Справа № 151/130/22
Провадження № 1-кп/151/31/22
В И Р О К
іменем України

19 травня 2022 року смт. Чечельник

Чечельницький районний суд Віницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судови засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Чечельник Вінницької області кримінальне провадження на підставі обвинувального акта, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 лютого 2022 року за №0000054 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, пенсіонера, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ :
11 лютого 2022 року близько 07 години 30 хвилин ОСОБА_4 , керуючи справним автомобілем марки "УАЗ 31512", державний номерний знак НОМЕР_1 в с.Вербка по вул.Потайна, Гайсинського району Вінницької області, навпроти будинку №88, під час вибору безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку та обмежену видимість у напрямку руху, в момент засліплення сонцем не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості та зупинки керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка рухалася проїзною частиною в попутному напрямку. В результаті отриманих травм ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді забійних ран на голові та нижніх кінцівках, саднин та синців на шкірі обличчя, тулубі, верхніх та нижніх кінцівках, переломовивих 6-7 шийних хребців з частковим розривом та здавленням спинного мозку, непрямих переломів 3-7 ребер з права та 6 ребра зліва, закритого перелому обох кісток правої гомілки, масивних крововиливів у м`які тканини поперекової ділянки та сідниць. Смерть ОСОБА_7 настала внаслідок комбінового-спинального-травматичного шоку, який розвинувся внаслідок тупої сочетаної автотравми шиї, груді та правої гомілки, що супроводжувалось переломовивихами 6-7 шийних хребців з частковим розривом та здавленням спинного мозку, численними непрямими переломами ребер та закритого перелому обох кісток правої гомілки. Вищевказана тупа сочетана автотравма відповідно до висновку судово-медичної експертизи №15 від 04 березня 2022 року відноситься до тяжких тілесних ушкоджень та стоїть у прямому-причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_7 .
Відповідно до висновку судової експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/102-22/2217-ІТ від 06.04.2022 гальмівна система та рульове керування автомобіля "УАЗ 31512", державний номерний знак НОМЕР_1 знаходяться у працездатному стані. У деталях та вузлах рульового керування та робочої гальмівної системи на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б виникли до ДТП та могли б впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП, не виявлено.
Відповідно до висновку автотехнічної експертизи № СЕ-19/102-22/2486-ІТ від 08.03.2022, дії водія автомобіля марки "УАЗ 31512", державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 з технічної точки зору регламентувалися вимогами п.п. 12.2, 19.3 Правил дорожнього руху України.
В заданій дорожній обстановці водій автомобіля "УАЗ 31512", державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 , мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, шляхом термінового гальмування, з зупинкою автомобіля до смуги руху пішохода, тобто шляхом виконання п.19.3 Правил дорожнього руху України.
В ситуації, яка склалася, в діях ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п.19.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, водій ОСОБА_4 порушив вимоги п.п.12.2, 19.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:
п. 12.2 - "У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги";
п. 19.3 - "У разі погіршення видимості в напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічних транспортних засобів, водій повинен зменшити швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху, а в разі засліплення - зупинитися, не змінюючи смуги руху, і увімкнути аварійну світлову сигналізацію. Відновлення руху дозволяється лише після того, як пройдуть негативні наслідки засліплення".
Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та пояснив, що дійсно того дня їхав власним автомобілем з дому до лікарні в смт.Чечельник. Виїхав зранку, а коли близько 07 години 30 хвилин доїхав до с.Вербка, в очі почало сліпити сонце. Їхав обережно, з швидкістю близько 30 км/год, однак через засліплення сонцем не побачив жінку, яка йшла в попутному напрямку та здійснив наїзд. Одразу викликали швидку. Пізніше почув, що жінка померла в лікарні. Продав коня за 10 000 гривень, які віддав дітям загиблої на поховання. Крім того, дав 30 000 гривень на обід. Усієї суми не мав, має 5 000 гривень пенсії, хворіє, тому мусив ще позичити у родичів. У вчиненому розкаюється, дуже шкодує, що так сталося, просив пробачення у дочки загиблої, яка є потерпілою та цивільним позивачем по справі. Також зазначив, що за кермо більше не сідатиме. Цивільний позов не визнає, так як не має коштів на сплату такої суми, а усе, що міг уже віддав.
Потерпіла, яка є також цивільним позивачем ОСОБА_5 у судовому засіданні просила призначити обвинуваченому покарання відповідно до закону по всій суворості, оскільки він будучи особою похилого віку, маючи два інсульти, всеодно сів за кермо, що призвело до смерті її матері. Повністю підтримала поданий нею цивільний позов, в якому просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 300 000 гривень, яку обгрунтовує душевними та психічними стражданнями, яких вона зазнала у зв`язку зі смертю матері, яка була для неї підтримкою, постійно допомагала їй з дитиною, оскільки дитина хворіє. Просить, також, стягнути витрати на правничу допомогу, щодо підготовки цивільного позову в сумі 2000 гривень.
Представник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів у системі відеоконференцзв`язку EasyCon, просить, враховуючи вік ОСОБА_4 , позитивну характеристику з місця проживання, призначити йому мінімальну міру покарання. Цивільний позов не визнала та пояснила, що її підзахисний є похилого віку, а пенсія, яку отримує іде на лікування. Усе, що зміг зібрати уже віддав. Крім того, відповідно до ст.119 КПК України, просить звільнити його від оплати процесуальних витрат за проведення експертиз.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють обставини вчинення злочину, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, не заперечили проти обсягу та порядку дослідження доказів відповідно до ч.3 ст.349 КПК України та за згодою учасників кримінального провадження, суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що сторони провадження правильно розуміють зміст цих обставин, обвинувачений свою вину у скоєнні злочину визнає повністю, сумнівів у добровільності та істинності його позиції, у суду немає. Також сторонам роз`яснено, що вони будуть позбавлені можливості оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, а тому суд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням документів, що характеризують обвинуваченого та висновків експертиз.
Аналізуючи покази обвинуваченого, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні під час судового розгляду. Так, обвинувачений ОСОБА_4 надав покази стосовно обставин вчинення інкримінованого йому злочину, вказуючи на способи його вчинення. Надані обвинуваченим покази повністю узгоджуються зі встановленими судом фактичними обставинами кримінального провадження.
Згідно ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Суд дійшов до переконання, що вина ОСОБА_4 доведена повністю. Його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд виходить з вимог ст.65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання .
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України, є визнання вини, щире каяття та часткове відшкодування шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.
Відповідно до ч.5 ст.12 КК України, злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України відноситься до тяжкого злочину.
Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для його виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує щире каяття, часткове відшкодування шкоди, активне сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику з місця проживання, те, що обвинувачений до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліку психіатра та нарколога не перебуває, довідку КНП "Чечельницький центр первинної медико-санітарної допомоги", відповідно до якої, на даний час, знаходиться на диспансерному обліку з діагнозом повторне гостре порушення мозкового кровообігу по ішемічному типу, ішемічний інсульт, порушення функції кінцівок, а також висновок Гайсинського РС №4 філії ДУ "Центр пробації" у Вінницькій області, згідно якого, на їх думку, виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без позбавлення або обмеження волі.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, застосувавши статті 75,76 КК України, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує, що допущене обвинуваченим порушення Правил дорожнього руху, спричинило тяжкі наслідки у вигляді загибелі людини та приходить до висновку про призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом на максимальний строк, передбачений санкцією ч.2 ст.286 КК України.
Щодо цивільного позову суд зазначає наступне :
Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до положень ч.1 ст.129 КПК України суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
В силу ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Вимогами п.2 ч.2 ст.23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до вимог ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно приписів п.п. 6, 7, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" із змінами та доповненнями, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує глибину фізичних та душевних страждань потерпілої ОСОБА_5 , а також враховує ставлення обвинуваченого ОСОБА_4 до скоєного, щире розкаяння, його матеріальне становище, те, що обвинувачений є особою похилого віку, засобом для існування має пенсію в розмірі 5 000 гривень, добровільно надав допомогу на поховання та проведення поминального обіду у сумі 40 000 гривень, тому вважає за можливе позовні вимоги потерпілої задовільнити частково та стягнути з ОСОБА_4 100 000 гривень моральної шкоди, оскільки ця сума, на думку суду, відповідає вимогам розумності та справедливості.
Щодо судових витрат за надання правничої допомоги на підготовку цивільного позову, суд зазначає, що вони повністю доведені потерпілою ОСОБА_5 доданими документами.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду не обирався, підстав для застосування запобіжних заходів відносно обвинуваченого немає.
Питання про речові докази вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні. Підстав для звільнення ОСОБА_4 від їх сплати судом не встановлено.
Захід забезпечення кримінального провадження - арешт майна, застосований на підставі ухвали слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 23 лютого 2022 року, відповідно до ч.4 ст.174 КПК України підлягає скасуванню.
На підставі викладеного та керуючись статтями 368, 373, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Відповідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 не обиралася.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертиз у розмірі 2059 гривень 44 копійки, а саме :
- на проведення судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/102-22/2486-ІТ від 08 березня 2022 року в сумі 1201 гривень 34 копійки;
- на проведення експертизи технічного стану транспортного засобу №СЕ-19/102-22/2217-ІТ від 06 квітня 2022 в сумі 858 гривень 10 копійок.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 23 лютого 2022 року на речовий доказ, а саме автомобіль УАЗ 31512, державний номерний знак НОМЕР_1 , зеленого кольору, що знаходиться на зберіганні у ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, за адресою: м.Бершадь, вул.Будкевича, буд.13, Гайсинського району Вінницької області, повернувши засудженому ОСОБА_4 .
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 100 000 (сто тисяч) гривень, в якості відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 витрати на правову допомогу у сумі 2000 (дві тисячі) гривень.
В іншій частині цивільного позову відмовити.
Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через Чечельницький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ст.394 КПК України.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_8