Дата документу 12.10.2022Справа № 554/4919/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 жовтня 2022 року м. Полтава
Октябрський районний суд м. Полтави у складі:
Судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
заявника ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 при розгляді клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000823 ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 185 КК України (справа №554/4919/22, провадження №1-кс/554/11067/2022), -
УСТАНОВИВ:
В провадження слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_4 надійшло клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000823 ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 185 КК України (справа №554/4919/22, провадження №1-кс/554/11067/2022).
До початку розгляду клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000823 ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 185 КК України ОСОБА_3 заявив про відвід слідчому судді ОСОБА_4 .
Заяву про відвід обґрунтовано заявником тим, що після задоволення клопотання про арешт майна слідчим суддею ОСОБА_4 останньою було відмовлено в видачі ОСОБА_3 після засідання копії ухвали, а видали її лише 03.10.2022 року. Заявник вважає, що це було обумовлено бажання помсти його адвокату ОСОБА_5 . У зв`язку з чим, заявник заявляє про недовіру ОСОБА_4 та заявляє їй відвід.
У судове засідання адвокат ОСОБА_5 не з`явився, надав до суду заяву в які прохав суд розглядати справу без його участі.
В судовому засіданні ОСОБА_3 подану до суду заяву про відвід підтримав та надав пояснення аналогічні викладеним у ньому.
Від судді ОСОБА_4 до суду надійшли пояснення відповідно до яких зазначено, що ОСОБА_3 позбавлений права подачі заяви про відвід слідчого у даному клопотанні, оскільки ставиться питання про арешт майна,Ю належного ОСОБА_6 , а не підозрюваному ОСОБА_3 .
Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, матеріали долучені адвокатом, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків

цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Презумпція особистої неупередженості діє до тих пір, поки не доведено інше.
Із практики Європейського суду з прав людини випливає, що важливим питанням є питання довіри, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.
У справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року («Belukha v. Ukraine», заява № 33949/02) Європейський суд з прав людини з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. При цьому Європейський суд з прав людини вказує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним все ж є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.
Будь-який суддя, у відношенні якого існує легітимний привід боятися відсутності безсторонності, має вийти зі справи» (рішення у справі «Мікаллеф проти Мальти», «Денисов проти України»). Слово «боятися» підкреслює допустиму ірраціональність сумніву. Обставини prima facie вбачаються інтуїтивно, вони не передбачають раціонального аналізу. Сумніви можуть бути фактично необґрунтованими; достатньо того, що у розумної людини, на її перший погляд, вони викликають побоювання упередженості суду.
На думку суду, з метою уникнення у сторони кримінального провадження будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості слідчого судді при розгляді даної справи, заявлений у справі відвід судді ОСОБА_4 підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 75, 80-81, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 при розгляді клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000823 ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 185 КК України (справа №554/4919/22, провадження №1-кс/554/11067/2022) задовольнити.
Відвести слідчого суддю ОСОБА_4 від розгляду клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000823 ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 185 КК України (справа №554/4919/22, провадження №1-кс/554/11067/2022) .
Справу передати до канцелярії суду для визначення слідчого судді, у порядку, встановленому чинним КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текс ухвали складено та проголошено 13.10.2022 року

Слідчий суддя ОСОБА_1