Справа № 203/4149/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі кримінальне провадження №0000256, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 лютого 2021 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- 12.12.2016 року Ленінським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на 5 років. 26.11.2020 року звільнений у зв`язку з відбуттям призначеного покарання;

- 20.06.2022 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 4 роки,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_3 ;

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 20 лютого 2021 року приблизно о 23:55 годині, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , помітив раніше невідомого йому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який тримав у руках свою сумку для ноутбука чорного кольору, у якій знаходився ноутбук марки «HP envy mb 1152 еr», серійний номер CND2440YH, зарядний пристрій до нього. В цей час у ОСОБА_3 раптово виник прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно яке перебувало у володінні ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій прямий умисел, ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_6 та розуміючи те, що його злочинні дії одразу будуть виявлені потерпілим, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, відкрито наніс один удар кулаком правої руки в область голови потерпілого ОСОБА_6 внаслідок якого останній впав на землю, після чого ОСОБА_3 вирвав з рук потерпілого сумку для ноутбука чорного кольору, у якій знаходився ноутбук марки «HP envy mb 1152 еr», серійний номер CND2440YH, зарядний пристрій до нього, загальною вартістю 2826 гривень 00 копійок.
Доводячи свій злочинний умисел до кінця, направлений на відкрите, викрадення майна, вчинене повторно, утримуючи при собі майно потерпілого, ОСОБА_3 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Таким чином ОСОБА_3 , діючи умисно з корисливих мотивів, вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинений повторно, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 2826 гривень 00 копійок.
Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердив обставини його вчинення, так як вони викладені у вироку вище та пояснив, що 20.02.2021 року, пізно ввечері, перебуваючи на АДРЕСА_2 , вирішив викрасти у потерпілого ОСОБА_6 сумку для ноутбука, для чого він вдарив останнього кулаком в обличчя і той впав на землю. Після цього, він забрав у потерпілого сумку, в якій знаходився ноутбук та зарядний пристрій до нього, розпорядившись у подальшому зазначеним на власний розсуд. У скоєному щиро кається та просить суд суворо не карати.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву про слухання справи без його участі, в якій вказав, що вимог матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.
Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює фактичні обставини справи, та, як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, врахувавши заяву потерпілого, в якій він вказав, що не заперечує щодо розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, положення якої йому зрозумілі, заслухавши думки учасників судового розгляду, роз`яснивши учасникам судового провадження вимоги ст. 349 КПК України, а саме те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, а також, підтверджують процесуальні витрати по кримінальному провадженню та визнання предметів речовими доказами.

Оцінюючи зазначене, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненого повторно, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Згідно ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Так, при призначенні виду та міри покарання ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходить із загальних засад призначення покарання, та враховує тяжкість скоєного правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, класифікуються, як тяжкий злочин, ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у повному визнанні вини у скоєному, особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченому - щире каяття, відсутність обставин, що його обтяжують, а також, думку прокурора та захисника щодо виду та міри покарання.

Призначаючи ОСОБА_3 покарання суд враховує наступні положення чинного законодавства.
Так, частиною 4 ст. 70 КК України визначено, що за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2022 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Кримінальне правопорушення за даним обвинувальним актом ОСОБА_3 скоїв 20.02.2021 року, тобто, до засудження його вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2022 року.

Внаслідок чого, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених за цим вироком та вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2022 року, суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Саме таке покарання, на переконання суду, є достатнім, виконає мету призначеного покарання та буде найбільш сприятливим для перевиховання ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Питання про відшкодування витрат на залучення експертів суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 122,124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі, запобіжні заходи, не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавленні волі строком на 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення більш суворого покарання за цим вироком менш суворого покарання за вирокомЖовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2022 року, остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня постановлення вироку, тобто з 27 вересня 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 4627-21 від 10.09.2021 року в розмірі 343 (триста сорок три) гривні 22 (двадцять дві) копійки.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази:

- блокнот білого кольору з чорнильними записами, що зберігається на території ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України.

Повний текст вироку вручається учасникам судового провадження відповідно до вимог ч. 15 ст. 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1