Справа № 573/892/22
Провадження №1-кп/573/111/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2022 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

потерпілого: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в місті Білопілля кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 12 липня 2022 за № 0000177 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Москаленки, Сумського району, Сумської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, із професійно-технічною освітою, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуваючого, не інваліда, раніше судимого:

1) 18.08.1993 Білопільським районним судом Сумської області за ч.3 ст.81, ч.2 ст.140, ч.3 ст.140, 42 КК України ( в ред.1960 р.) на строк 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

2) 14.12.1993 Білопільським районним судом Сумської області за ч.2 ст.10, 17, ч.3 ст.140, ч.1 ст.42 КК України ( в ред. 1960 р.) на строк 4 роки позбавлення волі, відповідно ч.3 ст.42 КК України міру покарання по вироку від 18.08.1993 Білопільського районного суду поглинути повністю більш строгим покаранням і остаточно визначити 4 роки;

3) 05.06.1998 Білопільським районним судом Сумської області за ч.2 ст.196-1, ч.3 ст.81, ст. 42 КК України ( в ред. 1960р.) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

4) 24.05.2002 Краснопільським районним судом Сумської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі;

5) 24.05.2002 Білопільським районним судом Сумської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі;

6) 22.06.2007 Білопільським районним судом Сумської області за ч.3 ст.296, ч.1 ст.122, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;

7) 27.11.2009 Білопільським районним судом Сумської області за ч.2 ст.190, ч.1 ст.263, ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі;

8) 11.10.2013 Білопільським районним судом Сумської області за ч.1 ст.263, ч.3 ст.185, ч.2 ст.297, ст.70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі

9) 16.12.2015 Білопільським районним судом Сумської області за ч.2 ст.185, ст. 71 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі

10) 21.02.2018 Білопільським районним судом Сумської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст. 69, ст. 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

11) 12.07.2018 Білопільським районним судом Сумської області за ч.3 ст.185, ст. 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі

12) 30.08.2018 Білопільським районним судом Сумської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, відповідно ст. 70 ч. 4 КК України, за сукупністю злочинів, до призначеного покарання приєднано невідбуту частку покарання за вироком цього ж суду від 12.07.2018 та остаточно призначено покарання у виді 3 років 5 місяців позбавлення волі, звільненого по відбуттю строку покарання 21.10.2021, має не зняті та не погашені у встановленому порядку судимості,-

за ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

16 листопада 2021 року у післяобідній час ОСОБА_4 прийшов до свого приятеля ОСОБА_6 , який проживає по АДРЕСА_2 , з метою спільного вживання спиртних напоїв.
Підійшовши до домогосподарства ОСОБА_6 , ОСОБА_4 почав гукати господаря та стукати у вхідну хвіртку домогосподарства, намагаючись таким чином привернути увагу власника будинку. Розуміючи, що ніхто не виходить, ОСОБА_4 помітив, що з лівої сторони біля воріт наявний пеньок, приблизною висотою 1 м, та ставши на нього ОСОБА_4 заглянув у двір домогосподарства. ОСОБА_4 помітив, що в дворі домогосподарства нікого не має, а на вхідних дверях до житлового будинку наявний навісний металевий замок, який в цей момент був замкнутий. Оглянувши подвір`я, стоячи на пеньку, ОСОБА_4 помітив, що на території домогосподарства АДРЕСА_2 , біля стіни гаражного приміщення стоїть велосипед марки «Україна», з рамою синього кольору.
У цей час у ОСОБА_4 виник злочинний корисливий умисел, направлений на проникнення до вказаного подвір`я домогосподарства з метою крадіжки чужого майна.
Переслідуючи корисливий мотив, користуючись тим, що власника домогосподарства вдома не було та його дії є непомітними для сторонніх осіб, тобто діючи таємно, ОСОБА_4 підійшов до вхідної хвіртки, яка була не зачинена та відкривши її, самовільно зайшов до подвір`я домогосподарства.
Перебуваючи на території подвір`я домогосподарства, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи таємно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій у вигляді завдання матеріальної шкоди власнику майна, у післяобідній час того ж самого дня, повторно, взяв велосипед марки «Україна», з рамою синього кольору, з щитками та вилками сірого кольору, з механічним пошкодженням на передній вилці колеса зліва та з пошкодженням покриття сидіння виконаного з штучної шкіри у виді потертості та отворів, який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_2 , та вивів його за межі домоволодіння, тим самим отримавши реальну можливість розпорядитися викраденим на власний розсуд.
Отримавши реальну можливість розпорядитися викраденим майном на свій розсуд ОСОБА_4 на викраденому велосипеді дістався до свого знайомого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , де залишив велосипед біля приміщення сінника, попередньо не повідомивши ОСОБА_7 про те, що велосипед викрадений.
Згідно висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/119-22/7813- ТВ від 21.07.2022 ринкова вартість велосипеда торговельної марки «Україна», з рамою синього кольору з сіро-чорним сидінням зі шкірозамінника, подарованим новим у 2016 році, перебував у технічно-справному стані, зі слідами експлуатації, станом на 06.11.2021 могла становити 867 гривень.
Виконуючи вказані злочинні дії, ОСОБА_4 розумів їх суспільну небезпеку, усвідомлював можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій у вигляді спричинення матеріальної шкоди власнику майна та бажав їх настання, тобто вчиняв злочин з прямим умислом.
Органами досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, вчинена повторно.

Під час розгляду справи 18 серпня 2022 між прокурором Білопільського відділу Сумської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно із даною угодою ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому діянні, а саме: у таємному викраденні велосипеду марки «Україна», синього кольору, належного потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 867 грн. та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення у судовому провадженні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у межах санкції статті у виді позбавлення волі строком на 4 ( чотири ) років.

В угоді передбачені наслідки її укладання та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.

В підготовчому засіданні прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисник останнього ОСОБА_5 просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав письмову заяву про те, що проти укладення угоди про визнання винуватості не заперечує, а також про відсутність претензій матеріального чи морального характеру до ОСОБА_4 .

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частиною 4 статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

У відповідності з ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 . Суд також погоджується з кваліфікацією його дій за ч. 3 ст. 185 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені йому п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Судом також роз`яснено ОСОБА_4 те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального і Кримінального кодексів України, інтересам суспільства, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Так, при перевірці умов угоди на відповідність вимогам Кримінального кодексу України та інтересам суспільства суд враховує те, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, щиро розкаявся в його вчиненні, активно сприяв його розкриттю, а також, відсутність тяжких наслідків по даному кримінальному провадженню. ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженої між ним та прокурором міри і виду покарання. Характер взятих обвинуваченим на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Білопільського відділу Сумської окружної прокуратури ОСОБА_3 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 з іншого і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Під час проведення досудового розслідування проводилась судова товарознавча експертиза № № СЕ-19/119-22/7813-ТВ від 21.07.2022, витрати за проведення якої становлять 566,34 грн. На підставі ст. 124 КПК України вказана сума підлягає стягненню із ОСОБА_4 на користь держави (а. с. 30).

Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України (а. с. 31-33 ).

Крім того, ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду від 14.07.2022 накладений арешт на речові докази, який необхідно скасувати, оскільки відпала потреба в ньому (а. с. 34).

Під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у рамках даного кримінального провадження не обирався. Останній перебуває під вартою в іншому кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що обвинуваченому ОСОБА_4 призначається покарання у виді позбавлення волі, тому до вступу вироку в законну силу йому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим належної процесуальної поведінки.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 314, 373, 374, 468-475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХ ВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 18 серпня 2022, укладену між прокурором Білопільського відділу Сумської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України і призначити йому узгоджене сторонами покарання за цим законом у виді позбавлення волі строком на 4 ( чотири ) роки.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 відраховувати з дня проголошення вироку, тобто з 19 серпня 2022 року.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 566 (п`ятсот шістдесят шість) гривень 34 копійки процесуальних витрат.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 14 липня 2022 на велосипед марки «Україна» з рамою синього кольору, щитками та вилками сірого кольору, з механічним пошкодженням на передній вилці колеса зліва та з пошкодженням покриття сидіння, виконаного з штучної шкіри у виді потертостей та отворів, який належить ОСОБА_6 , мешканцю: АДРЕСА_2 , вилучений в ході огляду місцевості від 13 липня 2022.

Речовий доказ, а саме: велосипед марки «Україна» з рамою синього кольору, щитками та вилками сірого кольору, з механічним пошкодженням на передній вилці колеса зліва та з пошкодженням покриття сидіння, виконаного з штучної шкіри у виді потертостей та отворів, який належить ОСОБА_6 , який зберігається в камері схову ВП № 1 ( м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області, - повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя