Справа № 362/1101/22
Провадження № 1-кп/362/403/22
ВИРОК

Іменем України

16.09.2022 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурорів: ОСОБА_3 ,, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Василькові Київської області кримінальне провадження № 0000004 від 01.01.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Бровари Київської області, українка, громадянка України, освіта середня, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , жителька АДРЕСА_2 , засуджена 05.08.2021 Васильківським міськрайоним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік, від відбування якого звільнена на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням на строк один рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:
ОСОБА_6 , раніше засуджена за ч. 2 ст. 185 КК України, на шлях виправлення не стала та повторно скоїла умисне кримінальне правопорушення за таких обставин.

26.11.2021 у ранковий час доби (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 перебувала у АДРЕСА_3 , де у одній з кімнат на ліжку знаходився належний потерпілому ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 9s 6/128Gb» світло-блакитного кольору (далі - телефон).

ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, користуючись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, взяла телефон до рук та з викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення зникла. Викраденим ОСОБА_6 розпорядилась на власний розсуд, чим спричинила потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 4433 грн.

Обвинувачена ОСОБА_6 при допиті у судовому засіданні визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Вона повністю погодилася з кваліфікацією і фактичними обставинами його вчинення. Пояснила, що того дня дійсно прийшла до свого знайомого ОСОБА_8 , він був напідпитку. Пробули разом близько двох годин, а потім він заснув. Вона зі спальні взяла телефон, вийшла з будинку. Потім продала цей телефон за тисячу гривень. Розуміла, що вироком суду їй установлено іспитовий строк, однак тоді на це не зважала. Пояснила, що у неї є восьмирічний син, який уже два роки проживає з батьками чоловіка, які його фактично утримують. У вчиненому щиро розкаялась, просила суд суворо не карати.

Потерпілий 16.09.2022 у судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд даного кримінального провадження без його участі, у попередніх судових засіданнях брав участь, з цивільним позовом до суду не звертався, судом йому роз"яснено таке право.

Учасники судового процесу просили розглядати справу відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Водночас суд роз`яснив учасникам судового провадження суть вищезазначеної норми та у доступній, чіткій та конкретизованій формі виклав її зміст, надавши розгорнуте його пояснення сторонам. Також суд упевнився, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконався у добровільності їх позицій.

Враховуючи те, що учасники судового провадження вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано, що вони усвідомлюють неможливість далі оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, крім допиту обвинуваченої відносно фактичних обставин справи, дослідження тільки даних, які характеризують обвинувачену, а також щодо процесуальних витрат і речових доказів.

Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними.
Допитавши обвинувачену ОСОБА_6 , вивчивши матеріали кримінального провадження стосовно характеристики особи обвинуваченої та процесуальних витрат, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина ОСОБА_6 доведена повністю, її дії вірно кваліфікованіза ч. 2 ст. 185 КК України, як умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинені повторно.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_6 покарання, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обвинувачена ОСОБА_6 вчинила умисне кримінальне правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином, неофіційно працює прибиральницею, на обліку у лікаря нарколога і у лікаря психіатра не перебуває, раніше судима, з посередніми характеристиками за місцем проживання, має малолітнього сина, який фактично перебуває на утриманні родичів, з якими проживає.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій, суд не вбачає.

Також судом встановлено, що ОСОБА_6 засуджена 05.08.2021 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік, від відбування якого звільнена на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням на строк один рік. Відповідно до повідомлення № 32/7/29-22 від 04.01.2022 ОСОБА_6 перебуває на обліку у органі пробації з 09.09.2021 по теперішній час.

Таким чином, даний злочин вчинений обвинуваченою у період іспитового строку за вищезгаданим вироком суду, а тому при обранні міри покарання ОСОБА_6 необхідно застосовувати вимоги ч. 1 ст. 71 КК України і призначити покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши до покарання невідбуту частину покарання за попереднім вироком, оскільки засуджена після постановлення вироку і до повного відбуття покарання скоїла новий злочин.

З урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винної, обставини, які пом`якшують їй покарання, відсутності обставин, що його обтяжують, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та беручи до уваги, що ОСОБА_6 , на шлях виправлення не стала та вчинила нове кримінальне правопорушення під час іспитового строку, суд дійшов висновку, що її виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

З цих підстав суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 71 КК України, частково приєднавши невідбуте покарання за попереднім вироком суду, як достатнє для виправлення обвинуваченої, її перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає її особі та є достатнім для досягнення визначеної у ст. 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції.

Також суд вважає, що підстав для застосування ст. 75 КК України немає, оскільки ОСОБА_6 раніше судима за вчинення кримінального правопорушення, належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала та під час іспитового строку вчинила новий умисний злочин, у зв`язку з чим, на думку суду, беручи до уваги обставини справи та особу винної, виправлення засудженої без реального відбування покарання неможливе.

Вказане вище повністю відповідає правовій позиції Касаційного кримінального суду Верховного Суду щодо повторного звільнення від відбування покарання у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину викладене у постанові від 12 березня 2020 року у справі № 752/2269/18 та у постанові від 27 серпня 2020 року у справі № 127/10266/19, де вказано, що у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати на підставі ст. 71 КК України остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Підстави для застосування ст. ст. 69, 69-1 КК України відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався, цивільний позов не заявлявся.

Речові докази відсутні.

Розподіл процесуальних витрат суд вирішує в порядку ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 124, 369-371, 373- 374, 381-382, 394 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України визначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05.08.2021, призначивши ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з часу її фактичного затримання у порядку виконання вироку суду.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 514 (п`ятсот чотирнадцять) гривень 86 (вісімдесят шість) копійок.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1