ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1193/22 Справа № 202/3945/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

слідчого ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скарга адвоката ОСОБА_10 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Західне Нікопольського району Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, працюючого водієм у ТОВ ВКП «Мотодор», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого.
Застосовано відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною ч. 4 ст. 286-1 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення застави.
Строк тримання ОСОБА_9 під вартою рахувати з моменту його затримання 20 липня 2022 року.
Приймаючи оскаржуване рішення, слідчий суддя зазначив, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування, оскільки він підозрюється у вчиненні в стані наркотичного сп`яніння особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.
Слідчим суддею при вирішенні питання про обрання відносно ОСОБА_11 запобіжного заходу, враховано вагомість наявних доказів, які дають підстави обґрунтовано підозрювати його у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, дані про особу підозрюваного, який працює, є одруженим, неповнолітніх дітей не має, раніше не судимий.
Слідчий суддя вважав, що тримання ОСОБА_11 під вартою протягом певного строку під час досудового розслідування є виправданим.
При цьому, слідчим суддею враховано, що злочин, в якому підозрюється ОСОБА_9 , спричинив загибель декількох осіб, крім того іншим двом особам завдано тілесні ушкодження, слідчий суддя відповідно до частини 4 статті 183 КПК України не вбачав підстав для визначення підозрюваному застави.
Вимоги апеляційної скарги з доповненнями до неї та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційні скарзі адвокат ОСОБА_10 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу якою застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час.
Вважає, що вказана ухвала є незаконною, необґрунтованою, постановленою з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, та висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
На думку адвоката, слідчим суддею не було в повній мірі перевірені докази стосовно обґрунтованості підозри ОСОБА_9 , остільки протокол огляду місця ДТП та схема до нього не можуть свідчити про невідповідність дій водія ОСОБА_9 вимогам Правил дорожнього руху, які б були у причинному зв`язку скоєння ДТП. Вважає, що дані документи лише свідчать та підтверджують сам факт зіткнення транспортних засобів та в яких зазначаються дорожні умови на місці ДТП, а також розташування транспортних засобів після ДТП.
Адвокат вважає, що в матеріалах, які долучені до клопотання про застосування запобіжного заходу та в матеріалах кримінального провадження взагалі відсутні свідчення будь-яких осіб, які б могли підтвердити фактичні обставини при яких відбулось ДТП. В матеріалах відсутні слідчі експерименти та висновки автотехнічних експертиз, які б вказували на невідповідність дій водія автобуса ОСОБА_9 . Зазначає, що в протоколі огляду місця ДТП та схемі до нього міститься інформація, що ДТП сталася на смузі руху по якій рухався ОСОБА_9 та що механізм скоєння ДТП, який описаний в повідомленні про підозру ОСОБА_9 та клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є неправильним. Вихідні дані зазначені слідчим суперечать об`єктивним даним.
Також, адвокат зазначає, що не було приділено увагу тому, що була допитана фельдшер екстреної медичної допомоги ОСОБА_12 , яка пояснила, що вона виїздила на місце ДТП та надавала медичну допомогу водію автобуса ОСОБА_9 та йому вона дала випити одну таблетку метапролола 50мг., а також зазначила, що жодних ознак сп`яніння у ОСОБА_9 не було.
Зазначив, що згідно медичної довідки у ОСОБА_9 ознак наркотичного сп`яніння не виявлено.
Адвокат також вважає, що ризики, передбачені п.1,3 ст.177 КПК України є недоведені, та не підтверджуються матеріалами справи.
Позиція учасників апеляційного перегляду.
В апеляційному суді підозрюваний ОСОБА_9 , та його адвокат ОСОБА_10 , кожен окремо, підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити та ухвалу суду скасувати.

Прокурор в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення слідчого судді залишити без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників судового засідання, перевіривши матеріали за скаргою, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно вимог ч. 2 ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з наданих матеріалів СУ ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000331 від 19.07.2022 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України.

З наявних матеріалів вбачається, що ОСОБА_9 19.07.2022 року під час керування автобусом «БАЗ А079.14» реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння порушив правила п. 16.11 та дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» безпеки дорожнього руху, що призвело до зіткнення з автомобілем «Toyota Corolla». Внаслідок цього водій ОСОБА_13 помер на місці події, пасажир ОСОБА_14 померла у лікарні, а пасажири ОСОБА_15 та ОСОБА_16 отримали тяжкі тілесні ушкодження, з якими госпіталізовані до лікарні.
20 липня 2022 року ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України.
Оскаржувною ухвалою слідчого судді від 21.07.2022 року було задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 ..
Під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував відомості, які вказують на наявність інкримінованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 зазначеного кримінального правопорушення.
Відносно доводів адвоката щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_9 , колегія суддів зауважує, що на даному етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Відповідно до визначення Європейського суду з прав людини поняттям, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою. Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.
При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Між тим, апеляційний суд вважає слушними надані стороною захисту доводи, що ОСОБА_9 в стані наркотичного сп`яніння не міг перебувати, остільки відповідно до наданого висновку КП ДБКЛПД ДОР від 25.07.2022 року водій ОСОБА_9 не перебував в стані наркотичного сп`яніння. Даний висновок, на чому наголошує апеляційний суд, огляд на стан сп`яніння було проведено у встановленому порядку КП Дніпропетровською Багатопрофільною Клінічною Лікарнею З Надання Психіатричної Допомоги Дніпропетровської Обласної Ради. Даний заклад є офіційним органом. Огляд ОСОБА_9 шляхом швидкого тестування, коли було виявлено у ОСОБА_9 стан наркотичного сп`яніння було проведено швидко. В матеріалах справи відсутнє повне медичне обстеження, яке було проведено одразу після ДТП.
В апеляційному суді ОСОБА_9 пояснив, що він більше ніж 10 років взагалі не вживає алкогольних напоїв. Будь-яких наркотичних засобів він взагалі не вживав.
Зазначені суперечливі відомості довідок повинні будуть вирішуватись та аналізуватись в ході подальшого досудового розслідування, але колегією суддів, приймаються до уваги.
Тобто слід звернути ретельну увагу на правильність юридичної кваліфікації інкримінованого ОСОБА_9 злочину за ч.4 ст.286-1 КК України
Окрім того, в ході апеляційного розгляду адвокатом було надано відеозапис, з якого вбачається, що другий учасник ДТП автомобіль «Toyota Corolla», рухався зі значним перевищенням швидкості- 160 км/год, що зафіксовано на спідометрі. На думку об`єктивного спостерігача вказане може свідчити про наявність в діях водія « ОСОБА_17 » також порушень ПДР, які могли призвести до ДТП. Вказані відомості також повинно бути перевірено та проаналізовано в подальшому досудовому розслідуванні.
Колегія суддів, вважає за необхідне зазначити, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 р., «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 р.).
Слідчий суддя, обґрунтовуючи рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в ухвалі значив, що надані матеріали провадження свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру у вчиненні підозрюваним інкримінованого злочину, та ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування, оскільки він підозрюється у вчиненні в стані наркотичного сп`яніння особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.

Колегія суддів наголошує, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення не може бути підставою для тримання особи під вартою, що слідує із усталеної практики Європейського суду з прав людини.
Крім цього, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, зазначено, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бакчиєв проти Молдови).
Колегія суддів вважає, що вимогами ст. ст. 176, 178, 183 КПК України визначено, що тримання особи під вартою є виключним запобіжним заходом і застосовується лише, якщо жоден із інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Однак, під час апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_9 належним чином не були враховані.

При обранні ОСОБА_9 найбільш суворого запобіжного заходу, судом належно не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти встановленому ризику.
Як вбачається з ухвали, висновок суду про неможливість застосування до ОСОБА_9 іншого більш м`якого запобіжного заходу, належно не аргументований, адже суд обмежився лише загальним посиланням на те, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а також відсутність соціальних зв`язків у підозрюваного ОСОБА_9 такого ступеня, щоб могли бути для нього достатнім стримуючим фактором, зокрема не має неповнолітніх дітей чи інших утриманців.
Вищевказане порушує принцип верховенства права та забезпечення права на свободу та особисту недоторканність.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Колегія суддів зазначає, що слідчий суддя застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою належно не врахував вимоги ч.4 ст. 194 КПК України, оскільки прокурором не було доведено обставини, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленому ризику. В клопотанні про обрання запобіжного заходу хоча і зазначено про обставини, передбачені п.6 ч.1 ст. 184 КПК України, а саме обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, але не обґрунтовано належним чином, чому більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти встановленим ризикам.
Районним судом, в порушення ст. 178 КПК України, не враховано належним чином дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, одружений, офіційно працевлаштований водієм, що у своїй сукупності свідчить про його сталі соціальні зв`язки, він раніше не судимий, має лише позитивні характеристики.
В ході апеляційного розгляду, колегія суддів встановила наявність передбачених законом обставин та зазначених вище даних, які пов`язують необхідність застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_9 у вигляді домашнього арешту у певний період доби.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, та може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
В зв`язку з вищевикладеним ухвалу районного суду не можна визнати законною, вона підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою необхідно клопотання прокурора про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити частково, та застосувати до останнього запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби та на підставі ст.194 КПК України, покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті на необхідний строк.
На думку колегії суддів, вказаний запобіжний захід буде спроможним, необхідним та достатнім для виконання завдань кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 303, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_10 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , - задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, - скасувати.
Постановити нову, якою клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_18 , яке погоджене з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його мешкання: АДРЕСА_1 , в нічний час, тобто з 23.00 годин до 07.00 годин ранку, строком до 17 вересня 2022 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_9 обов`язки, а саме:
- прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді у кримінальному провадженні або суду;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими, спеціалістами, експертами в зазначеному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- не залишати приміщення будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в нічний час, тобто з 23.00 годин до 07.00 годин ранку, строком до 17 вересня 2022 року включно.
Звільнити ОСОБА_9 з-під варти негайно.
Копію ухвали направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
______________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4