КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

19 квітня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, з використанням цифрового засобу зв`язку програмного забезпечення месенджеру «Вайбер», матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2022 року, у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, раніше неодноразово судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,
за участю сторін провадження :
прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6
та обвинуваченого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою від 18 лютого 2022 року Броварський міськрайонний суд Київської області призначив по суті судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000669 від 22 квітня 2021 року та обрав обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 18 квітня 2022 року включно, з утриманням в ДУ «Київський слідчий ізолятор».
Цією ж ухвалою суд визначив обвинуваченому ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 620 250 гривень, з покладенням на нього обовязків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції, як зазначено в оскаржуваній ухвалі, виходив із того, що на даний час, крім обґрунтованої підозри та вагомості доказів для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, наявні ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування обвинуваченого від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інший злочин.

Даних про наявність підстав для зміни запобіжного заходу на більш мякий, ніж тримання під вартою, судом за результатами розгляду клопотання прокурора не встановлено, так само як і даних, що обвинувачений не може утримуватись в умовах слідчого ізолятору.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2022 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби, а саме заборонити залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 у період з 21 години до 06 години наступного дня.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник обвинуваченого ОСОБА_5 посилається на те, що оскаржувана ухвала невмотивована, прийнята з істотним порушенням кримінального процесуального закону, зокрема ст.ст. 177, 178, 194 КПК України, а тому є незаконною та підлягає скасуванню.

Зокрема, як зазначається в апеляційній скарзі, суд не мотивував свої висновки належним чином та не навів обґрунтування жодного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

При обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, як вважає захисник, взяв до уваги лише тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні, натомість не оцінив у сукупності та не взяв до уваги всі обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме наявність родини та постійного місця проживання.

Також, посилаючись на судову практику Європейського суду з прав людини, зокрема на рішення вказаного Суду у справі «Клішин проти України» від 23.02.2012 року та «Єлоєв проти України» від 06.11.2008 року, вимоги ст. 178 КПК України, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 звертає увагу на те, що в оскаржуваній ухвалі взагалі не зазначено жодних аргументів сторони захисту щодо необхідності застосування до останнього альтернативного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, який, на думку захисника, буде справедливим і обґрунтованим, та не буде порушувати конституційних прав та гарантій обвинуваченого, зокрема право на життя та право на охорону здоров`я та медичну допомогу, передбачені Конституцією України.

Виходячи з вищенаведеного, апелянт вважає, що ухвала суду винесена з істотним порушенням норм КПК України та норм міжнародного права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення, що потягло за собою незаконне обрання обвинуваченому ОСОБА_5 найбільш суворого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого та просив залишити ухвалу суду без змін; перевіривши надані суду апеляційної інстанції матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, в тому числі запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до вимог ст.ст. 178, 183, 194 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2022 року про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

З огляду на це, посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що суд не мотивував належним чином свої висновки та не навів обґрунтування жодного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не можуть бути визнані безумовними підставами для скасування ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2022 року, оскільки рішення суду першої інстанції щодо обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, містить у собі належні мотиви для його ухвалення, з урахуванням вимог, передбачених, як Кримінальним процесуальним кодексом України, так і відповідними нормами міжнародного законодавства, а тому колегія суддів не вбачає достатніх правових підстав для визнання оскаржуваної ухвали незаконною або необґрунтованою.
Безпідставними слід визнати і доводи апеляційної скарги про те, що при обранні запобіжного заходу суд взяв до уваги лише тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та не оцінив і не взяв до уваги інші обставини, які, відповідно до вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, повинні бути враховані при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, оскільки вказана норма передбачає оцінку не лише даних, на які посилається захисник, зокрема наявність родини та постійного місця проживання, а й інших обставин, у тому числі вагомості наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, наявності у обвинуваченого постійного місця роботи, репутації обвинуваченого, наявності у нього судимостей.

Саме з урахуванням сукупності всіх цих обставин, а також наявності встановлених судом ризиків, які давали йому достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що, крім правових позицій, на які посилається у своїй скарзі захисник обвинуваченого, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають право поваги до особистої свободи (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).
Що ж стосується доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого про те, що оскаржувана ухвала суду винесена з істотними порушеннями норм КПК України та норм міжнародного права, то вони не тільки не знайшли свого об`єктивного підтвердження, а й повністю спростовуються тими матеріалами кримінального провадження, які були надані суду апеляційної інстанції, в тому числі змістом самої ухвали, що оскаржується.

Отже, за висновком колегії суддів, приймаючи рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання цього запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.
На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги відсутність будь-яких порушень норм КПК України з боку суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає необхідним, за наслідками апеляційного розгляду, прийняти рішення, яким ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2022 року про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, до 18 квітня 2022 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 та 422-1 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2022 року, відповідно до якої суд обрав обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 18 квітня 2022 року включно, з утриманням в ДУ «Київський слідчий ізолятор» без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи: 361/1015/22

Номер провадження : 11-кп/824/2144/2022

Категорія: ч. 3 ст. 289КК України

Головуючий у 1-й інстанції суддя ОСОБА_8

Доповідач - суддя ОСОБА_1