ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3976/22 Номер провадження 11-сс/814/1152/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Полтавського районного суд Полтавської області від 06 вересня 2022 року,
в с т а н о в и л а:
Цією ухвалою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 вересня 2022 року за №0000680, відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №3 Харківського РУП №1 ГУНП у Харківській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_10 , про застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Харків, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,
застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби строком на 60 днів, а саме до 01 листопада 2022 року, та покладено на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України: не залишати місце свого проживання за вказаною вище адресою з 20 до 06 години; прибувати за викликом до слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з представником потерпілого та свідками.
Приймаючи таке рішення слідчий суддя врахував: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 в разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, особу підозрюваного та недоведеність стороною обвинувачення недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_8 , щоб запобігти встановленому ризику.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Полтавського районного суд Полтавської області від 06 вересня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що слідчий суддя не врахував: наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, тяжкість і обставини кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 , передбачене за його вчинення покарання, особу підозрюваного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не працює, та, як наслідок, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, щоб забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 .
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, водночас підтвердив те, що ОСОБА_8 не порушує умов застосованого запобіжного заходу, міркування підозрюваного та його захисника про заперечення щодо апеляційної скарги, перевірила матеріали провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
У силу ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Як зазначено в ч.ч. 1,2,4 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх вказаних вище обставин.

Якщо ж при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби та може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ВП №3 Харківського РУП №1 ГУНП у Харківській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 вересня 2022 року за №0000680 (а.п.4).

Досудовим розслідуванням установлено, що 03 вересня 2022 року приблизно об 11 годині ОСОБА_8 в умовах воєнного стану, діючи за попередньою змовою з іншою особою, намагався таємно викрасти з території автозаправної станції «Маршал» по вул. Красноградській, 12 у с. Бистре Харківського р-ну Харківської обл. належне їй обладнання, загальною вартістю 10 000 гривень, однак був виявлений поліцією, у зв`язку з чим з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

04 вересня 2022 року слідчим ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором ОСОБА_10 , повідомлено ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України (а.п. 13-14).

06 вересня 2022 року слідчий ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Полтавського районного суду Полтавської області з клопотанням про застосування підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи наявністю: обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, ризиків, визначених у п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також неможливістю запобігти вказаним вище ризикам шляхом застосування ОСОБА_8 інших більш м`яких запобіжних заходів (а.п.1, 16).

06 вересня 2022 року слідчий суддя за результатами розгляду наведеного клопотання застосував підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період доби з 22 до 06 години з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України (а.п.32-35).

Приймаючи таке рішення слідчий суддя врахував: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 в разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, особу підозрюваного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності з призначенням покарання у вигляді 200 годин громадських робіт (а.п.12), має постійне місце проживання (а.п.23), одружений, займається волонтерською діяльністю, отримує дохід від тимчасових заробітків, має на утриманні малолітню дитину й вагітну дружину (а.п.24-28), та недоведеність стороною обвинувачення недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_8 , щоб запобігти встановленому ризику.

Із необхідністю застосування визначеного слідчим суддею запобіжного заходу підозрюваному погоджується і колегія суддів.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюється та відповідно до матеріалів, доданих до клопотання слідчого, підтверджується вагомими доказами, на підставі розумної оцінки сукупності яких слідчий суддя правильно визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, підозра в якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

У свою чергу, колегія суддів уважає наявним існування ризиків, визначених у п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки обставини, на які посилається орган досудового розслідування в клопотанні та доведені слідчим і прокурором у судовому засіданні, дають підстави вважати про існування певного ступеню ймовірності того, що ОСОБА_8 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, у тому числі, залучених під час проведення слідчих дій, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є слушними.

Однак, під час розгляду клопотання та апеляційної скарги слідчий і прокурор не довели обставину, передбачену п.3 ч.1 ст.194 КПК України - недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання встановленим ризикам.

Так, кримінальним процесуальним законом установлено презумпцію застосування більш м`якого запобіжного заходу, якщо не доведено, що він не є достатнім для досягнення мети запобіжного заходу. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид запобіжного заходу є недостатнім покладається на сторону обвинувачення. При цьому законодавцем підкреслюється, що застосування запобіжного заходу не має карального характеру, а його метою є саме забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, з тим щоб орган досудового розслідування зміг виконати завдання передбачені ст.2 КПК України.
Поряд із загальною та особливою складовими підставами для застосування запобіжного заходу слідчий суддя повинен також ураховувати обставини, зазначені в ст.178 КПК України, й оцінити їх у сукупності. До того ж, перелік таких обставин не є вичерпним.
Окрім наведених вище даних про особу ОСОБА_8 , які були належним чином враховані слідчим суддею, колегія суддів також ураховує те, що підозрюваний не порушує та виконує умови застосованого йому запобіжного заходу, що підтверджено прокурором у суді апеляційної інстанції, самостійно, за вимогою апеляційного суду, у визначений час з`явився у судове засідання для участі в розгляді апеляційної скарги сторони обвинувачення, у якій порушувалося питання про погіршення його становища шляхом застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. А, отже, й апелянтом не обґрунтовано, чому за таких обставин неможливо досягти мети запобіжного заходу в умовах контролю за поведінкою ОСОБА_8 не лише шляхом обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ураховуючи викладене вище, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що підозрюваному належить застосувати запобіжний захід, пов`язаний із ізоляцією останнього в житлі та покладенням на нього відповідних обов`язків.

Тому зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Полтавського районного суд Полтавської області від 06 вересня 2022 року щодо ОСОБА_8 без зміни.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4