В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 травня 2022 року Справа № 597/387/19

Номер провадження1-кп/608/18/2022

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі суду присяжних:

головуючої судді ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2 ,

основних присяжних: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чортків в режимі відео конференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою онлайн сервісу відеозв`язку «EASYCON», кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000408 від 08 серпня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Карпове-Надеждінка Амвросіївського району Донецької області, громадянина України, не військовозобов`язаного, з середньою освітою, розлученого, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого: 04 вересня 1996 року вироком Амвросієвського районного суду Донецької області за ч. 3 ст. 81, ч.2 ст. 140, ст. 42 КК України 1960 року до 7 років позбавлення волі, звільнений 09 грудня 1999 року умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 2 місяці 26 днів; 04 липня 2001 року вироком Амвросієвського районного суду Донецької області, за ч. 3 ст. 81, ч.1 ст. 89, ч. 2 ст. 196-1, ст. 42, ст. 43 КК України 1960 року до 4 років позбавлення волі, звільнений 08 травня 2004 року умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 3 дні; 04 березня 2005 року вироком Амвросієвського районного суду Донецької області за ч.1 ст. 122 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі; 27 квітня 2006 року вироком Київського районного суду м. Донецька,

за ч. 2 ст. 187, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 70,

ч.1 ст. 71 КК України до 8 років позбавлення волі; 06 червня 2006 року вироком Пролетарського районного суду м. Донецька за ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 393, ч.1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 8 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 6

березня 2014 року по відбуттю строку покарання; 09 червня 2015 року вироком Тернівського районного суду м. Кривий

Ріг Дніпропетровської області за ч.2 ст. 186 КК України до 4

років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК

України звільнений від відбуття покарання з іспитовим

строком на 3 роки; 30 жовтня 2018 року вироком Заліщицького районного суду

Тернопільської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі; 06 листопада 2018 року ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу скасовано звільнення від відбуття покарання з випробуванням та постановлено направити його до місць позбавлення волі для відбуття покарання, призначеного вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 червня 2015 року у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (до зміни обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, п.6 ч.2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 Кримінального кодексу України),

за участю сторін кримінального провадження :

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 , ВСТАНОВИВ:

07 серпня 2018 року у ОСОБА_7 виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення майна ОСОБА_10 , поєднане з проникненням у житло.

Реалізуючи свій злочинний намір, 07 серпня 2018 року ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у після обідній час, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, а також бажаючи настання їх наслідків, з метою таємного викрадення грошових коштів ОСОБА_10 в сумі 50 000 гривень. що знаходились на належній їй банківській карті, від якої обвинуваченому був відомий пін код, намагався проникнути через вікно, шляхом його відважування, у житловий будинок ОСОБА_10 , що розташований по АДРЕСА_2 .

Про те, в результаті дій обвинуваченого, скло у вікні будинку тріснуло та розсипалось, а обвинувачений ОСОБА_7 , злякавшись, що буде виявлений ОСОБА_10 чи іншими особами, не вчинив усіх дій, які вважав за необхідне, для доведення свого злочинного умислу до кінця, з причин, що не залежали від його волі та втік з місця вчинення кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав. Суду пояснив, що 07 серпня 2018 року пішов разом з ОСОБА_11 до бабки ОСОБА_10 .. Він знав, що та зберігає на банківській картці 50 000 гривень. Йому був відомий пін-код до цієї картки. Пішли вони для того, щоб розбивши вікно, викрасти цю картку. Але коли вони розбили вікно, то від уламків скла вчинився великий шум. Злякавшись того, що він буде виявлений ОСОБА_10 чи кимось іншим, він втік звідти. Куди подівся ОСОБА_11 , йому не відомо. У вчиненому щиро розкаюється, просить його суворо не карати, оскільки, він важко хворіє.

Потерпіла ОСОБА_12 надала в судове засідання заяву, згідно якої вона підтримує змінене прокурором обвинувачення та не буде підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі, а саме: за ч. 4 ст. 187, п.6 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 194 Кримінального кодексу України. Розгляд кримінального провадження просить проводити без її участі. При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 покладається на розсуд суду.

Крім власного повного визнання вини самим обвинуваченим ОСОБА_7 , його вина доводиться показами свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ..

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що познайомився з ОСОБА_7 десь в липні 2018 року. На початку серпня 2018 року, ОСОБА_7 зателефонував йому та запропонував зустрітися та вжити алкоголь. Коли вони зустрілись та розпивали горілку, обвинувачений запропонував йому піти до ОСОБА_10 для того, щоб викрасти у неї банківську картку на якій було 50 000 гривень. Вказані гроші вони мали зняти з картки та використати на власні потреби. ОСОБА_7 розказував, що раніше проживав у ОСОБА_10 , а тому йому відомо, де ОСОБА_10 зберігає банківську картку та він знає пін код до неї. Коли вони прийшли на подвір`я до ОСОБА_10 та підійшли до будинку, остання вийшла та почала на них сваритись, а тому вони втекли. Після цього вони знову вживали алкоголь. Приблизно о 17 год. цього ж дня вони повернулись на подвір`я до ОСОБА_10 , щоб завершити крадіжку картки. Підійшовши до вікна будинку потерпілої, вони спробували його відкрити шляхом відважування. Від цих їхніх дій вікно тріснуло і розсипалось. Оскільки, зчинився шум та, помітивши, що хтось ходить по будинку, вони втекли звідти, не проникнувши в будинок та не завершивши крадіжку. Після цього хтось подзвонив до ОСОБА_7 і вони розійшлись.

Свідок ОСОБА_13 , зокрема, суду пояснив, що 07 серпня 2018 року близько 20 год. він разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_14 зустрілись з знайомим ОСОБА_11 на території Заліщицького агроколеджу, де розпивали алкогольні напої. Під час спілкування ОСОБА_11 розказав, що його знайомий на прізвисько « ОСОБА_15 » ( ОСОБА_7 ) запропонував йому піти до однієї жінки, в якої він колись винаймав квартиру та викрасти в неї банківську картку, на рахунку якої є 50 000 гривень та до якої ОСОБА_7 знає пін код. Однак, вчинити крадіжку їм не вдалось, так як під час спроби відважити вікно, пошкодилось скло. ОСОБА_11 запропонував свідку ще раз сходити до тієї жінки та вкрасти банківську картку. Однак, враховуючи, що пін-код до картки їм не відомий, вони відмовились від цього наміру.

Такі ж покази щодо вказаних обставин надала суду і свідок ОСОБА_14 .

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд присяжних приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого і його дії кваліфікує за ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаний з проникненням у житло.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд присяжних, згідно з вимогами ст. ст. 50 і 65 Кримінального кодексу України щодо загальних засад призначення покарання, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_7 , яке відповідно до ст. 12 вищевказаного Кодексу є тяжким злочином та особу винного, який не вперше притягається до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, однак, визнав вину, у вчиненому щиро розкаявся. Аналізуючи вищенаведене, суд присяжних приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства є неможливим, а тому йому слід призначити покарання в межах санкції ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Суд присяжних вважає, що дане покарання є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів.

Також суд присяжних враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 30 жовтня 2018 року засуджений вироком Заліщицького районного суду Тернопільської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

Оскільки, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення до постановлення вироку Заліщицьким районним судом Тернопільської області від 30 жовтня 2018 року, йому слід призначити покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за попереднім вироком більш суворим покаранням за вказаним вироком і призначити покарання у виді позбавлення волі.

Також, ОСОБА_7 був засуджений вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 09 червня 2015 року за ч. 2 ст. 186, ст. ст. 75, 76 Кримінального кодексу України до покарання у вигляді чотирьох років трьох місяців позбавлення волі, звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки та покладенням обов`язків. Утримувався під вартою з 21 січня 2015 року. Запобіжний захід у виді тримання під вартою скасовано, звільнено з під варти в залі суду 09 червня 2015 року.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 06 листопада 2018 року скасовано звільнення від відбуття покарання з випробуванням засудженому ОСОБА_7 та направлено його до місць позбавлення волі для відбуття покарання, призначеного вироком від 09.06.2015 Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у виді чотирьох років трьох місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кримінального кодексу України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд, до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Оскільки, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення після постановлення вироку Тернівським районним судом м. Кривого Рогу від 09 червня 2015 року, йому слід призначити остаточне покарання за правилами ч. 1 ст. 71 Кримінального кодексу України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 09 червня 2015 року у виді позбавлення позбавлення волі і остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

ОСОБА_7 затриманий 09 серпня 2018 року та йому обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, в строк покарання засудженого ОСОБА_7 слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 09 серпня 2018 року (моменту його затримання) до дня винесення вироку 20 травня 2022 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, який підлягає зарахуванню до відбуття основного покарання, призначеного вироком суду.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України ( в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.

ОСОБА_7 засуджений вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 09 червня 2015 року за ч. 2 ст. 186, ст. ст. 75, 76 Кримінального кодексу України до покарання у вигляді чотирьох років трьох місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 10 липня 2015 року. Станом на 26 листопада 2015 року покарання за вказаним вироком повністю не було відбуто.

В зв`язку з наведеним, в строк покарання засудженого ОСОБА_7 слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 21 січня 2015 року (моменту його затримання) до 09 червня 2015 року (звільнення його з під варти в залі суду) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, який підлягає зарахуванню до відбуття основного покарання, призначеного вироком суду.

Цивільний позов не заявлений.

Речових доказів у кримінальному провадженні не має.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні не має.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 373, 374, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд присяжних, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначити покарання за ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Заліщицького районного суду Тернопільської області від 30 жовтня 2018 року у виді позбавлення волі на строк 1 (рік) більш суворим покарання за даним вироком, призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 09 червня 2015 року у виді 6 (шести) місяців 17 (сімнадцяти) днів позбавлення волі і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири ) роки 6 (шість) місяців 17 (сімнадцять) днів.

Зарахувати в строк покарання обвинуваченому ОСОБА_7 термін перебування під вартою з 21 січня 2015 року по 09 червня 2015 року та з 09 серпня 2018 року по 20 травня 2022 року.

Зарахувати строк попереднього ув`язнення та строк перебування в установі попереднього ув`язнення під час розгляду кримінального провадження обвинуваченого ОСОБА_7 з 21 січня 2015 року по 09 червня 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та з 09 серпня 2018 року по 20 травня 2022 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

ОСОБА_7 вважати таким, що відбув покарання та звільнити з під варти в залі суду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Чортківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Копія вірна

Головуюча суддя /підпис/

Суддя /підпис/

Присяжні /підписи/

Вирок набрав законної сили " " року.

Оригінал вироку знаходиться в Чортківському районному суді Тернопільської області в матеріалах справи № 597/387/19.

Головуюча суддя: ОСОБА_1