Справа №295/7200/22
УХВАЛА
Іменем України

01.08.2022 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся із указаним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у якому послався на те, що слідчим відділенням відділу поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000294 від 27.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у зв`язку із воєнною агресією військ російської федерації на території України Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року продовжено строком на 30 діб. Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022 з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні на 30 діб. Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року на 90 діб.

На підставі вказаних вище нормативно-правових актів з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року на території України у зв`язку з введенням воєнного стану визначено умови та порядок тимчасового обмеження конституційних прав та свобод людини і громадянина, тимчасових обмежень прав та законних інтересів юридичних осіб, а також діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування.

Поряд з цим, у порушення зазначених нормативно-правових актів, ОСОБА_5 в період воєнного стану вирішив вчинити кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Близько 05 години 27 червня 2022 року ОСОБА_5 , перелізши через огорожу домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_1 , підійшов до приміщення гаража, двері до якого були відчинені, та проник всередину, звідки таємно повторно викрав майно, яке належить ОСОБА_7 , а саме: велосипед торгівельної марки «Rock Machine» моделі «Torrent 70-29», бензопилу торгівельної марки «Байкал» моделі «БП-3400», шліфувальну машинку торговельної марки «RYOBI» моделі «EBS-8021 V», реноватор торгівельної марки «МТ0314-17», пилу електричну торговельної марки «Makita» моделі «UC3520A».

26.07.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

За змістом клопотання, вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, підтверджується:

- рапортом-повідомленням по лінії 102 від 27.06.2022;

- протоколом огляду місця події від 11.07.2022;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 ;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

За словами слідчого, у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні необхідно виконати наступне:

- завершити проведення судово-психіатричної експертизи та судово-наркологічної експертизи відносно підозрюваного ОСОБА_5 ;

- здійснити інші процесуальні дії для всебічного, повного і неупередженого встановлення обставин вчиненого кримінального правопорушення, в необхідності яких виникне потреба під час досудового розслідування.

З метою запобігання спробам ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та/або вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення та вагомість здобутих слідством доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, а також недостатність обрання більш м`яких запобіжних заходів для запобігання указаним вище ризикам, слідчий за погодженням з прокурором просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, просили його задовольнити. На підтвердження наявності ризиків прокурор додала, що злочин вчинено під час дії іспитового строку, підозрюваний разом з дружиною і дітьми не проживає, за місцем проживання характеризується негативно. Також уточнила, що строк досудового розслідування закінчується 26.09.2022 року, у зв`язку із чим прокурор просила застосувати запобіжний захід відносно ОСОБА_5 в межах цього строку.

У свою чергу захисник ОСОБА_6 та його підзахисний заперечили проти задоволення клопотання. Адвокат звертав увагу на те, що ОСОБА_5 одружений та має двох неповнолітніх дітей, яких намагається підтримувати, неофіційно працює в лісовому господарстві, буде сприяти слідству та намагатиметься відшкодувати завдану шкоду. Просив відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, обравши останньому більш м`який запобіжний захід цілодобовий домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_5 в засіданні також просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Пояснив, що є ВІЛ-інфікованим, має дітей 6 і 17 років, працює неофіційно та бажає матеріально підтримувати дітей, проживає разом з матір`ю та вітчимом, а діти з дружиною мешкають в Житомирі. Зобов`язується з`являтися за кожним викликом до слідчого.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування й суду та/або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у інкримінованому вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх обставин підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

У п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до положення пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

На переконання слідчого судді, надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке за класифікацією КК України відноситься до тяжкого злочину, та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

На думку суду, наведені у клопотанні та озвучені в судовому засіданні обставини свідчать про те, що на даний час існують ризики, які є підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зокрема, мова йде про ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або вчинення іншого кримінального правопорушення (п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки згідно з матеріалами клопотання ОСОБА_5 був затриманий не на місці вчинення злочину, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, у тому числі за вчинення майнових злочинів, офіційно не працює та не має постійного доходу.

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також враховуючи його вік та стан здоров`я, майновий стан та репутацію підозрюваного, наявність судимостей, ризик повторення протиправної поведінки, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість на даний час застосувати до підозрюваного інший (альтернативний) запобіжний захід ніж тримання під вартою, оскільки зміна запобіжного заходу на більш м`який, не зможе забезпечити запобігання ризикам, наведеним у клопотанні та визначеним КПК України, зокрема, у п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчим суддею окремо звернуто увагу, що кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_5 після того як до останнього було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, що підтверджує наявність ризиків переховування від органів досудового розслідування та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Твердження сторони захисту про те, що підозрюваний сприятиме слідству, з`являтиметься за кожним викликом до слідчого та має намір відшкодувати завдану шкоду, заслуговують на увагу слідчого судді, однак враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини справи, вони не можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, що передбачено ч. 2 ст. 197 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, обчислюючи строк тримання під вартою з 13 год. 00 хв. 01 серпня 2022 року.

Відповідно до ч. 5 ст.182, ч.3 ст.183 КПК України, з урахування наведених в ухвалі обставин, що характеризують підозрюваного ОСОБА_5 , визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 49 620 грн., у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самою підозрюваною особою, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Богунського районного суду м. Житомира (для зарахування коштів, внесених у вигляді застави), у разі внесення якої звільнити ОСОБА_5 з-під варти.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Підозрювана особа або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.

Строк дії ухвали до 13 год. 00 хв. 26 вересня 2022 року.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати за кожним викликом до слідчого/прокурора, уповноважених здійснювати досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000294;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, про зміну свого місця проживання;

- не відлучатися за межі Житомирського району без дозволу слідчого, прокурора або суду в залежності від стадії кримінального провадження.

Термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави, але не більше закінчення строку досудового розслідування.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом 5 днів з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1