Справа №577/6369/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1114/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Шахрайство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у режимі відеоконференції у залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19 липня 2022 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Конотопського міськрайонного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження № 0000215 від 12 квітня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч.1 ст. 309 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів з визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 52000 грн., яке обґрунтовано наявністю ризиків, передбачених п. п.1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким, шляхом застосування до останнього інших, більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19 липня 2022 року клопотання прокурора було задоволено.

Застосовано до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 60 днів.

Визначено ОСОБА_7 заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 52000 грн., яку можливо внести на відповідний рахунок.

Постановлено, у разі внесення вказаної суми застави, ОСОБА_7 з-під варти звільнити, поклавши на нього наступні обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися за межі м. Шостка Сумської області без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Встановлено строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 16 вересня 2022 року включно.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

В обгрунування свої вимог, апелянт посилається на те, що клопотання прокурора було обґрунтовано тим, що у нього відсутні соціальні зв`язки, що не відповідає дійсності, оскільки він проживає з матір`ю похилого віку, яка має тяжкі захворювання та перебуває у післяопераційному стані, що підтверджується довідкою лікаря. Крім того, і він сам має тяжкі захворювання, підлягає медичному нагляду, що також підтверджується відповідними медичними документами.

Заслухавши доповідь головуючого судді щодо змісту оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити її вимоги, прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою та просив залишити її без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як вбачається зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Постановляючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177-178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

Положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України встановлено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, у провадженні Конотопського міськрайонного суду Сумської області перебуває провадження, в якому ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст.309 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави, обґрунтовуючи це наявністю ризиків, передбачених п.п.1,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи вказане клопотання, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні та обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_7 може незаконно переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному правопорушенню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, з врахуванням репутації останнього, а саме, того що інкриміновані злочини він вчинив під час відбування покарання у ДУ «Конотопський виправний центр (№ 130)», тяжкості майбутнього покарання, у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, і запобігти вказаним ризикам, шляхом застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, неможливо.

З врахуванням вищезазначеного, на спростування доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та дійшов обґрунтованого висновку, що більш м`які запобіжні заходи, не будуть достатніми для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні прокурора та не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 .

При цьому посилання апелянта на не врахування судом наявності у нього міцних соціальних зв`язків, хворої матері, та тих обставин, що він також має тяжке захворювання та потребує медичного нагляду, не спростовують правильність висновків суду, крім того, зазначені обставин не були враховані самим ОСОБА_7 та не стали стимулюючим фактором для останнього під час вчинення кримінальних правопорушень.

Таким чином, доводами апеляційної скарги не доведено можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, обставин, за яких клопотання прокурора не підлягало б до задоволення, під час апеляційного перегляду даного кримінального провадження не встановлено.

Крім того, колегія суддів зауважує, що судом, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, обвинуваченому ОСОБА_7 було визначено розмір застави, у разі внесення якої останній буде звільнений з-під варти та перебуватиме на волі.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,418,419,422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19 липня 2022 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4