ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.10.2022 місто Київ
Оболонський районний суд міста Києва у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,
секретар судових засідань ОСОБА_2 ,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001875 від 20.08.2021 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
представника потерпілої ОСОБА_6 ,
представника цивільного відповідача ОСОБА_7 ОСОБА_8 ,
представника цивільного відповідача ПрАТ «СК «Брокбізнес» ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в:
У провадженні Оболонського районного суду міста Києва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001875 від 20.08.2021 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
До суду надійшло клопотання представника цивільного позивача (потерпілої) ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, яке на праві власності належить цивільному відповідачу (обвинуваченому) ОСОБА_3 .
Обгрунтовуючи клопотання, представник потерпілої посилається на те, що потерпілою ОСОБА_5 подано до суду цивільний позов про стягнення шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, з обвинуваченого ОСОБА_3 , а також ОСОБА_7 та страхових компаній останніх у солідарному порядку. Розмір заявлених позовних вимог про відшкодування моральної та майнової шкоди до ОСОБА_3 складає 173 200 грн, яку, відповідно до змісту клопотання, заподіяно потерпілій ОСОБА_5 внаслідок спільних і неподільних дій обвинуваченого ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , що підтверджується матеріалами кримінального провадження. На думку представника потерпілої, наявні підстави вважати, що транспортний засіб автомобіль марки Volkswagen Caddy, 2006 року випуску (д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 ), який на праві власності належить ОСОБА_3 , може бути відчужений останнім на користь третіх осіб і невжиття заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в частині цивільного позову, а тому з метою запобігання відчуження майна для забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.
Представник потерпілої ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_5 , кожен окремо, підтримали клопотання про арешт майна та просили задовольнити з наведених у ньому підстав.
Обвинувачений ОСОБА_3 при вирішенні питання про накладення арешту на вказаний транспортний засіб поклався на розсуд суду.
Заслухавши позиції учасників судового розгляду, дослідивши матеріали судового провадження, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до наступного висновку.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами. Зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Згідно з ч. 1 ст. 333 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 1 статті 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170, ч. 6 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
Згідно ч. 6 ст. 170 цього Кодексу у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Матеріали клопотання свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, яке на праві власності, відповідно до долучених до матеріалів провадження доказів, належить обвинуваченому ОСОБА_3 , виправдовує таке втручання у права та інтереси власника майна з метою, визначеною п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, а саме забезпечення цивільного позову, який в межах цього кримінального провадження потерпілою ОСОБА_5 заявлено до обвинуваченого ОСОБА_3 .
Втручання держави в право підозрюваного на мирне володіння своїм майном в даному випадку є виправданим, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, здійснюється на підставі закону, з метою задоволення суспільного інтересу, з дотриманням принципів пропорційності та справедливої рівноваги.
За таких обставин, враховуючи, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження судом не встановлено.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 98, 100, 107, 131, 132, 171173, 175, 309 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в:
Клопотання представника цивільного позивача (потерпілої) у кримінальному провадженні, адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах цивільного позивача (потерпілої) у кримінальному провадженні ОСОБА_5 задовольнити.
Накласти арешт на транспортний засіб марки Volkswagen Caddy, 2006 року випуску (д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 ), який на праві власності належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заборонити відчуження та розпорядження будь-кому і будь-яким чином вказаним майном.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення ухвали.
Суддя ОСОБА_1