Справа № 367/1607/22
Провадження №1-кп/367/520/2022
УХВАЛА
Іменем України
30 червня 2022 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
захисника: ОСОБА_4 ,
обвинуваченого: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000227 від 17.02.2022 року по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, без зареєстрованого місця проживання, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 209 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
До Ірпінського міського суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000227 по обвинуваченню ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 209 КК України.
В підготовчому судовому засіданні прокурор просив суд призначити кримінальне провадження до судового розгляду в відкритому судовому засіданні, зазначив, що дане кримінальне провадження підсудне Ірпінському міському суду Київської області, підстав для закриття провадження немає, обвинувальний акт відповідає вимогам Кримінального процесуального законодавства, а тому можливо призначити судовий розгляд даного кримінального провадження у відкритому судовому засіданні у строки, визначені КПК України, з викликом в судове засідання обвинуваченого та свідків.
В підготовчому судовому засіданні захисник та обвинувачений не заперечували щодо призначення справи до судового розгляду.
Заслухавши думки учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт, додані до нього додатки, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, з наступних підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Так, у відповідності до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини цієї статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Всі відомості, вказані в даній статті повинні бути узгоджені та не суперечити одна одній.
Пунктом «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.
Як вбачається з обвинувального акту складеного прокурором 06.06.2022 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 209 КК України, вищевказаних вимог кримінального процесуального законодавства дотримано не було, оскільки в ньому відсутній конкретний і зрозумілий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, оскільки воно містить істотні недоліки, що стосуються обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, є неконкретним, не зрозумілим та викладено сумбурним, важким для сприйняття текстом, який є ідентичним фактичним обставинам справи та має істотні суперечності у викладеному.
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.10.2012 № 223-1430/0/4-12, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному, до нього не долучено передбачені законом додатки.
Вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення які містяться в даному обвинувальному акті містять положення, що суперечать одне одному, та з яких не можливо встановити конкретні обставини вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень у яких він обвинувачується.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі ОСОБА_6 та інші проти Австрії, п.34).
Відсутність в обвинувальному акті зрозумілого формулювання обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що безперечно, порушує право особи на захист та ухвалене судове рішення за таких обставин, у будь-якому разі повинно бути визнано незаконним у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Враховуючи викладене, суд вважає, що даний обвинувальний акт всупереч ст. 291 КПК України не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення, що порушує вимоги норм як чинного законодавства України, так і міжнародної практики, оскільки для повноцінного захисту своїх прав особа має право знати, в чому вона обвинувачується.
Крім того, відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Обвинувачення, відповідно до ч. 1 ст. 3 КПК України це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Так, вивчивши обвинувальний акт в даному провадженні суд дійшов висновку, що при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, та формулювання обвинувачення щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України прокурором порушено принцип презумпції невинуватості, закріплений у ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України, п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97 р., положення якої підлягають застосуванню відповідно до ч. 2 ст. 1, ст. 9 КПК України.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України та ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Пунктом 2 ст. 6 Конвенції передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Частина 5 ст. 17 КПК України (відповідно до якої поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою) встановлює механізм втілення презумпції невинуватості під час здійснення кримінального провадження, якого з огляду на вимоги ч. 1 ст. 9 КПК України повинні дотримуватися не тільки суд, а й прокурор, слідчий, інші службові особи органів державної влади, зокрема, і під час складання та затвердження обвинувального акту.
Не вдаючись до вирішення питань, що підлягають вирішенню під час судового розгляду, а лише перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК, суд дійшов висновку, що в порушення вимог наведених ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України та п. 2 ст. 6 Конвенції в обвинувальному акті стверджується, що ОСОБА_5 достовірно знаючи про те, що нежитлове приміщення під Центр первинної медико-санітарної допомоги за адресою: вул. Свято-Покровська, 73-Д в селищі Гостомель Київської області повністю відремонтовано, придатне для експлуатації та не потребує жодних покращень, перебудов чи ремонту, діючи умисно, зловживаючи своїм службовим становищем, 07.04.2021 (точний час не встановлено), перебуваючи у приміщенні Гостомельської селищної ради за адресою: Київська область, Бучанський район, сел. Гостомель, вул. Свято-Покровська, 220, будучи обізнаним про те, що роботи, передбачені умовами Договору підряду на капітальне будівництво, а саме виконання робіт по об`єкту: «Реконструкція нежитлового приміщення під Центр первинної медико-санітарної допомоги за адресою: вул. Свято-Покровська, 73-Д в селищі Гостомель Київської області» є фактично виконаними в зв`язку з чим останні не потрібно проводити та останні не потребують фінансування з місцевого бюджету 16.06.2021 уклав Договір підряду № 229 на капітальне будівництво, а саме виконання робіт по об`єкту: «Реконструкція нежитлового приміщення під Центр первинної медико-санітарної допомоги за адресою: вул. Свято-Покровська, 73-Д в селищі Гостомель Київської області» із замовником Гостомельською селищною радою Київської області в особі заступника селищного голови ОСОБА_7 .
Тобто з викладеного вбачається, що ОСОБА_5 вчиняв протиправні дії, передбачені ч. 5 ст. 191 КК України разом або за допомогою іншої особи ОСОБА_7 відносно якого на розгляді в Ірпінському міському суді Київської області під головуванням судді ОСОБА_1 перебуває три кримінальні провадження, зокрема й по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України за таких же обставин.
Таким чином, фактично в даному обвинувальному акті викладено обставини вчинення кримінального правопорушення іншою особою як окремо так і спільно із обвинуваченим, який не є обвинуваченими по даному провадженню, відсутні й відомості про виділення провадження відносно цієї особи в окреме провадження, або інформація про наявність щодо нього прийнятого процесуального рішення або судового, що є порушенням також вимог ст.ст. 291, 337 КПК України.
Крім того, при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення за ч. 1 ст. 366 КК України зазначено, що ОСОБА_5 12.07.2021 видав акт приймання виконаних будівельних робіт та витрат № 1 (далі Акт №1) за липень 2021 року (форма № КБ-3), який містить завідомо недостовірні відомості, які повністю не відповідають дійсності.
Разом із тим, при викладі правової кваліфікації дій обвинуваченого, прокурор зазначив, що дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 1 ст. 366 КК України, а саме видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 366 КК України кримінальна відповідальність настає за: складання, видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.
Таким чином, виклад в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України та сформульоване обвинувачення суперечить правовій кваліфікації зазначеній прокурором, оскільки за змістом тексту обвинувального акту ОСОБА_5 вніс до офіційного документу Акту №1 завідомо неправдиві відомості, які повністю не відповідають дійсності, а кваліфікує дані дії, прокурор, як видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, що є положеннями які суперечать один одному.
Крім того, з обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується в заволодінні, в результаті злочинних дій, грошовими коштами у сумі 686 769,10 грн., які ОСОБА_5 отримав на баланс підпорядкованого йому ТОВ "Торговий дім "ДСК135" 13.07.2021 року.
Разом із тим, при викладі фактичних обставин справи та формулюванні обвинувачення по епізоду вчинення ОСОБА_5 , кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України, прокурор вказує, що 14.07.2021 року, ОСОБА_5 , перебуваючи в невстановленому місці, використав та розпорядився частиною вищевказаних грошових коштів в інтересах ТОВ «Торговий ДІМ «ДСК 135», в тому числі 13.07.2021 року вчинив ряд фінансових операцій в ході яких перевів частину вказаних грошових коштів.
З такого викладу не зрозуміло коли саме ОСОБА_5 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення 14.07.2021 року чи 13.07.2021 року.
Крім того, далі в обвинувальному акті зазначено, що після зазначених вище фінансових операцій здійснених 13.07.2021 року, ОСОБА_5 вчинив ряд фінансових операцій вже 14.07.2021 року в ході яких перевів іншу частину грошових коштів, які він отримав злочинним шляхом.
При цьому, загальна сума грошових коштів, які ОСОБА_5 переводив 13.07.2021 року та 14.07.2021 року зазначеним в обвинувальному акті фізичним та юридичним особам, становить 1 121 191,20 грн., що значно перевищує суму, у заволодінні злочинним шляхом якої обвинувачується ОСОБА_5 , а саме 686 769,10 грн.
Вищеописані порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України, дають підстави дійти висновку, що складений обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та порушує гарантовані законом процесуальні права сторін кримінального провадження, порушує основні засади кримінального провадження, зокрема верховенство права, а також права осіб, які не є обвинуваченими за даним обвинувальним актом та не мають права на захист від викладеного в ньому обвинувачення в даному кримінальному провадженні, а тому обвинувальний акт, з доданими до нього документами підлягає поверненню прокуророві, який направив його до суду, для усунення допущених недоліків та приведення його у відповідність до вимог статті 291 КПК України.
Судом звертається увагу на те, що статтею 314 КПК України не передбачено можливості виправлення технічних помилок, а також внесення якихось додаткових відомостей до обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування або розписки про отримання копії обвинувального акту після їх надходження до суду, зокрема, у підготовчому судовому засіданні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 291, 293, 314, 315, 369-376 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000227 по обвинуваченню ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 209 КК України, повернути прокурору Бучанської окружної прокуратури Київської області, який направив його до суду, для приведення обвинувального акту у відповідність до вимог Кримінального процесуального кодексу України, впродовж розумного строку, який буде об`єктивно достатнім для усунення цих недоліків.
Повний текст ухвали буде складено, в межах строків, визначених ч. 2 ст. 376 КПК України та оголошено 05 липня 2022 року.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київської апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом семи днів з дня оголошення ухвали.

Суддя: ОСОБА_1