Справа № 131/826/21
Провадження №11-кп/801/1070/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5

за участі учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 05 жовтня 2022 року,
якою задоволено клопотання прокурора, відмовлено в задоволенні клопотання захисника та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб до 03.12.2022 року включно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , працюючого приватним підприємцем,
обвинувачуваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

В провадженні Немирівського районного суду Вінницької області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1 КК України.
Прокурор в судовому засіданні заявила клопотання про продовження відносно ОСОБА_8 , раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи клопотання тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Тому, існує високий ступінь ризику того, що ОСОБА_8 під страхом можливого притягнення його до кримінальної відповідальності та загрози призначення в подальшому судом реальної міри покарання може переховуватиметься від суду. З огляду на те, що санкція інкримінованої ОСОБА_8 статті вчиненого злочину є такою, що спроможна в значній мірі обмежити його права й свободи, в тому числі право на свободу пересування, то думки останнього з приводу можливої ізоляції до установи виконання покарань закритого типу сприятимуть наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, в обвинуваченого ОСОБА_8 відсутні міцні соціальні зв`язки за місцем проживання в с. Бабин Іллінецького району Вінницької області, тому під загрозою застосування суворої міри покарання він може в будь-який момент без зайвих труднощів покинути місце свого проживання та здійснити спроби переховуватись від суду.
У зв`язку з тим, що показання свідків та висновки експертів мають ключове доказове значення під час встановлення винуватості особи у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. ОСОБА_8 з метою ухилення від кримінальної відповідальності може здійснювати незаконний вплив на свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та експертів, які проводили вищевказані експертизи у даному кримінальному провадженні, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.
Крім того установлено, що обвинувачений ОСОБА_8 неодноразово притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, у тому числі за порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту. Зокрема, ОСОБА_8 02.07.1997 засуджено Тульчинським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 215 КК України (1960 року), 29.06.2005 Іллінецьким районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 286 КК України, 27.06.2007 Іллінецьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 286 КК України, 25.11.2019 Іллінецьким районним судом Вінницької області визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вищевикладене свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_8 легковажно ставиться до порушення ним Правил дорожнього руху, не робить для себе належних висновків та може вчинити інші кримінальні правопорушення, що підтверджує наявність ризику, передбаченого ч. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_7 подала до суду клопотання про зміну запобіжного заходу, відповідно до якого просить, змінити раніше обраний запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 з тримання під вартою домашній арешт у певний період доби з 22.00 годин до 6.00 години за адресою: АДРЕСА_2 . Мотивуючи клопотання тим, що ризики відповідно до ст. 177 КПК України щодо ОСОБА_8 в даному кримінальному провадженні відсутні, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
У обвинуваченого наявні міцні соціальні зв`язки за місцем проживання, він доглядає стареньку матір, яка проживає одна і потребує постійної, в першу чергу медичної допомоги, він одружений з ОСОБА_14 та має на утриманні малолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 05 жовтня 2022 року задоволено клопотання прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_15 , про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою. Продовжено раніше обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 03.12.2022 року включно. В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відмовлено.
Прийняте рішення суд мотивував тим, що згідно з вимогами ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання, суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20.06.2021, яку ухвалою Вінницького апеляційного суду від 30.06.2021 залишено без змін, до підозрюваного ОСОБА_8 , було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Ухвалою Немирівського районного суду від 09.08.2022 продовжено відносно обвинуваченого раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого закінчується 07.10.2022.
Під час розгляду питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою прокурор наполягав на продовженні дії запобіжного заходу відносно останнього у вигляді тримання під вартою, вказуючи, зокрема, на те, що обвинувачений, знаходячись на волі, може впливати на свідків та потерпілу у даному кримінальному провадженні, переховуватись від органу досудового розслідування та суду.
Суддя, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, а також даних про особу обвинуваченого, враховуючи, сукупність характеризуючих даних обвинуваченого, його соціальних зв`язків, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, вид передбаченого покарання, а також те, що внаслідок вказаного кримінального правопорушення загинула людина, та за відсутності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, дійшов до висновку про доцільність продовжити дію раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_8 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились та дають суду підстави вважати, що ОСОБА_8 , може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Враховуючи викладене та наведені обставини, які свідчать про наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, суд прийшов до висновку про необхідність продовження раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тому не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника обвинуваченого.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 05.10.2022 скасувати та постановити нову, якою обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту з 22-00 год. до 06-00 год. за адресою: АДРЕСА_2 .
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ухвала про продовження строку тримання під вартою постановлена з порушеннями вимог кримінального процесуального закону, а саме відсутня обґрунтована підозра у справі, відсутні ризики та є підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки прокурором не доведено зворотнє. Захисник вказує, що у справі допитані всі учасники кримінального правопорушення за реєстром до обвинувального акта, судовий розгляд знаходиться на стадії дослідження матеріалів справи. В клопотанні прокурора вказано, що в обвинуваченого не має міцних соціальних зв`язків, однак це спростовується матеріалами справи. Зокрема в обвинуваченого наявне постійне місце проживання в с. Бабин, Іллінецького району, де проживає його матір похилого віку ОСОБА_16 . Крім того, обвинувачений одружений з ОСОБА_14 та має малолітню доньку ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позитивно характеризується за місцем проживання, що підтверджується характеристикою від 27.07.2022 та здійснює підприємницьку діяльність за адресою: АДРЕСА_2 . Вважає, що викладені обставини свідчать про можливість застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту.
Таким чином, стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, які слугують підставою для застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому наявні всі підстави для застосування стосовно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи. Захисник не наполягала на участі обвинуваченого ОСОБА_8 , який за усною інформацією працівників УВП№1 не може приймати участь у судовому засіданні, оскільки в нього наявна підозра на коронавірусну хворобу.
Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, просила залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, пояснення учасників та дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Статтею 370 КПК України, передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Під час апеляційного перегляду ухвали про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 зазначені вимоги закону судом дотримані.
Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 331 КПК України, передбачено, що незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання, суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.
Розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні клопотання захисника, задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , вірно врахував характеризуючі дані про особу обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, вид передбаченого покарання зі інкриміноване правопорушення, а також те, що внаслідок вказаного кримінального правопорушення загинула людина, тому за відсутності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, дійшов до висновку про доцільність продовжити дію раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_8 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, і давали суду підстави вважати, що ОСОБА_8 , може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність продовження застосованого виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України віднесене до тяжкого злочину.
Окрім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо продовження існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які існували на час продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав.
Так, на думку колегії суддів, встановлені судом першої інстанції ризики, передбачені п.п. 1,3, 5 ст.177 КПК України обґрунтовуються тим, що у разі доведення винуватості ОСОБА_8 йому може бути призначено реальну міру покарання у вигляді позбавлення волі. Водночас у минулому обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, а в 2019 році притягувався до адміністративної відповідальності, однак позитивних висновків для себе не зробив. Крім того, перебуваючи на волі обвинувачений може здійснювати незаконний вплив на експертів, потерпілу.
Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, то як вже було встановлено колегією суддів, що ОСОБА_8 у минулому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а 25.11.2019 Іллінецьким районним судом Вінницької області його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення. На думку колегії суддів, викладене свідчить про схильність обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень, оскільки через незначний проміжок часу після вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_8 тепер обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ОСОБА_8 легковажно ставиться до порушення правил дорожнього руху та не робить для себе належних висновків, оскільки своїми діями показав зневагу до існуючих правил і норм поведінки, вчиняючи інкриміноване тяжке кримінальне правопорушення, яке призвело до загибелі людини. Зі свого боку, це свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, а тому вказує на обґрунтованість висновку суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Щодо доводів апеляційної скарги захисника, які стосуються сумнівів наявності вини обвинуваченого ОСОБА_8 в порушенні правил дорожнього руху, а саме п.12.3 та п.12.4, то колегія суддів констатує, що при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою в стадії, коли кримінальне провадження розглядається судом першої інстанції по суті, питання обґрунтованості обвинувачення особи у чиненні кримінального правопорушення і вивчення відповідних доказів в кримінальному провадженні, до ухвалення судового рішення по суті, є неправильним, оскільки суд в подальшому буде обмежений та упереджений своєю оцінкою цих доказів, оскільки вони повинні оцінюватись спочатку судом першої інстанції. Таким чином, вказані доводи спочатку мають бути перевірені судом першої інстанції під час судового розгляду та при ухваленні остаточного судового рішення.
Посилання сторони захисту на наявність у обвинуваченого позитивної характеристики та міцних соціальних зв`язків, зокрема постійного місця проживання на території Вінницької області, дружини, малолітньої доньки та матері, не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, так як зазначене не має такого ступеню довіри, який може бути врахований колегією суддів, як такий, що має запобіжний вплив на поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 .
Вказані обставини існували і на момент вчинення інкримінованого ОСОБА_8 злочину, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці останнього, а тому не спростовують встановлені судом першої інстанції ризики.
Колегія суддів також відхиляє доводи сторони захисту про можливість застосування нічного домашнього арешту, з огляду на наступне.
Встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 є уродженцем та жителем АДРЕСА_1 , натомість захисник просить застосувати нічний домашній арешт за адресою: АДРЕСА_2 за місцем здійснення обвинуваченим підприємницької діяльності. Разом з тим, захисником надано довідку про реєстрацію обвинуваченого та склад його сім`ї у селі Бабин, Іліннецького району, Вінницької області.
Водночас колегія суддів враховує відсутність документу у матеріалах судового провадження про право власності на приміщення, яке знаходиться в АДРЕСА_2 , який має відповідати Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також будь-яких інших документів, щоб підтверджували згоду власника даного приміщення на проживання обвинуваченого із застосуванням запобіжного заходу в вигляді нічного домашнього арешту у вказаному приміщенні.
Крім того, згода обвинуваченого на застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту за місцем здійснення ним підприємницької діяльності, на думку колегії суддів, все ж таки підтверджує існування процесуальних ризиків у вказаному провадженні. Відповідно доводи захисника про їх відсутність свідчать про необґрунтованість вимог її апеляційної скарги, оскільки обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту без встановлення ризиків є процесуально незаконним. Що також дає підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та забезпечити належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Матеріали судового провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою та в судове засідання апеляційного суду надані не були. Колегія суддів вважає, що вказаний запобіжний захід є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого продовжують існувати у вказаному кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти суд.
Водночас колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на тривалий судовий розгляд вказаного кримінального провадження, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 перебуває під вартою з 21.06.2021, у зв`язку з чим необхідно вжити всіх заходів щодо недопущення затягування судового розгляду та розглянути справу у розумні строки, постановивши законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.
З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги захисника викладених в ній висновків не спростовують.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 05 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4