Справа № 442/2224/22
Провадження № 1-в/442/136/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2022 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№40)» клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку Російської Федерації у відповідність до законодавства України, який змінено ухвалою Радехівського суду Львівської області від 05.04.2018 за ч.4 ст.152 КК України до покарання у виді 14 (чотирнадцяти) років позбавлення волі, -

встановив:
До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області звернувся з клопотанням засуджений ОСОБА_4 про приведення вироку Російської Федерації у відповідність до законодавства України.

В обґрунтування клопотання вказує, що кваліфікація винесена ухвалою Радехівського суду Львівської області від 05.04.2018 за ч.4 ст.152 КК України суперечить вироку Російської Федерації, оскільки він не вчиняв злочин, за який його засуджено, а тільки була спроба його вчинення. Тілесних ушкоджень не завдавав, що підтверджує експертиза та свідчення потерпілого. Наголошує, що зґвалтування не вчиняв.

В судовому засіданні засуджений та його захисник адвокат ОСОБА_5 клопотання підтримали.

Прокурор заперечив щодо поданого клопотання.

Вислухавши пояснення засудженого та його захисника, прокурора, перевіривши матеріали, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Пунктом 13 частини 1 статті 537 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання в тому числі: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і 3 ст.74 Кримінального кодексу України (усунення караності діяння, за яке особа засуджена; призначення особі покарання, що перевищує санкцію нового закону знижується до максимальної межі покарання, встановленою санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 цього Кодексу.

Пунктом «b» частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року (далі Конвенція) визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

Згідно ст. 10 Конвенції, в разі продовження виконання вироку держава виконання вироку дотримується характеру і тривалості покарання, призначеного державою винесення вироку. Однак, якщо це покарання за своєю природою або тривалістю є несумісним із законодавством держави виконання вироку або якщо її законодавство цього вимагає, ця держава може на основі судової або адміністративної постанови співвіднести призначену міру покарання з покаранням чи заходом, передбаченим її власним законодавством за вчинення аналогічного злочину. За своїм характером таке покарання або такий захід повинні у міру можливості відповідати покаранню або заходу, призначеному у вироці для виконання. Покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку.

За ч. 1 ст. 11 Конвенції у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган: a) повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; b) не може замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом; c) повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; і d) не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.

Судом встановлено, що вироком Читинського районного суду Забайкальського краю Російської Федерації від 10.08.2016, який приведено у відповідність із законодавством України ухвалою Радехівського суду Львівської області від 05.04.2018, ОСОБА_4 засуджено за ч.4 ст.152 КК України до покарання у виді 14 (чотирнадцяти) років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого п. «б» ч.4 ст.132 УК РФ ( діяння сексуального характеру із застосуванням насильства до потерпілого, з використанням його безпорадного стану, вчинене щодо особи, яка не досягла чотирнадцятирічного віку).

Ухвалою Радехівського суду Львівської області від 05.04.2018, вищевказаний вирок приведено у відповідність до законодавства України: ОСОБА_4 засуджено за ч.4 ст.152 КК України до покарання у виді 14 (чотирнадцяти) років позбавлення волі (статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, з використанням безпорадного стану потерпілої особи, вчинене щодо малолітнього).

В поданому клопотанні засуджений вказує, що кваліфікація за ч.4 ст.152 КК України передбачає відповідальність за зґвалтування, яке спричинило тяжкі тілесні ушкодження, однак дана кваліфікація передбачає відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

Згідно ч.7 ст.610 Кримінально-процесуального кодексу України ухвала, постановлена згідно з цією статтею (Розгляд судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України), може бути оскаржена в апеляційному порядку органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором.

Суд вважає, що питання приведення у відповідність вироку Російської Федерації до законодавства України вже вирішено, а тому підстав для задоволення клопотання немає. Також суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику його право на оскарження вищевказаної ухвали до Радехівського суду Львівської області в апеляційному порядку.

Керуючись ч.3 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 - відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1