Житомирський апеляційний суд
Справа №274/628/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження №274/628/21 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24.12.2021 відносно

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:
зазначеним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 обчислено з моменту приведення вироку до виконання.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати в сумі 8172 грн. 50 коп. за проведення судово-товарознавчих та судових трасологіних експертиз.
Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, 05.01.2021 приблизно о 03.00 год, ОСОБА_8 , знаходячись поблизу домоволодіння АДРЕСА_3 , помітив сарайне приміщення. У цей момент, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 , підійшовши до вхідних дверей, за допомогою невстановленого предмета, шляхом зриву навісного запираючого пристрою, проник всередину, звідки таємно повторно, викрав велосипед марки «Україна» вартістю 800 грн. та велосипед марки «Україна» вартістю 949 грн 17 коп, належних ОСОБА_7 . Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_8 , підійшов до вхідних дверей іншого сарайного приміщення на території вказаного домоволодіння та за допомогою невстановленого предмета, шляхом зриву навісного запираючого пристрою, проник всередину, звідки таємно, повторно, викрав брухт алюмінієвих сплавів у вигляді двох діжок, вагою 7 кг кожна, загальною вартістю 315 грн та дрель марки «Bosch PSB 500 RE» вартістю 490 грн, належного ОСОБА_9 . Даними умисними діями ОСОБА_8 заподіяв потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 2554 грн 17 коп.
В подальшому, ОСОБА_8 викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Крім цього, 07.01.2021, приблизно о 02.00 год, ОСОБА_8 , знаходячись поблизу домоволодіння АДРЕСА_3 , помітив дачний будинок, в якому не горіло світло. У цей момент, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 , підійшовши до вхідних дверей, за допомогою невстановленого предмета, шляхом зриву металевої дуги, проник всередину, звідки таємно, повторно, викрав цифровий телевізійний приймач марки «Ergo 302» вартістю 309 грн 06 коп, цифровий телевізійний приймач марки «Romsat TR 1017» вартістю 301 грн 67 коп та автомобільний тримач мобільного телефону вартістю 106 грн. 67 коп., належних ОСОБА_10 . Даними умисними діями ОСОБА_8 заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 717 грн 04 коп В подальшому, ОСОБА_8 викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Також, 09.01.2021, приблизно о 02.00 год, ОСОБА_8 , знаходячись поблизу домоволодіння АДРЕСА_4 , помітив підсобне приміщення. У цей момент, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 , підійшовши до вхідних дверей, за допомогою невстановленого предмета, шляхом віджиму металопластикових дверей, проник всередину, звідки таємно, повторно викрав бензокосу марки «Білорусь БК52-Н» вартістю 1496 грн 70 коп, належної ОСОБА_11 . Даними умисними діями ОСОБА_8 заподіяв потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на вказану суму. В подальшому ОСОБА_8 викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Своїми умисними діями, які виразились у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), належного ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , вчинив злочин передбачений ч.3 ст.185 КК України (крадіжка), кваліфікуючими ознаками якого є вчинення злочину повторно, поєднаному з проникненням у інше приміщення.
Своїми умисними діями, які виразились у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), належного ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України (крадіжка), кваліфікуючими ознаками якого є вчинення злочину повторно, поєднаному з проникненням у житло.
Своїми умисними діями, які виразились у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), належного ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України (крадіжка), кваліфікуючими ознаками якого є вчинення злочину повторно, поєднаному з проникненням у інше приміщення.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, правильності кваліфікації його дій та доведеності вини, просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, пом`якшивши його. При цьому, звертає увагу, що повністю визнав свою вину і щиро розкаявся, має на утриманні 3-х дітей, потребує лікування (туберкульоз). Також наголошує, що потерпілі не мають до нього жодних претензій, матеріальна шкода - відсутня.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення потерпілої та думку прокурора, які заперечили відносно доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та апеляційну скаргу, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
З висновками суду першої інстанції щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, про доведеність вини та кваліфікацію дій останнього, погоджуються автор апеляційної скарги і ніким з можливих учасників провадження також не оспорюються, а тому не перевіряються апеляційним судом. Провадження розглянуто судом першої інстанції в порядку ст.349 КПК України.
При цьому, санкція ч.3 ст.185 КК України, за якою ОСОБА_8 притягується до кримінальної відповідальності, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3-х до 6-и років.
Відповідно до вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно із ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 дотримався вище наведених вимог закону та правильно керувався не лише ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, але й даними про особу обвинуваченого, обставинами, що пом`якшують покарання, відсутністю обставин, що обтяжують покарання, таким чином, керувався не лише принципами законності, але й принципом індивідуалізації та справедливості покарання.
Так, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 прийняв до належної уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до норм ст.12 КК України, є тяжким, фактичні обставини його вчинення, кількість епізодів злочинних дій, наслідки та суспільну небезпечність правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого.
Зокрема, обвинувачений ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів проти власності, є особою молодого віку, офіційно не працевлаштований, не одружений, за місцем проживання має посередні характеристики, на утриманні має трьох дітей, не перебуває на спеціалізованих обліках, щире розкаяння визнання вини останнім, з відповідним врахуванням думки потерпілих щодо міри покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , згідно ст.66 КК України, є щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
Як вважає апеляційний суд в даному провадженні, судом першої інстанції правильно враховано конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, у тому числі, й встановлену сталу схильність останнього до вчинення кримінальних правопорушень та, як наслідок, його стійку антисоціальну поведінку, кількість епізодів злочинної діяльності останнього, ставлення до вчиненого, у зв`язку з чим апеляційний суд переконаний, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 років (фактично ближче до мінімального межі санкції цієї частини статті), з його реальним відбуттям, та яке, на думку апеляційного суду, буде цілком достатнім для чергової корекції соціальної поведінки останнього та запобігання продовженню злочинної діяльності
В свою чергу, обвинуваченим не наведено в апеляційній скарзі жодних переконливих обставин, які не були враховані судом першої інстанції при призначенні йому покарання та могли б свідчити про беззаперечну явну суворість або несправедливість призначеного покарання. Відсутність претензій майнового характеру у потерпілих до обвинуваченого викликана внаслідок повернення потерпілим частини викраденого майна. При цьому, в судовому засіданні апеляційного суду потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що обвинувачений ОСОБА_8 будь-яким чином заподіяну їй шкоду не відшкодовував. За таких обставин, наведене не може визнатись пом`якшуючою обставиною, в розумінні ст.66 КК України.
Як вважає апеляційний суд, вище наведені обставини - тяжкість вчиненого правопорушення, фактичні обставини його вчинення, суспільно небезпечний характер, в своїй сукупності виключають будь-які обґрунтовані підстави для пом`якшення обвинуваченому покарання, призначеного судом першої інстанції, зокрема і застосування ст.ст.69, 75 КК України.
Наявність осіб на утриманні, захворювань, з урахуванням вище наведених обставин, в даному випадку, не може бути безумовною підставою для пом`якшення покарання ОСОБА_8 .
Обвинуваченим не наведено в апеляційній скарзі інших переконливих обставин, які не враховані судом першої інстанції при призначенні покарання та могли б свідчити про беззаперечну явну суворість або несправедливість призначеного покарання за ч.3 ст.185 КК України.
На думку апеляційного суду, призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, за мірою є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових правопорушень, що відповідає справедливості і меті покарання.
Саме такий захід примусу внесе відповідні корективи в соціально-психологічні властивості обвинуваченого, нейтралізує негативні настанови та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність і позбавить можливості вчиняти нові злочини.
Вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни з мотивів викладених в апеляційній скарзі не встановлено.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24.12.2021 відносно ОСОБА_8 без змін.
На ухвалу апеляційного суду учасниками судового розгляду справи можуть бути подані касаційні скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді :