Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

22 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000260 щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва, громадянина України,

що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2021 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.09.2021 ОСОБА_9 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.122 КК України і йому призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік і на нього покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Цим же вироком частково задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 . Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 51 602 гривні 60 копійок у рахунок відшкодування майнової шкоди і 30 000 гривень моральної шкоди.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати і закрити кримінальне провадження.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито. Захисник посилається на положення п.5 ч.1 ст.3, ст.219 КПК України, якими дається визначення терміну досудове розслідування та визначається порядок обчислення строку досудового розслідування, і вказує, що відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.02.2019, ОСОБА_8 повідомлений про підозру 26.07.2019, тобто строк досудового розслідування, який згідно з п.4 ч.3 ст.219 КПК України становить 2 місяці з дня повідомлення особі про підозру, закінчується 26.09.2019. З інформації в реєстрі матеріалів досудового розслідування вбачається, що про завершення досудового розслідування сторона захисту повідомлена 23.09.2019, того ж дня відбулося відкриття матеріалів досудового розслідування, з якими підозрюваний ознайомлювався по 05.10.2019, а потерпілий по 10.10.2019, і цей строк не включається у строк досудового розслідування. Обвинувальний акт надійшов до суду 18.10.2019, тобто через 5 днів після закінчення строку досудового розслідування, а тому на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження підлягає закриттю.

Також, вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки суд взяв до уваги показання потерпілого ОСОБА_10 про завдання йому удару ОСОБА_8 , які захисник ставить під сумнів, зважаючи на наявність компанії в кількості 10-15 осіб, які штовхали потерпілого, вживання останнім алкоголю, темну пору доби та погане освітлення, емоційний стан у зв`язку з цими подіями. Вважає, що вибір потерпілого пав на ОСОБА_8 , бо той справжнього злочинця або злочинців вирішив не називати, так як його (чи їх) не знає і не зможе впізнати, і, на переконання захисника, саме хтось з осіб з цієї компанії спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження. Що стосується свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , то вони є товаришами потерпілого і підтримують його. При цьому суд не врахував показання обвинуваченого та свідків сторони захисту ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 про те, що під час масової бійки ОСОБА_8 вдарили і він лежав на землі біля лавки, і що ОСОБА_10 є потерпілим від дій інших осіб.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити; доводи представника потерпілого ОСОБА_6 і прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним, обґрунтованим і вмотивованим; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить залишити без задоволення, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_8 умисно заподіяв ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесне ушкодження за наступних обставин.

9 грудня 2018 року близько 04 годині 05 хвилин ОСОБА_8 перебував поблизу розважального закладу Бархат, розташованого на вул. Київський шлях, 69-А в м. Бориспіль Київської області, а саме, на території міського парку, де зустрів ОСОБА_10 . Під час розмови між ОСОБА_8 і ОСОБА_10 виник конфлікт на ґрунті раніше сформованих особистих неприязних відносин, під час якого ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, правою рукою, в якій тримав невстановлений слідством округлий предмет, завдав ОСОБА_10 один боковий удар в ліве око, чим спричинив тілесні ушкодження, які в сукупності утворюють черепно-лицеву травму: забійні рани верхньої та нижньої повік лівого ока, параорбітальну гематому зліва, контузію тяжкого ступеню лівого ока, гіфему, частковий гемофтальм, розрив хоріодеї, підвивих кришталика, перелом дна лівої орбіти зі зміщенням уламків, струс головного мозку, які згідно з висновком експерта № 25д від 18.06.2019 відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Факт заподіяння ОСОБА_10 9 грудня 2018 року близько 04 годині 05 хвилин поблизу розважального закладу Бархат за вказаною раніше адресою тілесних ушкоджень, а також їх характер і ступінь тяжкості, в апеляційній скарзі не оспорюються і підтверджуються даними в: протоколі огляду місця події від 13.02.2019; довідці № 435 від 09.12.2018 про звернення ОСОБА_10 до приймального відділення Бориспільської центральної районної лікарні Київської області; електронному рапорті, згідно з яким лікар ОСОБА_16 о 05 годині 03 хвилини по телефону повідомила поліцію про побиття ОСОБА_10 , який направляється до Київської обласної клінічної лікарні; медичною документацією, у відповідності з якою потерпілий проходив стаціонарне лікування до 26.12.2018, яка визнана речовими доказами; записом камери відеоспостереження, встановленої на АДРЕСА_3 , яким зафіксовано в період з 00 годин 15 хвилин по 06 годину 09.12.2018 скупчення великої кількості людей біля розважального закладу Бархат без чіткого зображення облич; висновком експерта № 25д від 18.06.2019, у відповідності з яким згідно наданої медичної документації у ОСОБА_10 виявлено черепно-лицеву травму: забійні рани верхньої та нижньої повік лівого ока, параорбітальну гематому зліва, контузію тяжкого ступеню лівого ока, гіфему, частковий гемофтальм, розрив хоріодеї, підвивих кришталика, перелом дна лівої орбіти зі зміщенням уламків, струс головного мозку, які потягли тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 день і за цим критерієм відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які утворились від дії тупого предмету, що травмує, з обмеженою поверхнею, індивідуальні властивості якого не відобразились, і могли утворитись у спосіб, в строк та за обставин викладених під час слідчих експериментів за участю потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 (т.1 а.с.107, 108, 110-115, 116-117, 143, 152-199, 202-205).

Разом з тим, доводи захисника про непричетність ОСОБА_8 до спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень спростовуються сукупністю наведених у вироку доказів, яким суд дав належну оцінку.

Такими доказами є фактичні дані, які містяться в показаннях потерпілого, свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 .

Потерпілий ОСОБА_10 показав, що обвинуваченого побачив вперше в ніч з 8 на 9 грудня 2018 року у розважальному комплексі ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому відпочивав разом зі своїми друзями ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . Поруч за столом сидів обвинувачений із своєю компанією. Між товаришем ОСОБА_8 ОСОБА_13 та ОСОБА_11 виник словесний конфлікт, який згодом переріс у бійку на вулиці біля розважального закладу. Стоячи на вулиці, він попросив ОСОБА_8 не втручатися, однак той не послухав та поліз у бійку. Він, у свою чергу, через велике скупчення людей не зміг підійти ближче та стояв з боку. Поруч була компанія незнайомих молодих людей в кількості 10-15 осіб, які штовхались, але не бились. Через невеликий проміжок часу знову побачив обвинуваченого і між ними відбулась коротка розмова, під час якої ОСОБА_8 завдав йому один удар кулаком правої руки, в якій тримав якийсь предмет, можливо, камінь, у ліве око. Після цього він нічого не пам`ятає, оскільки втратив свідомість. Він стовідсотково впевнений у тому, що цей удар йому завдав саме обвинувачений. Також цього ж дня до нього в лікарню приїжджала дружина обвинуваченого та пропонувала матеріальну допомогу.

Відповідно до показань свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які товаришують з потерпілим, вони всі разом, а також ОСОБА_19 відпочивали в розважальному комплексі Бархат. Між товаришем обвинуваченого ОСОБА_13 та ОСОБА_11 виник словесний конфлікт, який згодом переріс у бійку на вулиці. ОСОБА_10 участь у бійці не приймав, стояв неподалік спиною до них та про щось розмовляв з ОСОБА_8 , який правою рукою завдав удар у ліве око потерпілому. Після цього ОСОБА_10 впав, а ОСОБА_8 пішов на вихід з парку.

Показання потерпілого та свідків суд першої інстанції правильно поклав в основу обвинувального вироку, оскільки вони послідовні, логічні, містять детальний опис події. Про такі ж обставини спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ОСОБА_10 потерпілий та свідки зазначали під час проведення слідчих експериментів, в ході яких на місці розповіли та відтворили, яким чином ОСОБА_8 завдав рукою удар в око потерпілому (т.1 а.с.122-124, 130-132, 138-140). Під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілий та свідки впізнали ОСОБА_8 як особу, яка спричинила ОСОБА_10 тілесні ушкодження, вдаривши його кулаком, в якому був якийсь предмет, в ліве око (т.1 а.с.118-121, 126-129, 134-137, 138-140).

До вказаних подій потерпілий та свідки з ОСОБА_8 знайомі не були, що свідчить про відсутність підстав обмовляти обвинуваченого і про достовірність їхніх показань.

Не спростовують висновків суду і показання обвинуваченого, який заперечив свою причетність до заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень.

Як показав обвинувачений, під час відпочинку в розважальному комплексі ІНФОРМАЦІЯ_2 , де він був з дружиною ОСОБА_15 , її подругою ОСОБА_14 та другом ОСОБА_13 , і в якому з друзями також відпочивав потерпілий, між ОСОБА_13 та одним з друзів ОСОБА_10 виник словесний конфлікт, який згодом переріс у бійку на вулиці на території міського парку. Він пам`ятає, як на вулиці двоє чоловіків ( ОСОБА_12 та ОСОБА_11 ) почали бити ОСОБА_13 , а тому вирішив втрутитись і допомогти останньому, але не встиг, тому що отримав від когось удар, від якого впав на землю. Потім хтось наніс йому ще кілька ударів на алеї біля лавочки. Через деякий час дружина підняла його та відвезла додому. Він бачив на відстані приблизно 10 м, як ОСОБА_10 били невідомі особи, і саме ці особи, на його думку, заподіяли потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Також вважає, що ОСОБА_10 вказує на нього як на особу, яка заподіяла тілесні ушкодження, лише через те, що його дружина їздила до потерпілого у лікарню, цікавилась його здоров`ям і пропонувала допомогу.

Цим показанням суд дав відповідну оцінку, а так само позиції захисника про побиття ОСОБА_10 компанією незнайомих молодих людей, і правильно відкинув, розцінивши як спосіб захисту, оскільки вони спростовуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Також суд не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_20 , які підтвердили лише факт бійки і не бачили момент спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень. Водночас, свідки ОСОБА_14 і ОСОБА_15 не заперечували, що їздили в лікарню до потерпілого.

Отже, суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, і навів у вироку сукупність доказів на підтвердження встановлених обставин, якими повністю доведено винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, і які з точки зору достатності та взаємозв`язку правильно покладено в обґрунтування висновків, у тому числі щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Не знайшли свого підтвердження і доводи захисника про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч.1 ст.219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Положення вказаної норми узгоджуються з визначенням терміну досудове розслідування в п.5 ч.1 ст.3 КПК України.

Пунктом 4 ч.3 ст.219 КПК України встановлено, що досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Положеннями вказаної норми також передбачено, що строк досудового розслідування може бути продовжений з підстав та в порядку, що передбачені КПК України.

При цьому згідно з ч.5 ст.219 КПК України строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.

Відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.02.2019.

З долученої прокурором в суді апеляційної інстанції копії письмового повідомлення про підозру вбачається, що воно складене 26.07.2019, і ця ж дата міститься в реєстрі матеріалів досудового розслідування. Разом з тим, вказане повідомлення вручено ОСОБА_8 о 16 годині 15 хвилин 22.08.2019, що обвинувачений написав власноручно та засвідчив своїм підписом.

Враховуючи те, що фактично ОСОБА_8 був повідомлений про підозру у вчиненні злочину 22.08.2019, то обвинувальний акт надійшов до суду 18.10.2019 в межах строку досудового розслідування.

А тому істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

За наслідками розгляду цивільного позову суд повністю задовольнив його в частині стягнення на користь потерпілого майнової шкоди, яка складається з витрат на лікування, що підтверджені документально, і частково задовольнив цивільно-правові вимоги ОСОБА_10 про стягнення моральної шкоди, врахувавши глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, тощо. Таке рішення відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини кримінального провадження, суспільно небезпечні наслідки, а так само особу винного, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, працює, має сім`ю і утримує неповнолітню дитину, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Правильними є і висновки про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, а тому суд звільнив його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, про що у вироку навів ґрунтовні мотиви.

Отже, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим й вмотивованим, і підстави для задоволення апеляційної скарги захисника відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3