Справа № 541/1240/20
Провадження № 1-кп/541/19/2022
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2022 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника, адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргород, Полтавської області, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, працюючого ПрАТ «Миргородський завод мінеральних вод», утриманців не маючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

За обвинувальним актом 15.10.2019 постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, у справі №541/1767/19, яка набрала законної сили 28.10.2019 ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративні стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
В подальшому, ОСОБА_8 , будучи повідомленим про те, що вищевказаним рішенням суду його позбавлено права керування транспортним засобом, оскільки безпосередньо приймав участь при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, продовжив керувати транспортним засобом при наступних обставинах.
Так, 08.06.2020 року близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_8 керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ» модель «21011», д.н.з. НОМЕР_1 рухався в м. Миргороді по вул. Залізничній біля будинку №24/2 А, Полтавської області, де був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області.
08.06.2020 року, працівником сектору реагування патрульної поліції Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області винесено постанову серії БАА №322878 відносно ОСОБА_8 за вчинення останнім 08.06.2020 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Своєї вини в інкримінованому йому діянні обвинувачений ОСОБА_8 не визнав. Пояснив, що не вбачає в своїх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 ч. 1 КК України виходячи з наступного. Постанова Миргородського міськрайонного суду від 15.10.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП виконана шляхом позбавлення його водійських прав та сплатою призначеного судом штрафу, а відтак відсутні будь-які обставини умисного невиконання або перешкоджання виконанню згаданої постанови суду. Дійсно, він керував автомобілем ВАЗ в м. Миргороді по вул. Залізничній біля будинку 24/2А будучи позбавленим права керування транспортним засобом за що працівником поліції був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.
В підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 ч.1 КК України, сторона обвинувачення послалася на наступні докази:

Витяг з ЄРДР № 0000459, відповідно до якого 08.06.2020 року внесені відомості з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 382 КК України, щодо ОСОБА_8 , який 08.06.2020 року о 15 год. на вулиці Залізничній біля будинку № 24/2 Ам. Миргорода керував автомобілем ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортним засобом постановою Миргородського міськрайонного суду від 15.10.2019 року терміном на 1 рік.

Рапорт поліцейського Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 про надходження повідомлення про виявлення факту керування автомобілем ОСОБА_8 , який рішенням суду позбавлений права керування транспортними засобами.

Протокол огляду місця події від 08.06.2020 року та фотаблицею до нього, де зафіксовано автомобіль марки «ВАЗ» модель «21011», д.н.з. НОМЕР_1 яким керував ОСОБА_8 .

Постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15.10.2019, якою ОСОБА_8 визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та підданий стягненню у виді штрафу в розмірі 600неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Постанову інспектора РСПП №4 Миргородського ВП ОСОБА_10 від 08.06.2020 року згідно якої ОСОБА_8 притягнутий до адмінвідповідальності за ст. 126 ч. 4 КУпАП за керування 08.06.2020 року о 15 год. на вулиці Залізничній біля будинку № 24/2 Ам. Миргорода автомобілем ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортним засобом постановою Миргородського міськрайонного суду від 15.10.2019 року терміном на 1 рік.

Показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 які суду пояснили, що є поліцейськими Миргородського РВП. 08.06.2020 вони перебували на чергуванні в складі сектору реагування патрульної поліції. В ході патрулювання на вул. Залізничній в м. Миргороді був зупинений автомобіль ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_8 . При проведенні перевірки було встановлено, що ОСОБА_12 рішенням суду позбавлений права керування транспортними засобами. В зв`язку з чим була винесена постанова щодо водія за ч. 4 ст. 126 КУпАП та викликана слідчо-оперативна група для проведення слідчих дій, так як ОСОБА_12 не виконав рішення суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Конституційний Суд України неодноразово підкреслював, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012); право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист (п.п. 2.1 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013).
У ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього кодексу, за винятком випадків, зазначених у ч. 2 цієї статті, покладено на слідчого, прокурора та в установлених цим кодексом випадках - на потерпілого. Тобто саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, чого в цьому кримінальному провадженні зроблено не було.
Судом встановлено, що постановою Миргородського міськрайонного суду від 15 жовтня 2019 року ОСОБА_8 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
ОСОБА_8 був присутній при розгляді справи судом та отримав копію постанови суду, тобто йому було достовірно відомо про накладене на нього адміністративне стягнення штраф та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено (далі КУпАП), що адміністративне правопорушення це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За вчинення адміністративного правопорушення до особи застосовується адміністративне стягнення, одним із видів якого є позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами. Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою перевиховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 30 КУпАП позбавлення наданого громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування даним правом. Дана стаття також передбачає, що позбавлення права керування засобами транспорту не може застосовуватись до осіб, які користуються цими засобами в зв`язку з інвалідністю, за винятком випадків керування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

08.06.2020 ОСОБА_8 , будучи позбавленим права керування транспортним засобом, керував автомобілем ВАЗ номерний знак НОМЕР_1 в м. Миргороді, за що постановою інспектора сектору реагування патрульної поліції Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області серії БАА №322878 від 08.06.2020 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч. 4 КУпАП (а.п.205).

Стаття 126 ч. 4 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. За дане порушення передбачено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, обвинувачений ОСОБА_8 був притягнутим до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч. 4 КК України, керування 08.06.2020 року о 15 год. на вулиці Залізнична, 24/2 А м. Миргорода транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (таке позбавлення встановлене постановою Миргородського міськрайонного суду від 15 жовтня 2019 року) та йому пред`явлено обвинувачення за ст. 382 ч.1 КК України за невиконання цієї ж постанови суду від 15 жовтня 2019 року, в частині позбавлення права керування транспортним засобом 08.06.2020 року о 15 год. на вулиці Залізнична біля будинку № 24/2 Ам. Миргорода.

Статтею 61 Конституції України визначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Вказаний принцип окрім Основного Закону закріплений серед іншого і в ч. 1 ст. 19 КПК України відповідно до якої ніхто не може бути двічі обвинуваченим або покараним за кримінальне правопорушення, за яким він був виправданий або засуджений на підставі вироку суду, що набрав законної сили. Кримінальне провадження підлягає негайному закриттю, якщо стане відомо, що по тому самому обвинуваченню існує вирок суду, який набрав законної сили.
Право не бути притягненим до суду або покараним двічі за одне й те саме діяння (non bis in idem) закріплено в ст. 4 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де зазначено, що «1. нікого не може бути вдруге притягнено до суду або покарано в порядку кримінального провадження під юрисдикцією однієї і тієї самої держави за правопорушення, за яке його вже було остаточно виправдано або засуджено відповідно до закону та кримінального процедури цієї держави. 2. Положення попереднього пункту не перешкоджають відновленню провадження у справі згідно із законом та кримінальною процедурою відповідної держави за наявності нових або ново виявлених фактів чи в разі виявлення суттєвих недоліків у попередньому судовому розгляді, які могли вплинути на результати розгляду справи. 3. Жодних відступів від положень цієї статті не допускається на підставі статті 15 Конвенції».

Принцип «non bis in idem» також закріплений у такому фундаментальному міжнародному акті у сфері прав людини, як Міжнародний пакт про громадські і політичні права. Таку п.7 ст. 14 Пакту зазначається, що ніхто не повинен бути вдруге засуджений чи покараний за злочин, за який він уже був остаточно засуджений або виправданий відповідно до закону і кримінально процесуального права кожної країни.

Європейський суд з прав людини відносить до кримінально правових й окремі види адміністративних правопорушень. Так у рішенні у справі «Gradinger проти Австрії» Суд сформулював критерії оцінки двох правопорушень як тотожних. Тотожність стосується не лише назви правопорушень за законом, а й, що головніше, змісту та мети правопорушень. На підставі цього ЄСПЛ визнав таким, що порушує ст. 4 Протоколу №7, стягнення із заявника адміністративного штрафу за керування транспортом у стані сп`яніння, оскільки раніше він вже був засуджений за це саме діяння як за злочин. (ЄСПЛ розцінив адміністративне правопорушення і злочин як одне і те саме діяння).

Зважаючи на викладене, суд вважає, що процедура, яку від початку було застосовано до обвинуваченого ОСОБА_8 (притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч. 4 КУпАП за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами), хоч і кваліфікується як адміністративна у внутрішньому праві, мусить розглядатися як кримінальна з точки зору природи правопорушення. В той же час, ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення по ч. 1 ст. 382 КК України - умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили в частині позбавлення особи права керування транспортним засобом.

Кримінально-караним діянням, передбаченим ч. 1 ст. 382 КК України, є умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню. З об`єктивної сторони злочини, передбачені ст. 382 КК України, можуть бути вчинені як у формі власне невиконання судового рішення, так і шляхом перешкоджання його виконанню. Так, обов`язковою умовою настання відповідальності за невиконання судового рішення є наявність у цьому рішенні вимоги зобов`язального чи забороняючого характеру. Причому така вимога повинна стосуватися конкретного зобов`язаного суб`єкта, до відома якого своєчасно було доведено відповідний обов`язок за рішенням суду. Залежно від характеру такої вимоги невиконання судового рішення може проявлятися у бездіяльності зобов`язаної особи щодо здійснення передбачених законом або визначених судом заходів, спрямованих на виконання цього рішення, або ж у вчиненні дій, які прямо заборонені у самому судовому рішенні. Стосовно ж відповідного обов`язкового припису, який міститься у судовому рішенні, то він може вимагати як певної одноразової дії, так і багаторазового виконання чи тривалого у часі утримання від вчинення певних дій. Для встановлення факту умисного невиконання судового рішення має важливе значення з`ясування питання про наявність реальної можливості його виконати. За ознаками суб`єктивної сторони злочин, передбачений ст. 382 КК України, характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.
Так, з показань обвинуваченого ОСОБА_8 , свідків та досліджених судом доказів вбачається, що постановою Миргородського міськрайонного суду від 15 жовтня 2019 року ОСОБА_8 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
08.06.2020 року близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_8 керуючи транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ» модель «21011», д.н.з. НОМЕР_1 рухався в м. Миргороді по вул. Залізничній біля будинку № 24/2 А, Полтавської області, де був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області.
08.06.2020 року, інспектором сектору реагування патрульної поліції Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серії БАА №322878 відносно ОСОБА_8 за вчинення останнім 08.06.2020 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Як визначено у ст. 30 КУпАП, позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом. Позбавлення права керування засобами транспорту не може застосовуватись до осіб, які користуються цими засобами в зв`язку з інвалідністю, за винятком випадків керування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у разі невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, залишення на порушення вимог встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, учасниками якої вони є, ухилення від огляду на наявність алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Згідно вимог ч. 1 ст. 317 КУпАП, постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції, зазначеними у пунктах 2-4 частини другої ст. 222 цього Кодексу. Порядок виконання постанов у справах про адміністративні правопорушення щодо позбавлення права керування транспортними засобами визначено у розділі ХІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року (зі змінами та доповненнями).
Зокрема, відповідно до п. 12 вищевказаної Інструкції, у разі надходження постанови суду про позбавлення водія права керування транспортним засобом, якщо посвідчення водія не вилучено, уповноважена особа відповідного підрозділу поліції у триденний строк надсилає за місцем проживання (перебування) особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, повідомлення про позбавлення права керування, у якому зазначає реквізити винесеної судом постанови, а також інформацію про необхідність прибуття до підрозділу поліції у визначений строк для здавання посвідчення водія. Якщо водій, посвідчення якого підлягає вилученню, не з`являється протягом місячного строку, дані про серію та номер посвідчення водія вносяться уповноваженою особою підрозділу поліції до автоматизованого обліку. У випадку виявлення посвідчення водія, яке підлягає вилученню, працівник поліції складає акт вилучення посвідчення водія (додаток 10) із зазначенням підстав такого вилучення. Акт складається у двох примірниках, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Отже, фактично позбавлення спеціального права виявляється у вилученні в порушника відповідного документа, який надає таке право, в даному випадку - посвідчення водія, що здійснюється посадовими особами органів Національної поліції.
Таким чином, суб`єктом цього злочину в даному випадку - щодо невиконання постанови суду в справі про адміністративне правопорушення в частині накладеного стягнення про позбавлення права керування транспортними засобами на один рік може бути лише службова особа, яка, відповідно до повноважень, повинна була вчинити дії по виконанню судового рішення, а саме - вилучити посвідчення водія, а невиконання судового рішення іншою, крім службової особи, особою може потягнути кримінальну (зокрема у випадках, передбачених ст.ст. 164, 165, 389, 390, 393, 395) або адміністративну відповідальність (ст.ст. 126 ч. 4, 185-6, 186-5 КУпАП).
Отже, постанова суду про позбавлення особи права керування транспортними засобами виконується безпосередньо посадовими особами органів Національної поліції, а не особою, яка позбавлена такого права, в даному випадку ОСОБА_8 , а за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Таким чином, оскільки судом встановлено, що керування ОСОБА_8 , позбавленим права керувати усіма видами транспортних засобів, 08.06.2020 року о 15 год. на вул. Залізничній біля будинку № 24/2 А, м. Миргорода автомобілем ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, за що останній був притягнутий до адміністративної відповідальності і поніс адміністративне стягнення на підставі постанови поліцейського сектору реагування патрульної поліції Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області серії БАА №322878 від 08.06.2020 року, отже такі його дії перебувають поза межами об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України. Оскільки об`єктивною стороною злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України є умисне невиконання судового рішення, що полягає у невжитті особою, до якої звернуто його виконання, покладених на неї законом або цим рішенням обов`язків вчинити відповідні дії.
Виходячи з вище викладених обставин досліджених доказів, які є належними та допустимими суд дійшов висновку, що ОСОБА_8 слід визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, а саме умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України.
В зв`язку з виправданням обвинуваченого необхідно скасувати арешт тимчасово вилученого майна, автомобіля марки ВАЗ 21011 д.н.з. НОМЕР_1 , 1980 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , власником якого, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 від 30.07.1988 року є ОСОБА_13 здійсненого на підставі ухвали слідчого судді Миргородського міськрайонного суду від 11.06.2020 року.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 визнати невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 382 КК України та виправдати за ч. 1 ст. 382 КК України за відсутністю складу даного кримінального правопорушення.
Скасувати арешт майна, автомобіля марки ВАЗ 21011, д.н.з. НОМЕР_1 , 1980 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , здійснений на підставі ухвали слідчого судді Миргородського міськрайонного суду від 11.06.2020 року.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, в разі подання апеляційної скарги, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а виправданим в цей же термін, з моменту вручення йому копії вироку шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити прокурору та виправданому.

Суддя ОСОБА_1