Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/9460/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.10.2022 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000928 від 17.08.2022 року за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Київ, громадянина України, українця, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,
встановив:

Відповідно до частини 16 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого «Постановою Кабінету Міністрів України» № 340, від 8 травня 1993 року - посвідчення водія видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, установленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити у територіальному сервісному центрі МВС.
У квітні 2022 року, у невстановлений час, у ОСОБА_3 виник протиправний умисел на придбання посвідчення водія на власне ім`я з відкритою категорією «В», оскільки наміру офіційно проходити медичний огляд, навчання та складати теоретичний і практичний іспити у територіальному сервісному центрі МВС він не мав.
Реалізуючи свій протиправний умисел ОСОБА_3 , на початку квітня 2022 року, побачивши рекламу на платформі онлайн-оголошень «Instagram» та написавши повідомлення на контактний номер по вказаному оголошенню, домовився із невстановленою дізнанням особою про придбання за 8000 грн. посвідчення водія без проходження встановленого порядку процедур, передбачених чинним законодавством. При цьому, ОСОБА_3 , за допомогою мобільного додатку «Instagram» надіслав невстановленій досудовим розслідуванням особі свої анкетні дані, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, свою електронну фотографію, а також повідомив адресу, куди необхідно направити це посвідчення Новою поштою.
В подальшому, невстановлена досудовим розслідуванням особа, у невстановлений час та в невстановленому місці, підробила посвідчення водія Серії НОМЕР_2 від 23.04.2022 року з відкритою категорією «В» зі строком дії до 23.04.2024 року на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його електронною фотографією.
Надалі, ОСОБА_3 , 03.05.2022 року, приблизно о 11 год. 00 хв., за адресою: м.Київ, вул. Світлицька, 34, у відділення Нової пошти, 78, отримав посилку з підробленим посвідченням водія Серії НОМЕР_2 від 23.04.2022 зі строком дії до 23.04.2024, з відкритою категорією «В», та залишив його при собі з метою власного використання.
Згідно відповіді Центру з питань впровадження цифрових інновацій № 9484/125/53-2022 від 22.08.2022 року, посвідчення водія Серії НОМЕР_2 від 23.04.2022 року не видавалося.
Згідно висновку експерта від 26.08.2022 року №СЕ-19/111-22/34422-ДД бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_3 , не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України. Зображення та друковані тексти з лицевого та зворотного боку бланка посвідчення водія, вихідні типографічні дані, персональні дані, серія та номер посвідчення водія Серії НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_3 , нанесено за термосублімаційним способом друку.
Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що 16.08.2022 року, приблизно о 20 год. 05 хв., за адресою: м. Київ, вул. Щекавицька, 46, ОСОБА_3 , пересувався по особистих справах на транспортному засобі марки «Hyundai », моделі «Sonata» д.н.з. НОМЕР_3 , користувачем якої не являється.
Під час перевірки працівниками поліції документів, водій вказаного транспортного засобу ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що не отримував в установленому порядку посвідчення водія на своє ім`я Серії НОМЕР_2 від 23.04.2022 року зі строком дії до 23.04.2024 року, та розуміючи, що зазначене посвідчення є підробленим, надав його для перевірки працівникам поліції, тим самим використав завідомо підроблений документ.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, а саме у пособництві, тобто у наданні засобів для підроблення посвідчення, з метою використання його підроблювачем; та у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме у використанні завідомо підробленого документа.
Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
До обвинувального акта прокурором долучено клопотання про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 подав письмову заяву, складену в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Враховуючи викладене, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, подав заяву, складену у присутності захисника щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням із обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням клопотання прокурора, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.
При цьому, у відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст.27 ч.1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, тобто у пособництві, а саме наданні засобів для підроблення посвідчення, з метою використання його підроблювачем та у використанні завідомо підробленого документа, є доведеною поза розумним сумнівом.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Згідно з ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Також, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до вимог ст. 12 КК України відносяться до кримінальних проступків, особливості й обставини їх вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, її відношення до вчиненого; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання скарг на його поведінку не надходило, офіційно не працевлаштований, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину та вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкцій статей обвинувачення у виді штрафу.
Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_3 призначити із застосуванням вимог ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
Суд вважає, що виходячи із принципів законності, справедливості та індивідуалізації покарання, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 65 КК України, саме така міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень та не становитиме особистий надмірний тягар для особи.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлено.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Як встановлено судом, витрати на залучення експерта при проведенні технічної експертизи документів № СЕ-19/111-22/34422-ДД від 29.08.2022 року складають 755,12 грн.
Таким чином, до стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави підлягають витрати за проведення вищезазначеної експертизи в сумі 755,12 грн.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.
Керуючись ст. 368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України - у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень;
- за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Речовий доказ :
- посвідчення водія серії НОМЕР_2 , упаковане до пакету №5626499 - залишити в матеріалах кримінального провадження №0000928.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судової експертизи в сумі 755,12 грн. (сімсот п`ятдесят п`ять грн. 12 коп.).
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з часу отримання учасниками судового провадження копії вироку суду.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження, у порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1