Справа № 344/1887/21
Провадження № 11-кп/4808/198/22
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2022 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши в режимі відеозв`язку у кримінальному провадженні №0001417 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 23.03.2022 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и л а :
Вказаною ухвалою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 340500 грн. щодо обвинуваченого

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який підозрюється у злочині, відповідальність за який передбачено ст. 307 ч.3 КК України, а саме в організації злочинної групи з постачання й розповсюдження наркотичних засобів в місці ув`язнення.

Строк дії ухвали 60 днів до 21.05.2022 року включно.

Суд мотивував ухвалу тим, що при обґрунтованій підозрі щодо ОСОБА_7 існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, можливість переховуватися від суду; знищити, сховати, або спотворити будь-яку із речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 оспорює обґрунтованість ухвали слідчого судді. Вказує, що судом не було обґрунтовано належним чином жодного ризику та не навів будь-яких доказів необхідності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з виплатою великого розміру застави. На думку апелянта розмір застави є неспіврозмірний з даними про особу обвинуваченого та його матеріальним станом та необхідно визначити менший розмір застави задля можливості в разі необхідності спрямувати такі кошти на рахунок ЗСУ. Враховуючи вік обвинуваченого, його стан здоров`я, майновий стан, визначений розмір застави є для нього надто великий і потребує зменшення до 80 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 198480 грн, який буде спів мірний з існуючими в кримінальному провадженні ризиками та зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Просить ухвалу суду змінити в частині розміру визначення застави і зменшити останню до 80 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 198480 грн.

В апеляційній інстанції :

- апелянт та ОСОБА_7 підтримали апеляційні доводи апеляційної скарги, просять скасувати ухвалу суду, зменшити розмір застави;

- прокурор визнав апеляційну скаргу необґрунтованою, просить залишити апеляційні скарги без задоволення.

З`ясувавши обставини кримінального провадження, заслухавши доповідь судді, доводи учасників судового процесу, перевіривши матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Висновок суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави щодо обвинуваченого ОСОБА_7 є обґрунтованим і відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Обгрунтованими є мотиви суду про те, що за наявних обставин справи, стадії судового процесу та даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , лише зазначений запобіжний захід зможе запобігти наведеним в ухвалі ризикам та сприятиме оперативному завершенню судового розгляду справи.

Всі апеляційні доводи апелянта про те, що суд безпідставно обрав обвинуваченому надто високий рівень застави, не врахував його особу, вік, стан здоров`я, майновий стан, колегія суддів вважає необґрунтованими. Підстав вважати вказаний розмір застави високим, як про це зазначає захисник в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим степенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Суд призначив заставу у тому розмірі, визначеному ст. 182 ч. 5 КК України щодо обвинуваченого у вчиненні особливо тяжкого злочину, яка буде здатна забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 та буде запобігати ризикам визначених ст. 177 КПК України. Визначення меншого розміру застави аніж визначений судом першої інстанції буде нівелювати інститут застави, як альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції визначив розмір застави на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує визначення застави, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, при цьому суд навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Порушень правових позицій Європейського суду з прав людини чи істотних процесуальних порушень у цьому провадженні не виявлено.

Таким чином апеляційну скаргу апелянта колегія суддів залишає без задоволення, ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, ухвалу Івано-Франківського міського суду від 23.03.2022 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_4
ОСОБА_3