Справа 556/759/22
Номер провадження 1-в/556/136/2022
У Х В А Л А
Іменем України

26.05.2022 року смт. Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимирець, клопотання засудженого, який відбуває покарання в ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Слов`янськ, Донецької області, жителя АДРЕСА_1 , до арешту не працюючого, одруженого, освіта неповна середня, раніше судимого 26.03.2018 року Краматорським міським судом Донецької області за ст. 309 ч.1 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень.

Засуджений 16.04.2019 року Краматорським міським судом Донецької області за ст.ст. 185 ч.3, 186 ч.3, 70 ч.1, 71 КК України на 4 роки 2 місяці позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 КК України приєднано не відбуте покарання за вироком Краматорського міського суду від 26.03.2018 року, остаточно призначено покарання у вигляді 4 роки 2 місяці позбавлення волі. Відповідно до вимог ст. 72 ч.3 КК України вирок Краматорського міського суду від 26.03.2018 року яким призначено покарання у вигляді штрафу виконувати самостійно.

В С Т А НО В И В :

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі. В обґрунтування заяви вказував, що відносно нього настав передбачений законом строк для застосування пільги, згідно ст.81 КК України.

У судове засідання засуджений ОСОБА_4 надав заяву про розгляд клопотання в його відсутності, просить умовно-достроково звільнити від покарання.

Представник ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» надав заяву про розгляд клопотання у їх відсутності.

У судовому засіданні прокурор заперечив відносно задоволення клопотання засудженого. ОСОБА_4 негативно характеризується, допустив дванадцять порушень вимог режиму відбування покарання, має два не погашені стягнення, 5 заохочень, не працевлаштований, не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши письмові докази, в тому числі особову справу засудженого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Краматорського міського суду Донецької області за ст.ст. 185 ч.3, 186 ч.3, 70 ч.1, 71 КК України 4 роки 2 місяці позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 КК України приєднано не відбуте покарання за вироком Краматорського міського суду від 26.03.2018 року, даний вирок виконувати самостійно.

Вирок набрав законної сили: 17.05.2019 року.

Початок строку відбування кримінального покарання 19.08.2018 року.

Кінець строку відбування кримінального покарання 19.10.2022 року.

В місцях позбавлення волі ОСОБА_4 перебуває з 19.08.2018 року. Вину в скоєному злочині визнає. Міру покарання призначену судом вважає справедливою.

Під час тримання в державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» допустив сім порушень встановленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені у встановленому законом порядку. Заходи заохочення не застосовувались.

Відбуваючи покарання в ДУ «Вільнянська виправна колонія (№20)», з 16.06.2019 року, допустив п`ять порушень встановленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, із них три стягнення зняті та погашені у встановленому законом порядку. П`ять разів заохочувався наказом начальника установи. Засуджений за час відбування покарання на виробництві установи був працевлаштований в цеху №2 підприємства установи. Дотримувався правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Не завжди виконував передбачені законом вимоги персоналу установи. Утримував у порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, завжди мав охайний зовнішній вигляд. Не дбайливо ставився до майна установи і предметів, якими користувався при виконанні дорученої роботи, не здійснював за ними належний догляд. Участі програмах диференційованого виховного впливу на засуджених та у роботі самодіяльних організацій не приймав. Не прагнув до підвищення свого загальноосвітнього рівня. Виконував роботи із самообслуговування. Під час відбування покарання не перебував на профілактичному обліку. За вироком суду позову не має. Вину скоєного злочину визнає, розкаюється.

З 05.04.2022 року ОСОБА_4 відбуває міру кримінального покарання в державній установі «Полицька виправна колонія (№76)».

З характеристики засудженого та матеріалів особової справи вбачається, що відбуваючи покарання в Державній установі «Полицька виправна колонія (№ 76)», за час відбування покарання ОСОБА_4 характеризується негативно. Не дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Заоходи заохочення та стягнення не застосовувались.

Не дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, не виконує їх передбачені законодавством вимоги. Намагається дотримуватись правил поведінки та обов`язків.

Засуджений не працевлаштований на виробництві установи, не виявляє бажання працювати. Виконавчих листів на виконанні в установі не має.

Свій професійно технічний та загальноосвітній рівень вважає достатнім.

Не бажає брати участь у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених.

Підтримує соціально корисні зв`язки з рідними та близькими шляхом телефонних переговорів.

За рисами характеру: спокійний; у ставленні до засуджених: не конфліктний; у ставленні до себе: невимогливий; за вольовими якостями: цілеспрямований.

Спальне місце та приліжкову тумбочку не завжди утримує в чистоті і в порядку, зовнішній вигляд охайний.

До виконання робіт із благоустрою установи не залучався.

Не перебуває на профілактичних обліках в установі.

Відповідно до проведеної оцінки ризиків має середній рівень вчинення повторного кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст.ст.81, 82 КК України є:

-ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання;

-участь у суспільно-корисній праці;

-участь у виховних заходах;

-участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні;

-участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність;

-участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій,

-поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством;

-прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів);

-визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому;

-підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.

Як зазначено в п.п.2,17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).

Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки; свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та виконання всіх покладених на засудженого обовязків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів та обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Так засуджений має дванадцять порушень вимог режиму відбування покарання, два стягнення не погашені у встановленому законом поряду, має п`ять заохочень, але дана обставина не може суттєво впливати на висновок суду про доведеність засудженим свого виправлення. Негативно характеризується.

Разом з цим, оцінюючи в сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, суд вважає, що не надано конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення засудженого досягнув тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і його подальше виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Засуджений не бажає працювати, участі у виховних заходах та професійно-технічному навчанні не бере, до виконання робіт із благоустрою установи не залучався, не дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи.

Враховуючи дані обставини та наявні формальні підстави для звільнення за ст.81 КК України, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, хоча засуджений ОСОБА_4 відбув 2/3 строку покарання, однак не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці своє виправлення.

Таким чином, на підставі наведеного, суд приходить до висновку, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не сприятиме виховному і запобіжному впливу на засудженого, оскільки він своє виправлення не довів та не має глибокого критичного усвідомлення своєї вини у скоєному злочині, а тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Керуючись ст.81 КК України, ст. ст. 392,538, 539 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від покарання з місць позбавлення волі відмовити, за безпідставністю.

На ухвалу може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду протягом 7 діб через районний суд з моменту проголошення, а засудженим - з моменту вручення копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1