02.11.2022
Справа № 331/1203/21
Провадження № 1-кп/331/144/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«02» листопада 2022 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 в режимі відеоконференції

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

представника

потерпілого адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувані за № 0000104 від 05.02.2021 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ладижичі Чорнобильського району Київської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, зареєстрований фізичною особою підприємцем, сімейний стан одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який не має судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04 лютого 2021 року, приблизно о 18 годині 15 хвилин, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «Opel Combo-C», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вулиці Української зі сторони вулиці Гоголя в напрямку проспекту Соборного в м. Запоріжжі, де на регульованому світлофором перехресті з проспектом Соборним, на зелений для себе сигнал світлофора почав виконувати маневр лівого повороту в напрямку вулиці Запорізької.

В цей же час, на регульований світлофором пішохідний перехід, який позначений дорожньою розміткою - 1.14.2 ПДР України та дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 ПДР України, на зелений для себе сигнал світлофора, вийшов пішохід ОСОБА_4 , який розпочав перетинати проїзну частину проспекту Соборного зліва направо по ходу руху автомобіля «Ореl Соmbo-С», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Під час виконання маневру лівого повороту на вищевказаному регульованому світлофором перехресті, водій ОСОБА_5 , маючи можливість своєчасно побачити пішохідний перехід та пішохода ОСОБА_4 , який рухався по ньому, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, змінив напрямок свого руху вліво та, не надавши перевагу в русі останньому, виїхав на пішохідний перехід, де передньою правою частиною кузову керованого ним автомобіля скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 .

Своїми діями водій ОСОБА_5 порушив вимоги п. п. 10.1, 16.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, зі змінами та доповненнями, відповідно до яких:

- п. 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

- п. 16.2. «На регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку».

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п. п. 10.1, 16.2 Правил дорожнього руху України, згідно висновку інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод № СЕ-19/108-21/2026-ІТ від 03.03.2021 року, з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, з якими був доставлений до КНП «МЛЕтаШМД» ЗМР.

Згідно висновку судової медичної експертизи № 290п від 04.03.2021 року, тяжка відкрита черепно-мозкова травма: забій головного мозку тяжкого ступеню, із стисненням гострою епідуральною гематомою правої скроневої частки, з наступним її хірургічним видаленням, виражений дислокаційний синдром, осколковий вдавлений перелом луски правої скроневої кістки з продовженням ліній перелому на основу черепа, плоскістна субдуральна гематома тім`яної ділянки справа, садно правої скронево-лобно-щелепної ділянки, кваліфікуються як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

Закрита тупа травма правого колінного суглобу: перелом проксимального відділу малогомілкової кістки з задовільним стоянням уламків, садна правого колінного суглобу (без кількості та локалізації в наданій медичній документації), кваліфікуються як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_4 утворилися за механізмом тупої травми, тобто від дії тупих предметів. Можливість виникнення комплексу тілесних ушкоджень в умовах дорожньо-транспортної пригоди, не виключається.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілого, дослідженням документів, що підтверджують наявність речових доказів та матеріалів судового провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю визнав, у вчиненому щиро розкаявся та пояснив суду, що 04.02.2021 року, приблизно о 18-15 годині, керуючи транспортним засобом «Opel Combo-C», реєстраційний номер НОМЕР_1 , він здійснював рух по проїзній частині вулиці Української зі сторони вулиці Гоголя в напрямку проспекту Соборного в м. Запоріжжі, де на регульованому світлофором перехресті з проспектом Соборним, на зелений для себе сигнал світлофора почав виконувати маневр лівого повороту в напрямку вулиці Запорізької, не перевищуючи швидкісний режим, встановлений в місті. Погодні умови були вкрай несприятливі, був темний час доби і йшов сніг. Знаходячись перед перехрестям, він зупинився та почав пропускати зустрічні транспортні засоби та пішоходів, які перетинали проїзну частину по пішохідному переходу справа-наліво по ходу руху його транспортного засобу, на пішохода, який перетинав проїзну частину по пішохідному переходу зліва-направо, він не звернув увагу. Пропустивши пішоходів, він продовжив рух транспортного засобу і в цей момент, знаходячись на пішохідному переході, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 . Після наїзду на пішохода ОСОБА_4 він одразу зупинив автомобіль, допоміг останньому піднятися з землі та запропонував відвезти його до 5 міської лікарні, на що він погодився. Прибувши до лікарні, він спочатку відвіз потерпілого до приймального відділення, потім на рентген, після чого на комп`ютерну томографію.

В ході досудового розслідування, двома платежами в добровільному порядку він відшкодував потерпілому ОСОБА_8 грошові кошти на загальну суму 20295 гривень, в ході судового розгляду в добровільному порядку в якості відшкодування моральної шкоди виплатив 4000 гривень, а всього сплатив 24295 гривень, які потерпілий відніс за рахунок відшкодування моральної шкоди, в судовому засіданні неодноразово приніс вибачення потерпілому.

Разом з тим зауважив, що в результаті наїзду на потерпілого ОСОБА_4 він отримав серйозну психологічну травму, результатом якої було тритижневе лікування на стаціонарі.

Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_4 про стягнення з нього матеріальної шкоди в розмірі 45997,18 гривень та витрат на правничу допомогу в розмірі 4000 гривень визнає в повному обсязі, має намір відшкодувати завдані збитки, позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди на суму 175705 гривень вважає занадто завищеними на непідйомними для нього, просив зменшити суму моральної шкоди до 100000 гривень.

Просив суд не застосовувати до нього суворе покарання, пов`язане з ізоляцією від суспільства та не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки такий вид діяльності є його єдиним джерелом доходу.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив суду, що 04.02.2021 року, приблизно о 18-15 годині, він перетинав проїзну частину проспекту Соборного по пішохідному переходу на зелений сигнал світлофору, рухаючись зі сторони вулиці Гоголя в напрямку Прибережної автомагістралі. Момент наїзду на нього автомобіля обвинуваченого ОСОБА_5 він не пам`ятає. До нього повернулась свідомість в той момент, коли обвинувачений посадив його в салон свого автомобіля та повіз до 5-ої лікарні. Перебуваючи у лікарні, обвинувачений ОСОБА_5 доставив його до приймального відділення, потім відвіз його на рентген, а потім на комп`ютерну томографію, після чого він знову втратив свідомість. В результаті ДТП він отримав перелом малогомілкової кістки та осколковий перелом основи черепа зі субдуральною гематомою. Загалом, за час перебування на стаціонарному лікуванні він переніс три операції. Вважає, що завдяки оперативним діям обвинуваченого по доставці його до лікарні, вдалось уникнути більш тяжких наслідків.

Крім того підтвердив, що обвинувачений ОСОБА_5 в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження, в добровільному порядку відшкодував йому двома платежами грошові кошти на загальну суму 20295 гривень, в ході судового розгляду відшкодував йому 4000 гривень, які він відніс за рахунок відшкодування моральної шкоди. Просив призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі та не позбавляти його права керування транспортними засобами. Уточнений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на свою користь 45997,18 гривень матеріальної шкоди, 175705 гривень моральної шкоди та 4000 гривень на правничу допомогу, просив задовольнити в повному обсязі.

Аналізуючи досліджені докази по даному кримінальному провадженню, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена в ході судового розгляду, а його дії необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання, обставини.

Обвинувачений ОСОБА_5 не має судимості, вчинив необережний тяжкий злочин, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрований фізичною особою-підприємцем, у зв`язку з чим має законне та стабільне джерело доходу, має місце реєстрації та місце постійного проживання, під наглядом лікаря-нарколога не перебуває ( а.п. 209-218).

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає те, що він вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, своїми правдивими показаннями активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення та встановленню істини у справі, в добровільному порядку частково відшкодував потерпілому завдані збитки, після дорожньо-транспортної пригоди, не гаючи часу, оперативно доставив потерпілого до медичного закладу охорони здоров`я, тобто вчинив активні дії щодо зменшення тяжких наслідків свого діяння, приніс потерпілому вибачення за скоєне.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому суд не вбачає.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, наявність обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, беручи до уваги думку потерпілого, який просив суд призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане з ізоляцією його від суспільства та без позбавлення права керування транспортними засобами, а також той факт, що обвинувачений у добровільному порядку частково відшкодував потерпілому завдані збитки, має намір відшкодувати збитки, визначені судом, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікуються його діяння із застосуванням положень ст. 75 КК Українибез позбавлення права керування транспортними засобами, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Уточнений цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_4 в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 матеріальних збитків на суму 45997,18 гривень, завданих в результаті його суспільно-небезпечних дій та витрат на правничу допомогу в розмірі 4000 гривень, підлягає задоволенню в повному обсязі у зв`язку з тим, що завдана шкода на вказану суму обвинуваченим повністю визнана та підтверджена доказами, дослідженими у судовому засіданні (а.п. 51-63, 65-66, 96-99, 126-135).
Вирішуючи питання стосовно позовних вимог потерпілого щодо стягнення з обвинуваченого на його користь моральної шкоди в розмірі 175705 гривень, суд приходить до наступного.

Як передбачено ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій у результаті кримінального правопорушення або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. До того ж ч. 5 зазначеної норми процесуального закону встановлено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частина 1 ст. 1167 ЦК України визначає загальні підстави відшкодування моральної шкоди: моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини у заподіянні такої шкоди.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 3 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Як на спричинення моральної шкоди, потерпілий ОСОБА_4 посилається на те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень він на довгий час втратив можливість самостійно обслуговувати себе, здатність самостійно пересуватись навіть межах квартири, тому потребував постійної присутності когось із рідних та близьких. Йому було проведено дві нейрохірургічні операції у зв`язку із черепно-мозковою травмою, він постійно думав про це, а також продовжує думати про можливі віддалені наслідки такої травми, що викликає в нього почуття пригніченості та страху за майбутнє. В нього з`явились симптоми посттравматичного стресового розладу, які пов`язані з травматичною подією, а саме, періодичні, мимовільні, інтрузивні, болючі спогади про травматичну подію; періодичні тривожні сни; інтенсивне психологічне страждання через вплив внутрішніх або зовнішніх сигналів, які символізують або нагадують аспекти травматичної події; виражені фізіологічні реакції (прискорене серцебиття, головні болі), що є додатковим навантаженням на діяльність серцево-судинної системи. Високим є зростання імовірності клінічно виражених розладів. Ту роботу по дому, яку він виконував до ДТП, довелося перекласти на рідних. До цього додався розпач від необхідності використовувати їхню ж допомогу для обслуговування природних потреб. Спілкування з друзями, рідними, знайомими у звичній формі стали недоступними на невизначений термін, що також справляє негативний вплив на його психологічний стан.

Моральна шкода також полягає в тривалому лікуванні та нездатності повноцінно продовжувати активне громадське життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, порушенні звичайних життєвих зв`язків та життєвого устрою, необхідності тривалої фізичної та моральної реабілітації. За висновком МСЕК йому встановлена третя група інвалідності безстроково, що також додає переживань за своє майбутнє, вселяє неспокій та тривогу.

В ході судового розгляду встановлено, що потерпілий зазнав моральних страждань, які знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з діями обвинуваченого, які виразились в перенесених душевних стражданнях, пов`язаних з отриманими тілесними ушкодженнями, що негативно відобразилось на стані його здоров`я та житті в цілому. З огляду на викладене, з врахуванням засад розумності, достатності, співмірності та справедливості, суд вважає за необхідне позовні вимоги потерпілого в цій частині задовольнити в повному обсязі.
Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки згідно ст. 76 КК України.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 45997 гривень 18 копійок, моральну шкоду в розмірі 175705 гривень, витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 гривень, а всього стягнути 225702 (двісті двадцять п`ять тисяч сімсот дві) гривні 18 копійок.
Скасувати арешт автомобіля «Opel Combo-C», реєстраційний номер НОМЕР_1 та відеореєстратора SN 148410 з картою пам`яті «Teaм» 8 Гб. з вказаного автомобіля, накладеного ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2021 року (а.п. 207).

Речові докази:

- автомобіль «Opel Combo-C», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відеореєстратор SN 148410, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_5 залишити у ОСОБА_5 за належністю (а.п. 205-206, 208);

- карту пам`яті «Teaм» 8 Гб., яка долучена до матеріалів кримінального провадження та знаходяться в розрядженні прокурора зберігати при матеріалах кримінального провадження, які знаходяться в розрядженні прокурора (а.п. 205-206).

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя ОСОБА_1