Справа № 495/1578/21
№ провадження 1-кс/495/133/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2022 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському клопотання начальника відділення№2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській ОСОБА_6 , яке було подано в рамках кримінального провадження №0000268, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.03.2021 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Приморське, Татарбунарського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України

В С Т А Н О В И В:

23.06.2021 начальник відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.
1. - Виклад обставин, зазначених в клопотанні.
08 березня 2021 року приблизно о 21 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 знаходячись біля магазину за адресою: АДРЕСА_2 за попередньою змовою з ОСОБА_7 достовірно знаючи, що поряд відпочивають інші мешканці села, демонструючи свою неповагу до існуючих у суспільстві правил поведінки, умисно, безпричинно, з мотивів явної неповаги до інших осіб, грубо порушуючи громадський порядок, діючи з особливою зухвалістю, нехтуючи загально прийнятими нормами моралі, правилами поведінки, добропристойності в суспільстві наніс не менше двох ударів по голові потерпілому ОСОБА_8 та наніс не менше чотирьох ударів кулаками та ногами по голові та обличчю потерпілому ОСОБА_9 .
В результаті своїх умисних неправомірних дій ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді синців на задній поверхні лівої вушної раковини, в лівій виличній ділянці, на передній поверхні правої вушної раковини. Вказані тілесні ушкодження не були небезпечними для життя, мають незначні, скороминучі наслідки, що тривають не більше 6 днів, і за цим критерієм, згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995 року) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Далі, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , демонструючи свою неповагу до існуючих у суспільстві правил поведінки, також умисно, безпричинно, з мотивів явної неповаги до інших осіб, грубо порушуючи громадський порядок, з особливою зухвалістю, нехтуючи загально прийнятими нормами моралі, правилами поведінки, добропристойності в суспільстві, в присутності потерпілого ОСОБА_8 , підійшли до автомобіля марки «ВАЗ-21099» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться в користуванні потерпілого ОСОБА_8 та був припаркований біля магазину та шляхом нанесення ударів ногами та руками по кузову автомобіля спричинили його пошкодження.

Внаслідок вказаних хуліганських дій ОСОБА_7 та ОСОБА_4 було порушено нормальну роботу магазину, який в подальшому зачинився, а також спокій та відпочинок його відвідувачів.
ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, а саме: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчинене групою осіб.
09.03.2021 вказане кримінальне правопорушення внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000268, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.
11.06.2021 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України.
12.06.2021 підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у розшук у зв`язку з переховуванням від органів досудового розслідування.
23.06.2021 ухвалою слідчого судді надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Слідчим зазначено, що ОСОБА_4 , міцних соціальних стосунків не має, за місцем останнього місцезнаходження не проживає, на даний момент місце проживання і знаходження ОСОБА_4 не відоме, обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного злочину передбаченого ч.2 ст.296 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до чотирьох років, тому є достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 буде незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинить інше кримінальне правопорушення; з метою ухилення від кримінального покарання буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а отже наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК є обґрунтованою.
Оскільки в рамках кримінального провадження встановлені ризики, передбачені п.п. 1, 3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, та зважаючи на те що ОСОБА_4 є особою яка раніше притягалась до кримінальної відповідальності, не має постійного джерела доходу з метою запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування або суду, слідчий просив клопотання задовольнити.
2. - Позиції сторін.
Прокурор в судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав, просив задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання, застосувати більш м`який вид запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
3. - Мотивація суду.
Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку учасників процесу, приходжу до наступного.
Відповідно до положень ст.176 КПК України передбачені такі види запобіжних заходів: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.
Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Згідно зі ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Згідно правової позиції викладеної в рішенні ЄСПЛ «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
3.1 - Наявність обґрунтованої підозри.
11.06.2021 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, яке відповідно до копії наданого до матеріалів клопотання, 11.06.2021 вручено ОСОБА_10 , яка є матір`ю ОСОБА_4 для подальшого вручення йому.
12.06.2021 постановою про зупинення досудового розслідування та оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у розшук у зв`язку з переховуванням від органів досудового розслідування.
23.06.2021 ухвалою слідчого судді по справі 495/1578/21 (провадження 1-кс/495/1551/2021) надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та зазначено, що ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту: приводу підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до суду, чи по закінченню шести місяців із дати постановлення ухвали, або відкликання ухвали прокурором.
05.01.2022 ухвалою слідчого судді по справі 495/1578/21 (провадження 1-кс/495/9/2022) було надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
27.03.2022 о 13 год. 00 хв. ОСОБА_4 було затримано на підставі вказаної вище ухвали суду про надання дозвіл на затримання підозрюваного.
Клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , яке надійшло до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 23.06.2021 перебувало в провадженні слідчого судді.
Обгрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правпрушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України підтверджується зібраними в рамках кримінального провадження №0000268 доказами, а саме: протоколом огляду місця події вцід 09.03.2021; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; висновком експерта №39 від 10.03.2021; висновком експерта №40 від 16.03.2021 та ін.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (ч.2 ст.177 КПК України). Оскільки в процесуальному законодавстві нема чіткого визначення обґрунтованої підозри, слідчий суддя звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 2 ст. 8 КПК України). Обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.
Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення було доведено ознаки можливого складу злочину. Надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно можливого вчинення ОСОБА_4 дій, що кваліфікуються за ч. 2 ст. 296 КК України, тобто хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчинене групою осіб.

3.2 - Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України і на які вказує слідчий чи прокурор.
Слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий (п.2 ч.1 ст.194 КПК України), а саме ризик:

- переховуватись від органів досудового розслідування, та знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб переховуватися від органу досудового розслідування;
- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
На підтвердження зазначених вище ризиків слідчим зазначено, що ОСОБА_4 має судимість. Так вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 01.09.2015 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, згідно з вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 17.06.2016, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду Одеської області надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доставку його до Приморського районного суду м.Одеси для вирішення питання щодо обрання запобіжного заходу в рамках кримінального провадження №0003883 від 23.06.2018.
Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.
Оцінюючи питання про ризик втечі ЄСПЛ зазначає,що він має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v.Moldova (Бекчиєв проти Молдови) §58).
Стосовно загрози втечі, практика ЄСПЛ виходить з того, що можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.
Відповідно до правової позиції Європейського суду відсутність в особи роботи та сім`ї не є доказом того, що вона може схилиться до вчинення нових злочинів. Так само як і сама по собі відсутність постійного місця роботи не є доказом того, що особа зникне (Пшевечерський проти Росії від 24 травня 2003 року).
На підставі наведених сторонами доказів, з урахуванням усіх обставин слідчий суддя приходить до висновку про відсутність ризику переховування у ОСОБА_4 від органів досудового розслідування. В ході досудового розслідування свідків допитано, що унеможливить вплив підозрюваного на них та зміну їхніх показань. Слідчий суддя вважає, що під час розгляду клопотання прокурором не доведений ризик того, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
3.3 - Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У клопотанні слідчим зазначено, що міра запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не може бути застосовано, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину, особі підозрюваного та встановленим під час досудового розслідування ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Обирати відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або застави на думку слідчого та прокурора недоцільно, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження в цілому не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.
На думку органу досудового розслідування у провадженні наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.
Дослідивши надані до суду матеріали слідчий суддя приходить до висновку, що обґрунтовуючи неможливість обрання більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 слідчий не довів необхідність застосування саме тримання під вартою як запобіжного заходу, ним не було надано належних доказів на підтвердження недостатності застосування більш м`яких заходів.
Враховуючи правову позицію, викладену у рішенні ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України», правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 року у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою», слідчий суддя вважає, що в даному кримінальному провадженні прокурором не доведено, що наявність існування ризиків, на які він посилається, не може бути забезпечено іншим більш м`яким запобіжним заходом, ніж тримання під вартою, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, що передбачено статтею 181 КПК України.
З урахуванням викладених обставин, а також досліджених в судовому засіданні матеріалів, враховуючи вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, а також обставин, що характеризують підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку, що буде доцільним та достатнім для запобігання ризикам кримінального провадження обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 193, 194, 196, 197, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання начальника відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем фактичного проживання підозрюваного, а саме: АДРЕСА_2 із забороною йому залишати місце свого проживання цілодобово в межах строку досудового розслідування, тобто до 26.05.2022 року.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, або суду за першим викликом;
- здати слідчому СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області документи, які надають право на перетинання державного кордону України;
- носити електронний засіб контролю;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Попередити підозрюваного ОСОБА_4 про наслідки ухилення від покладених на нього судом обов`язків.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1