеляційних скаргах не оспорюються, то відповідно до вимог ст.404 КПК України, вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Що стосується апеляційних доводів прокурора на м`якість призначеного покарання, то відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказала про те, що визначені у ст.65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає зі статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до статті 414 КПК України невідповідним тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання , яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Як вбачається із змісту вироку, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд врахував ступінь тяжкості та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, особу ОСОБА_7 , який раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, не одружений, не перебуває на обліку у нарколога та психіатра.

При цьому, обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України суд не встановив.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого відповідно до вимог ст. 67 КК України, судом також не встановлено.

Навівши зазначені обставини суд визначив обвинуваченому саме такий строк покарання і він в межах санкції статті.

Однак таке покарання, на думку колегії суддів хоча і є необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень але при цьому, слід звернути увагу на те, що призначене обвинуваченому покарання є дещо суворим.

Тому, підстав вважати призначене покарання вочевидь несправедливим, колегія суддів не знаходить.

А враховуючи роль вказаного обвинуваченого у скоєному ним і інкримінованому йому злочині колегія суддів вважає покарання таким, що його можливо дещо пом`якшити.

Таким чином, ґрунтуючись на принципах призначення покарання, визначених положеннями КПК України, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого по даній справі та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, колегія суддів приходить до висновку, що призначене судом першої інстанції обвинуваченому покарання в повній мірі є справедливим, достатнім та необхідним для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто таке покарання повністю відповідає меті його призначення та направлене на досягнення позитивних змін в особистості обвинуваченого.

З огляду на викладене, істотних порушень кримінального процесуального законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає також безпідставними доводи прокурора щодо м`якості призначеного обвинуваченому покарання, оскільки порушення судом першої інстанції при призначенні останньому покарання принципу індивідуалізації, пропорційності і справедливості покарання не вбачається.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування вироку суду першої інстанції за обставин викладених прокурором у його апеляційній скарзі.

Щодо апеляційних вимог обвинуваченого та його захисника про перекваліфікацію дій обвинуваченого то апеляція в цій частині задоволенню не підлягає виходячи із наступного.

Судом першої інстанції ОСОБА_7 засуджений за те, що діючи за попередньою змовою з іншими особами, матеріали щодо яких виділені у окреме провадження, перебуваючи біля будинку №38/4 по вул.Миру в м.Харкові скоїли розбійний напад на потерпілого ОСОБА_9 , застосувавши до нього насильство небезпечне для його життя та здоров`я та заволоділи його майном.

Саме ці обставини підтверджуються дослідженими судом першої інстанції доказами (т.2 а.с.133-138), а тому підстав для перекваліфікації дій винної особи колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 04 11 2021 року по справі щодо обвинуваченого ОСОБА_7 в частині призначеного покарання, - змінити.

Апеляційну скаргу обвинуваченого та його захисника, - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу прокурора, - залишити без задоволення.

Пом`якшити призначене ОСОБА_7 за ч.2 ст.187 КК України покарання з 8 (восьми) до 7 (семи) років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ ____________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4