Справа № 297/1344/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

26.05.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження №11-кп/4806/463/21, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 23 червня 2021 року кримінальне провадження за №0000583 внесене 04.08.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, - закрито на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В ухвалі суду вказується на те, що 07 червня 2021 року до Берегівського районного суду надійшло клопотання прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження № 0000583, внесеного 04.08.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР), за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п. 3 - 1 ч. 1 ст. 284 КПК України. Прокурор клопотання обґрунтовує тим, що сектором дізнання Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області здійснювалось досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження №0000583 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. З дня внесення відомостей до ЄРДР по сьогодні встановити особу, причетну до вчинення злочину не видалось за можливе, а строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, визначені ст. 49 КК України за вчинення проступків, до яких законодавцем віднесено також і діяння, передбачені ч. 1 ст. 190 КК України, закінчилися. З огляду на наведене, прокурор просить, на підставі п. 3- 1 ч. 1ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закрити.

Суд, дослідивши зміст клопотання та матеріали, додані до нього, встановив, що проведеними під час досудового розслідування слідчими (розшуковими) та процесуальними діями встановити особу, яка вчинила зазначений злочин, не видалося за можливе, що підтверджується матеріалами досудового розслідування, які не містять відомостей щодо вручення будь-якій особі повідомлення про підозру у вчиненні зазначеного вище злочину. Зазначене у клопотанні діяння цієї невстановленої особи кваліфіковано органом досудового розслідування як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України та яке за визначенням статті 12 КК України віднесено до проступків. Суд визнав, що відповідно до ч. 4 ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора. При цьому, беручи до уваги те, що з дня вчинення кримінального правопорушення - серпень 2017 рік, визначений статтею 49 КК України строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинення проступку закінчився, тому суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання прокурора.

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою адвокат ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали. Стверджує, що суд безпідставно ухвалив оскаржуване судове рішення, адже застосування п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України видається неможливим у цьому провадженні, позаяк вказана стаття доповнена зазначеним пунктом згідно із Законом № 2617 VІІІ від 22.11.2018, а відомості про кримінальне провадження № 0000583 внесені до ЄРДР ще 04.08.2017. Зазначає, що ОСОБА_6 чітко вказав на особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, однак орган досудового розслідування так і не вжив жодних заходів упродовж 4 років, щоб поспілкуватися із вказаною особою. Відтак, апелянт просить скасувати ухвалу суду та у задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Кримінальне провадження розглядається за відсутності прокурора, ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_5 , неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому береться до уваги, що: про час та місце розгляду апеляційної скарги орган прокуратури, ОСОБА_6 та адвокат ОСОБА_5 повідомлені належним чином; від них не надходило заяв (клопотань) про відкладення розгляду справи на інший термін та про поважність причин їхньої неявки у судове засідання; апеляційним судом не визнавалась обов`язковість явки прокурора, ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_5 у судове засідання.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення підлягають задоволенню з таких підстав.

Так, приписами ч. 1 ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Так, відповідно до ст. ст. 370, 372 КПК України судове рішення (ухвала) повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. У мотивувальній частині ухвали зазначаються:суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлені судом обставини з посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Положеннями п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до абз. 4 ч. 4 ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали суд першої інстанції в обґрунтування висновку про задоволення клопотання прокурора про закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 190 КК України на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України послався на те, що: проведеними під час досудового розслідування слідчими (розшуковими) та процесуальними діями встановити особу, яка вчинила зазначений злочин, не видалося за можливе; матеріали досудового розслідування не містять відомостей щодо вручення будь-якій особі повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення; зазначене у клопотанні діяння цієї невстановленої особи кваліфіковано органом досудового розслідування як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України та яке за визначенням статті 12 КК України є проступком; з дня вчинення кримінального правопорушення - серпень 2017 рік, визначений статтею 49 КК України строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинення проступку закінчився.

Однак, поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що у заяві про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 вказує на конкретну особу, яка на його думку вчинила щодо нього шахрайські дії.

Так, із фабули внесених 03.08.2017 до ЄРДР відомостей за № 0000583 вбачається, що 03 серпня 2017 року о 16 год 25хв у чергову частину Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області по пошті через секретаріат поступила письмова заява гр. України ОСОБА_6 , відповідно до якої він просить прийняти міри до гр. України ОСОБА_8 , якій він у лютому 2013 року дав гроші в сумі 650 Євро за сприяння та допомозі у виготовленні документів для виїзду на постійне місце проживання в Угорщину, однак на даний час гр. ОСОБА_8 гроші не повернула і уникає із ним зустрічі.

З показань свідка ОСОБА_9 вбачається, що у них містяться відомості про особу, яка вчинила діяння, передбачене ч. 1ст. 190КК України.

При цьому, із матеріалів судового провадження не убачається, що органом досудового розслідування допитувалась гр. ОСОБА_8 .

Вищенаведене свідчить про те, що доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 чітко вказав на особу, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення, однак орган досудового розслідування так і не вжив жодних заходів упродовж 4 років, щоб поспілкуватися із вказаною особою, - знайшли своє підтвердження і визнаються обгрунтованими.

Разом із тим, заслуговують на уваги і доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно ухвалив оскаржуване судове рішення, адже застосування п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України видається неможливим у цьому провадженні, позаяк вказана стаття доповнена зазначеним пунктом згідно із Законом №2617 VІІІ від 22.11.2018, а відомості про кримінальне провадження №0000583 внесені до ЄРДР ще 04.08.2017.

На підставі наведеного вище, апеляційний вважає, що органом досудового розслідування не здійснено всіх необхідних заходів для встановлення особи, яка може бути причетна до кримінального правопорушення, про вчинення якого вказує ОСОБА_6 , а тому твердження прокурора про те, що органом досудового розслідування проведено ряд слідчий (розшукових) дій, однак не встановлено особу, яка вчинила кримінальний проступок, а тому повідомлення про підозру не здійснювалось, не є достатньою підставою для закриття кримінального провадження на підставі пункту 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, що свідчить про те, що висновок суду першої інстанції про задоволення клопотання прокурора є передчасним.

Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження повинно бути закритим тільки після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів, а у положенні п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України законодавцем встановлено імперативне правило, за яким суд приймає рішення про закриття кримінального провадження у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за умови, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Тому, апеляційний суд вважає, що органом досудового розслідування не виконано вимоги кримінального процесуального закону, зокрема не забезпечено виконання приписів ст. 2 КПК, якими визначенні завдання кримінального провадження, оскільки належні та ефективні заходи, спрямовані на розкриття кримінального правопорушення, а також встановлення та притягнення винуватої особи до кримінальної відповідальності, здійснені не були.

За таких підстав, ініціювання прокурором клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, суперечить вимогам закону, є передчасним і може розцінюватися як спроба приховати невиконання уповноваженими особами органу досудового розслідування своїх обов`язків та відсутність процесуального контролю прокурора за проведенням досудового розслідування за рахунок ініціювання прокурором прийняття судового рішення про закриття кримінального провадження без законних на це підстав.

З огляду на наведене вище, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 407 КПК України, ухвала суду першої інстанції як незаконна та необґрунтована підлягає скасуванню із постановленням апеляційним судом нової, якою у задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження № 0000583 за ч. 1 ст. 190 КК України на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України необхідно відмовити.
Тому, апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , задовольнити.
Ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 23 червня 2021 року, якою закрито кримінальне провадження за №0000583 від 04.08.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, - скасувати та відмовити в задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: