Справа № 396/1482/19
Провадження № 1-кп/392/49/22

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2022 рокуМаловисківський районний суд Кіровоградської області у складі :

Головуючої -судді ОСОБА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

секретар ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мала Виска кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001018

від 18.12.2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новоукраїнка Кіровоградської області, українки, громадянки України, жительки АДРЕСА_1 , одруженої, маючої на утриманні малолітню дитину, з середньою освітою, непрацюючу, раніше не судиму,

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 382 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачена ОСОБА_3 вчинила умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили, при наступних обставинах.

12.07.2017 року рішенням апеляційного суду Кіровоградської області за результатами розгляду справи № 396/371/17 провадження №22-ц/781/1293-17 частково задоволено позов ОСОБА_5 , а саме про відібрання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , заборони будь-яким способом втручатися в процес виховання дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Рішення апеляційного суду набрало законної сили з моменту проголошення.
06.12.2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено. Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 12.07.2017 року залишено без змін.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 243 Сімейного кодексу України, опіка встановлюється над дітьми - сиротами, які згідно п. 2 ч. 1 ст. 247 цього ж кодексу мають право на забезпечення їй умов для всебічного розвитку, освіти і на повагу до її людської гідності.
Частинами 1, 2 ст.249 Сімейного кодексу України визначено, що опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування. Опікун, піклувальник має право вимагати повернення дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини, серед яких - батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
На виконання рішення апеляційного суду в Кіровоградській області у справі № 396/371/17 від 12.07.2017 року Новоукраїнським районним судом 08.08.2017 року видані виконавчі листи щодо відібрання дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_8 та передачі опікуну ОСОБА_5 , заборони ОСОБА_3 та ОСОБА_8 будь-яким способом втручатись в процес виховання дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
З метою звернення до примусового виконання вказаного рішення суду за зверненням стягувача ОСОБА_5 та реалізації наведених вище норм законодавства, 10.08.2017 року відділом державної виконавчої служби Новоукраїнського районного управління юстиції ГТУЮ в Кіровоградській області відкрито виконавче провадження №54478359 про заборону ОСОБА_3 та ОСОБА_8 будь-яким способом втручатись в процес виховання дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було сформовано виконавче провадження.
14.08.2017 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відібрано у ОСОБА_3 та ОСОБА_8 та передано опікуну ОСОБА_5 . Після чого ОСОБА_3 та ОСОБА_8 надано зобов`язання, щодо заборони будь-яким чином втручатись в процес виховання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про що складено відповідний акт державного виконавця та особисто, власноручно ОСОБА_8 та ОСОБА_3 складено зобов`язання.
Будучи належним чином ознайомленою з вимогами рішення апеляційного суду Кіровоградської області, а також попередженою про кримінальну відповідальність за невиконання рішення суду, передбаченого ст. 382 КК України, ОСОБА_3 разом із своїм чоловіком ОСОБА_8 , з жовтня 2017 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, діючи умисно, відкрито, висловлюючись в усній формі про не бажання виконання судового рішення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, втручались в нормальний сімейний спосіб життя малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з метою зміни місця перебування (проживання) дітей позбавлених батьківського піклування, переслідуючи корисливу мету на бажання отримувати державну допомогу на утримання вказаних вище дітей-сиріт, шляхом штучного створення враження щодо небажання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживати з опікунами та спонукала ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на висловлення наміру щодо їх виховання, місця проживання з сім`єю ОСОБА_9 , а саме ОСОБА_10 та її чоловіком ОСОБА_8 .
Реалізовуючи свій намір спрямований на умисне невиконання рішення суду ОСОБА_3 , діючи цілеспрямовано та маючи намір не виконувати рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 12.07.2017 року щодо заборони втручання у процес виховання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , 13.10.2018 року шляхом психологічного впливу, умовлянь та матеріального зацікавлення - обіцянками придбати та придбанням речі, неодноразово змушувала ОСОБА_6 , без відома опікунів, самовільно залишати навчальний заклад та приходити до домоволодіння, де проживає за адресою АДРЕСА_1 . При цьому ОСОБА_3 в ході спілкування із представниками органів опіки та піклування та правоохоронних органів виправдовуючи свою протиправну поведінку повідомила, що опікун ОСОБА_5 чинить відносно ОСОБА_6 фізичне насильство, що незнайшло свого підтвердження.
Так, 15.10.2018 року в другій половині дня ОСОБА_3 , діючи цілеспрямовано, достовірно знаючи та будучи ознайомленою зі змістом судового рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 12.07.2017 року щодо заборони втручання у процес виховання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , маючи на меті умисне не виконання судового рішення, яке набрало законної сили, шляхом психологічного впливу та обіцянкою придбати музичну колонку змусила ОСОБА_6 самовільно, без попередження опікуна ОСОБА_5 , залишити місце проживання та попрямувати до домоволодіння ОСОБА_3 та ОСОБА_11 , яке знаходиться АДРЕСА_1 . Під час перебування ОСОБА_6 в її будинку, ОСОБА_3 надала вказівки малолітньому ОСОБА_6 , у разі приїзду поліції поводити себе не щиро, обмовляти опікуна, а саме стверджувати, що ОСОБА_5 та ОСОБА_12 чинять щодо нього та його сестри ОСОБА_7 насильницькі дії. Окрім цього, ОСОБА_3 користуючись довірою ОСОБА_6 надавала йому вказівки щодо втечі та переховування від працівників поліції, які розшукували останнього у зв`язку із зникненням з місця постійного проживання.
Крім того, 22.10.2018 року в першій половині дня ОСОБА_3 діючи цілеспрямовано, достовірно знаючи та будучи ознайомленою зі змістом судового рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 12.07.2017 року щодо заборони втручання у процес виховання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , маючи на меті умисне не виконання судового рішення, яке набрало законної сили, передала через невстановленого слідством малолітнього запрошення ОСОБА_6 щодо прибуття останнього до її місця проживання. ОСОБА_6 діючи на виконання запрошення ОСОБА_3 самовільно залишив місце навчання - філію «Загальноосвітня школа №1» Новоукраїнської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №6 Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області, та попрямував до домоволодіння ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , але в силу свого віку не зміг дійти до вказаного домоволодіння, та його дії припинились, оскільки ОСОБА_6 виявили працівники поліції. Після чого, працівниками поліції малолітнього ОСОБА_6 передано опікуну ОСОБА_5 .
Також, 17.12.2018 року ОСОБА_3 , знаючи місце перебування малолітнього ОСОБА_6 , діючи цілеспрямовано, достовірно знаючи та будучи ознайомленою зі змістом судового рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 12.07.2017 року щодо заборони втручання у процес виховання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , маючи на меті умисне не виконання судового рішення, яке набуло законної сили, навмисно шукала зустрічі з останнім. На одній із вулиць міста Новоукраїнка зустріла ОСОБА_6 та шляхом психологічного впливу - обіцянок та вмовлять змусила останнього не повідомивши опікуна попрямувати до місця її проживання за адресою АДРЕСА_1 . По приїзду працівників поліції ОСОБА_3 надавала неправдиві відомості щодо місця знаходження малолітнього ОСОБА_6 , поводила себе зухвало, вживала нецензурну лексику. В ході спілкування із ОСОБА_3 та ОСОБА_8 останні відмовлялись видавати ОСОБА_6 .. Однак, в подальшому працівники поліції відібрали малолітнього та передали опікуну ОСОБА_5 .
Вказаними діями обвинувачена грубо порушила рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 12.07.2017 року щодо заборони будь-яким чином втручатись в процес виховання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Дії обвинуваченої кваліфіковано за ч.1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили.
В судовому засіданні обвинувачена заявила клопотання про закриття провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, оскільки закінчилися строки давності.

Прокурор не заперечив проти звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності, адже з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ять років.

Заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов висновку, що подане обвинуваченою клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

З обвинувального акту вбачається, що обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення яке кваліфіковано за ч.1 ст. 382 КК України, оскільки своїми діями умисно невиконувала рішення суду, що набрало законної сили 12.07.2017 року.
Відповідно до санкції частини 1 статті 382 КК України, умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню -карається штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років

Отже, обвинуваченим вчинено кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких.

Згідно п.3 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Крім того, Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 06.12.2021 року в справі № 521/8873/18 вказала, що відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, і за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності.

Станом на 05.10.2022 року, зазначені строки давності притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК, а саме п`ять років, минули, обвинувачена просить суд закрити кримінальне провадження з цієї підстави, а тому суд вважає за можливе звільнити обвинувачену від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Керуючись ст. ст. 284, 350, 372 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001018 від 18.12.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 382 КК України - закрити, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1