Справа № 308/7153/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород об`єднані матеріали кримінального провадження № 308/7153/14-к, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000469 від 11.04.2014 року про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, без освіти, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

-24 листопада 2021 року Ужгородським міськрайонним судом за ч.3 ст. 185 та ч.1 ст. 304 КК України, до 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки.

-19 травня 2020 року Ужгородським міськрайонним судом за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 , ч.1 ст. 277 КК України із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України до 5 років 1 місяць позбавлення волі

-30 червня 2020 року Ужгородським міськрайонним судом за ч. 2ст. 186 КК України, із застоссуванням ч.4 ст. 70 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення :
прокурора ОСОБА_4
сторона захисту:
обвинуваченого - ОСОБА_3
захисника обвинуваченого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 на початку березня 2014 року близько 18 год. перебуваючи на вулиці Концівській в с. Тарнівці, Ужгородського району, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, відкрито та з погрозою застосування фізичного насильства до гр. ОСОБА_6 , відкрито заволодів велосипедом типу «монтенбайк», яким користувався останній, вартістю 639, 00 грн. , чим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на вище вказану суму.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування фізичного насильства, вчиненого повторно ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 КК України.
Судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та пояснив, що в 2014 році, точної дати та часу не пам`ятає за спливом часу , він перебуваючи в с. Тарнівці на вулиці Концівській підійшов до гр. ОСОБА_6 та налякавши його застосуванням фізичного насильства, заволодів належним ОСОБА_7 велосипедом. Велосипед в подальшому продав. Щиро розкаявся у вчиненому.
Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не зявився. В матеріалах справи наявні письмові пояснення, відібрані у гр. ОСОБА_7 за його власним підписом, відповідно до яких ОСОБА_7 будь яких матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_3 не має.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що обвинувачений та його захисник не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування фізичного насильства, вчинений повторно, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року Про практику призначення кримінального покарання, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із класифікації злочинів ( ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом згідно статті 67 КК України не встановлено.
Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення передбачене ч.2 ст. 186 КК України яке є тяжким злочином, вчинений умисно, з корисливих мотивів, та особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше притягався до кримінальної відповідальності , за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває та обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України , якою встановлено, що «особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , всі пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання на певний строк у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 186 КК України.
При призначенні покарання суд враховує вирок Ужгородського міськрайонного суду від 30.06.2020 р. яким ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст. 186 КК України, із застуванням ч.4 ст. 70 КК України та призначає покарання за правилами ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 30.06.2020 року.
Підстав для застосування до ОСОБА_3 вимог ст.ст.69, 75 КК України суд не вбачає.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 слід рахувати з моменту його фактичного затримання в рамках кримінального провадження № 308/108/20 з 12.12.2019 року.
Вирішуючи питання про зарахування до строку відбування покарання обвинуваченому терміну попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає зарахувати ОСОБА_3 термін попереднього ув`язнення період з 28.05.2014 по 29.10.2015 року, - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень .
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Згідно ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалою.
Запобіжний захід - відсутній.

Клопотань у порядку, передбаченому ст. 331 та главою 18 КПК України, про застосування до обвинуваченого будь-якого запобіжного заходу, від сторони обвинувачення не надходило.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-376 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у вигляді чотирьох років і шість місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених за даним вироком та за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, за який його засуджено вироком Ужгородського міськрайонного суду від 30.06.2020 року, шляхом часткового складання покарань, ОСОБА_3 остаточно до відбуття призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років і 3 / три / місяці.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання в рамках кримінального провадження № 308/108/20 з 12.12.2019 року.
Зарахувати ОСОБА_3 до строку відбування покарання , строк його попереднього ув`язнення у період з 28.05.2014 по 29.10.2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі на підставі ст. 72 ч. 5 КК України.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 - не обирати.
Речові докази по справі:
- велосипед типу «монтенбайк», який переданий на зберігання ОСОБА_6 залишити останньому, як власнику.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати по справі в розмірі 245,70 гривень за проведення судової експертизи.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк із моменту отримання його копії.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1