Справа № 214/2750/22
1-кп/214/648/22
У Х В А Л А
Іменем України
22 червня 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

за участю обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі кримінальне провадження № 000239 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч.2 КК України, суд,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор подав до суду клопотання, в якому просить: застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів; покласти на обвинуваченого такі обов`язки: цілодобово не відлучатися без дозволу прокурора та суду з квартири АДРЕСА_1 ; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання або реєстрації; прибувати по першому виклику прокурора або суду на визначений час.

В обґрунтування клопотання зазначив наступне. В провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000239 від 27 березня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 України. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , діючи умисно, в порушення вказаних вимог закону, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне придбання, зберігання та перевезення психотропної речовини, обіг якої обмежено - метамфетамін, з метою її подальшого збуту, у невстановленому місці, та у невстановлений слідством час та спосіб, проте не пізніше 10:00 год. 27.03.2022, незаконно придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, яка була розфасована у двісті дев`яносто два фрагмента трубочок з полімерного матеріалу, запаяних з обох боків. В подальшому ОСОБА_5 , діючи на досягнення свого злочинного умислу, направленого на незаконне зберігання та перевезення психотропної речовини з метою її подальшого збуту, помістив придбану ним психотропну речовину у свою сумку, яку перевозив у автомобілі марки «Daewoo» білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_6 , тим самим незаконно зберігав та перевозив психотропну речовину при собі, з метою її подальшого збуту. 27.03.2022 в період часу з 10:27 год. по 11:00 год., в ході огляду місця події біля буд. 19 по вул. Івана Авраменка в Саксаганському районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, слідчим СВ ВП №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 в сумці чорного кольору, що знаходилась в автомобілі марки «Daewoo» білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , було виявлено та вилучено двісті дев`яносто два фрагмента пластикових трубочок, запаяних з обох боків, кожен із яких заповнений речовиною кристалічного походження, за своїми ознаками схожу на психотропну речовину метамфетамін, обіг якої обмежено. Згідно із затвердженим Постановою Кабінету міністрів України від 06.05.2000 №770 Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, метамфетамін (Список №2 Таблиця ІІ) віднесено до психотропних речовин, обіг яких обмежено. Загальна маса вилученої 27.03.2022 у ОСОБА_5 психотропної речовини, обіг якої обмежено метамфетамін, складає - 8,0364 г. Згідно з Таблицею 2 невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженою наказом МОЗ №188 від 01.08.2000 зі змінами, внесеними наказом МОЗ від 29.07.2010 №634, розмір психотропної речовини метамфетаміну (первитину) від 1,5 г. до 15,0 г. є великим розміром та тягне за собою кримінальну відповідальність. За даним фактом 27.03.2022 було розпочато досудове розслідування, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Зазначає, що у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано обвинувачується ОСОБА_5 . 29.03.2022 ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 58 (п`ятдесят вісім) днів, тобто до 27 травня 2022 року. 18.05.2022 ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за ознаками незаконного придбання, зберігання та перевезення психотропної речовини, обіг якої обмежено, у великих розмірах,з метою збуту. 18.05.2022 постановою керівника Криворізької центральної окружної прокуратури, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000239 від 27.03.2022, за підозрою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, продовжено - до трьох місяців, тобто до 28 червня 2022 року. 20.05.2022 ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу продовжено строк застосування запобіжного заходу вигляді цілодобового домашнього арешту до 19 червня 2022 року. 10.06.2022 ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за ознаками незаконного придбання, зберігання та перевезення психотропної речовини, обіг якої обмежено, у великих розмірах,з метою збуту. 13.06.2022 обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000239 від 27.03.2022, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України скеровано до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу. Вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними по кримінальному провадженню матеріалами, а саме: протоколом затримання та особистого обшуку ОСОБА_5 ; протоколом огляду місця події від 27.03.2022; протоколами допиту свідка ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 ; ОСОБА_6 ; висновкам експертів Наполягає., що таким чином, є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий умисний злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна. Відповідно до положень ч.2 ст.181 КПК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Вказує, що в даному кримінальному провадженні метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігати спробам: вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити свою злочинну діяльність в якій підозрюються, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, переховуватись від органу досудового розслідування. Зазначає, що особиста порука не може бути застосована до підозрюваного ОСОБА_5 у зв`язку з відсутністю письмових зобов`язань осіб які заслуговують на довіру суду. Наполягає, що особисте зобов`язання не може бути застосоване у зв`язку із тим, що перебування обвинуваченого ОСОБА_5 на волі не сприятиме виконанню ним, покладених на нього процесуальних обов`язків. Зазначені обставини свідчать про неможливість запобігти вищезазначеним ризикам шляхом обрання іншого біль м`якого запобіжного заходу для ОСОБА_5 аніж цілодобовий домашній арешт. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання наступним спробам. Спробі переховуватись від органу досудового розслідування, наполягає, зазначений ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину, за який передбачено покарання від 6 до 10 років позбавлення волі із конфіскацією майна, не одружений та малолітніх дітей на утриманні немає, через що фактично відсутні фактори, які утримують його від переховування від прокуратури або суду, тому аби уникнути відповідальності за вчинене діяння, останній може переховуватись від суду. Спробі вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити свою злочинну діяльність в якій підозрюються. Вказує, що зазначений ризик підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_5 може продовжити свою злочинну діяльність у сфері незаконного обігу психотропних речовин, так як в нього виявлено велику кількість розфасованої психотропної речовини, що може свідчити про його умисел на збут вказаної психотропної речовини іншим особам та можливих спроб подальшого її збуту. Також, ОСОБА_5 офіційно ніде не працює, навчається в технікумі, за словами підозрюваного гроші на проживання він отримує від матері. Остання в ході допиту в суді під час обрання запобіжного заходу повідомила, що отримує заробітню плату у розмірі 10 000 12 000 гривень на місяць, за її словами вказаних грошових коштів не вистачає сім`ї, у зв`язку з чим просила зменшити суму застави. Таким чином, можна дійти висновку, що у зв`язку із нестачею грошових коштів, та не маючи стабільного та задовільного грошового забезпечення, обвинувачений ОСОБА_5 може вчинити інший злочин пов`язаний із збутом психотропних речовин, з метою отримання прибутку. Спробі перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вкрає, що даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 залишаючись на свободі матиме змогу в подальшому безперешкодно спілкуватися з іншими особами які є свідкамипо даному кримінальному провадженню, та ще не допитані у судовому засіданні, а також знищити або сховати інші речові докази по даній справі. Відповідно до вимог ст.178 КПК України суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зобов`язаний оцінити в тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою (а це покарання у вигляді позбавлення волі строком від6 до 10 років з конфіскацією майна), репутацію підозрюваного. Вказує, що всі вище перелічені обставини свідчать про неможливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно обвинуваченого ОСОБА_5 . Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим. Наполягає, що таким чином, є достатні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим тяжкого кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які існують та дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені пп. 1,4,5 ч. 1ст. 177 КК України. Зазначає, що інші більш м`які запобіжні заходи у даних фактичних обставинах не є достатніми, тому не вбачається підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних цілодобовому домашньому арешту, як таких, що недостатні для запобіганню ризиків та виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків.

У судовому засіданні прокурор підтримав своє клопотання та його зміст. Також пояснив, що маються ризики того, що обвинувачений буде переховуватися від суду, вчинить інше правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню, а саме спілкуватися зі свідками.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заперечує проти обрання йому запобіжного заходу. Також пояснив, що не визнає обвинувачення.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти обрання запобіжного заходу та пояснив, що ризики, наведені прокурором не підтверджені, Також пояснив, що обвинувачений не порушував умов домашнього арешту, 20 та 22 червня 2022 року з`явився до суду, що свідчить про те, що він не буде ухилятися від суду. Перебуваючи під домашнім арештом по телефону, а після закінчення домашнього арешту особисто мав можливість спілкуватися зі свідками, але цього не вчиняв. Також зазначив, що обвинувачений проживає з батьками та братом, навчається, має намір працевлаштуватися. Крім того підтвердив зміст своїх письмових заперечень, в яких зазначив наступне. Вважає клопотання незаконним та необґрунтованим за наступними підставами. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення,а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «суд повторює, що стаття 5 Конвенції гарантує фундаментальні права на свободу і безпеку. Це право має першорядне значення в «демократичному суспільстві» за змістом Конвенції (див. Де Вільде, Оомс і Версип, 18 червня 1971, § 65, Серія А, п. 12, та Вінтерверп проти Нідерландів, 24 жовтня 1979, § 37, Серія А, п. 33). Перелік 210x148_LAST.indd 42 24.12.13 10:41 43 виключень, викладених у статті 5 § 1, є вичерпним (див. Labita проти Італії [GC], № 26772/95, § 170, ЄСПЛ 2000-IV, та Куінн проти Франції, 22 березня 1995 року, § 42, Серія А, № 311), і тільки вузьке тлумачення цих винятків відповідає меті цього положення, а саме: забезпечити, щоб ніхто безпідставно не був позбавлений свободи (див. Енгель та інші проти Нідерландів, 8 червеня 1976, § 58, Серія А, п. 22, та Амур проти Франції 25 червня 1996, § 42, Reports 1996-III)» (Новак проти України, 31 березня 2011 року, § 55). При цьому, відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Згідно ч. 1 ст. 181 КПК Українидомашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житлоцілодобово або у певний період доби. У рішенні від 10.03.2009 року у справі «Биков проти Росії», заява № 4378/02, п. 64, Суд зазначив, що тягар доказування при вирішенні питань щодо продовжуваного позбавлення особи волі не повинен перекладатися на затриману особу, щоб вона доводила наявність причин, які виправдовували її звільнення з-під цілодобового домашнього арешту (див. постанову Європейського Суду з прав людини від 26.07.2001 року у справі «Ілійков проти Болгарії», заява № 33977/96, § 85). Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність. Згідно сталої практики Європейського суду з прав людини, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення («Летельє проти Франції» заява №1236/86 від 26.06.1991, «Томазі проти Франції» заява №12850/87 від 27.08.1992, «Мансур проти Туреччини» від 08.06.1995, «Мамедова проти Росії» заява №7064/05 від 01.06.2006, «Луценко проти України» заява №6492/11 від 03.07.2019, «Бекчиев проти Молдови» заява №9190/03 від 04.0.2005, «Панченко проти Росії» заява №45100/98 від 08.02.2005). ЄСПЛ у п. 33 рішення по справі «В. проти Швейцарії» (заява №14376/88 від 26.01.1993) стверджує: «Небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання її треба визначати з урахуванням низки інших факторів які або можуть підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя або ж зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою. При цьому треба враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти зв`язки з державою якій його переслідували за законом та його міжнародні контакти». Не може, погодитися про наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, про який вказує сторона обвинувачення не можливо, оскільки за рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Бойченко проти Молдови» тільки одне посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав, з яких вони вважають обґрунтованими твердження, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедова проти Росії» Суд дійшов висновку, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину. Згідно вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та практики Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» та у справі «Харченко проти України»). Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення («Летельє проти Франції» заява №1236/86 від 26.06.1991, «Томазі проти Франції» заява №12850/87 від 27.08.1992, «Мансур проти Туреччини» від 08.06.1995, «Мамедова проти Росії» заява №7064/05 від 01.06.2006, «Луценко проти України» заява №6492/11 від 03.07.2019, «Бекчиев проти Молдови» заява №9190/03 від 04.0.2005, «Панченко проти Росії» заява №45100/98 від 08.02.2005). ЄСПЛ у п. 33 рішення по справі «В. проти Швейцарії» (заява №14376/88 від 26.01.1993) стверджує: «Небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання її треба визначати з урахуванням низки інших факторів які або можуть підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя або ж зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою. При цьому треба враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти зв`язки з державою якій його переслідували за законом та його міжнародні контакти». Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», а також правової позиції ЄСПЛ у рішенні від 12 січня 2012 р. у справі «Тодоров проти України», - «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою». Більш того, згідно ст. 62 Конституції Україниособа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. З огляду на вказаний принцип Основного Закону України, що презумюється,посилання в клопотанні від 20.06.2022, що необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту зумовлене майбутнім покаранням, - є неприпустимим та свідчить про обвинувальний ухил. Зазначавє, що обмеження мотивів застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту врахуванням того факту, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєні тяжкого злочину, є порушенням принципів національного законодавства та практики ЄСПЛ. Зазначає, що з моменту обрання раніше відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, останній жодним чином не порушував його умови. В матеріалах справи відсутні докази про порушення ОСОБА_5 умов домашнього арешту, Крім того вказує, що ОСОБА_5 після закінчення строку дії домашнього арешту 19червня 2022 року з`являвся на кожне судове засідання до Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу, намагань переховуватись від суду не робив. Наполягнає, що вищенаведене свідчить про сумлінне ставлення ОСОБА_5 до своїх обов`язків, як обвинуваченого у кримінальному провадженні, та про необґрунтованість стверджень про наявність вказаного ризику. Крім того, викладені у клопотанні доводи про те, що ОСОБА_5 не одружений та малолітніх дітей немає не можуть прийматися судом до уваги з огляду на те, що ОСОБА_5 має досить молодий для цього вік 21 рік. Вказує, що ОСОБА_5 має тісні сімейні зв`язки, так як ОСОБА_5 мешкає разом із своїми батьками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також неповнолітнім братом ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Жодних інших відомостей на підтвердження існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України стороною обвинувачення не вказано, а матеріалів, які б обґрунтовували вказаний ризик до клопотання від 20.06.2022 не додано. Також не погоджується з наявністю ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити свою злочину діяльність, в якій підозрюється з огляду на те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце навчання та місця проживання. Також не погоджується з наявністю ризику того, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вказує, що на даний час, всіслідчі дії, спрямовані на збір доказів у справі, слідчим проведені, усі свідки сторони обвинувачення в ході досудового розслідування допитані, досудове розслідування завершено. Доказів того, що ОСОБА_5 намагався спілкуватися з іншими особами, які є свідками у даному кримінальному провадженні, а також намагався знищити або сховати інші речові докази по даній справі, прокурором. не надано, що свідчить про необґрунтованість доводів прокурора про наявність цього ризику. Наполягає, що прокурором не враховано той факт, що вказаний ризик можна уникнути шляхом покладення на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язку, передбаченого п. 4 ч. 5 ст. 194 КПК України: утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчим суддею повинні враховуватися обставини, передбачені ст.178 КПК України, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого. Як зазначено в п. 10 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» за №511-550/0/4-13 від 04.04.2013, слідчому судді, суду слід мати на увазі, що перелік обставин, які слід враховувати при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, не є вичерпним та підлягає розширеному тлумаченню з огляду на фактичні обставини, встановлені у кримінальному провадженні. В обґрунтування можливості застосування до підозрюваного ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу, не пов`язаного із цілододобовим вказує, що . ОСОБА_5 є особою молодого віку (21роки); має постійне місце реєстрації та мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де характеризується виключно з позитивної сторонни; має міцні соціальні зв`язки з огляду на те, що мешкає разом із своїми батьками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також неповнолітнім братом ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; акт проживання разом з родиною об`єктивно свідчить про наявність міцних соціальних зав`язків, які очевидно утримають підозрюваного від будь-яких спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду; .має постійне місце навчання, а саме навчається у Криворізькому національному університеті за кошти державного бюджету та є студентом групи ГР-20-1ск.; має позитивну характеристику за колишнім місцем навчання у КЗШ №112 та має численні нагороди за спортивні досягнення;.раніше не судимий; на обліку в психоневрологічному диспансері не перебував і не перебуває;.під наглядом лікаря-нарколога не перебував і не перебуває. Вказує, що враховуючи особу ОСОБА_5 немає підстав в даний час стверджувати, про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на запобігання яким спрямоване застосування виняткового запобіжного заходу тримання під вартою. Водночас, у обвинуваченого ОСОБА_5 є реальна можливість надавати своїй сім`ї матеріальну допомогу, оскільки він є працездатною особою та може брати повноцінну участь в утриманні своєї родини. Фізична особа підприємець ОСОБА_13 працевлаштування ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,на посаді водія(гарантійний лист з додатками до нього додається). Для того, щоб повноцінно працювати та допомагати своїй родині у її забезпеченні обвинуваченому необхідно дотримуватись тривалості робочого часу у ФОП ОСОБА_13 , що становить 40 годин на тиждень з двома вихідними днями (субота і неділя). Час початку і закінчення роботи, перерва для відпочинку і харчування встановлюються такими: початок роботи: о 8 годині 00 хвилин; закінчення роботи: о 16 годині 45 хвилин; перерва на відпочинок і харчування становить 45 хвилин. Однак, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту до ОСОБА_5 унеможливлюють його працевлаштування у ФОП ОСОБА_13 , що є наслідком неналежного забезпечення достатнього рівня свого життя та життя своєї родини.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню. При цьому, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту, має право своєю ухвалою обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 148 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Такі заходи застосовуються за наявності достатніх підстав вважати, що зазначені особи будуть намагатися ухилитися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатимуть встановленню істини у справі або продовжуватимуть злочинну діяльність.

Стаття 177 КПК України передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа.

Згідно вимог ст. 194 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, суд має право зобов`язати обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду, а також виконувати один або кілька обов`язків, а саме: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених судом; не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю; зазначені обов`язки, можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

29 березня 2022 року ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, дія якого 20 травня 2022 року була судом продовжена до 19 червня 2022 року. Після закінчення дії цього запобіжного заходу ОСОБА_5 з`являвся до суду 20 та 22 червня 2022 року. При обранні запобіжного заходу суд зазначив, що ризик того, що обвинувачений може переховуватися не встановлений, оскільки останній має постійне місце проживання, позитивну репутацію. Під час продовження запобіжного заходу ОСОБА_5 , судом було встановлено, що маються ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме що ОСОБА_5 , виходячи з тяжкості покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що ризики, які були визначені при обранні запобіжного заходу, не зменшилися.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.307 ч.2 КК України, за вчинення вказаного кримінального правопорушення, передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна. З урахуванням зазначеної обставини, суд вважає, що існують ризики, передбачені ст. 177 ч.1 КК України, а саме, що обвинувачений, побоюючись покарання, може переховуватися від суду, а також впливати на свідків. Зважаючи на те, що згідно обвинувачення, у ОСОБА_5 було вилучено 292 трубочки з метамфетаміном, суд, зважаючи на цю кількість, приходить до переконання, що останній може знов вчинити злочин, пов`язаний з незаконним обігом психотропної речовини.

Разом з тим, суд вважає, що ризик того, що ОСОБА_5 може вчинити інший злочин, зменшився. На даний час встановлено, що ОСОБА_13 гарантує працевлаштування ОСОБА_5 , що надасть йому офіційне джерело доходу. Суд вважає, що ризик того, що обвинувачений ОСОБА_5 може ухилитися від суду, також зменшився, так як останній не порушував обов`язків, покладених на нього при обранні запобіжного заходу, після закінчення дії запобіжного заходу 20 та 22 червня 2022 року з`являвся до суду. Також суд вважає, що зменшився ризик того, що обвинувачений може перешкоджати суду, впливати на свідків, оскільки доказів того, що він, маючи таку можливість, намагався вплинути на свідків не добуто. Отже, суд приходить до переконання, що у судовому засіданні, на підставі наданих стороною захисту доказів, встановлено, що після обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу, ступень ризиків, які були встановлені судом раніш, змінився.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що наявні підстави для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. На переконання суду для запобігання вказаним ризикам достатньою буде заборона не залишати житло не цілодобово, а з 20 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. з застосуванням електронного засобу контролю. Також суд приймає до уваги, що така заборона надасть можливість ОСОБА_5 працевлаштуватися та отримувати офіційний заробіток.

Суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_5 , з урахуванням визначених ризиків та їх ступеню, а також особи обвинуваченого, який проживає з родиною, позитивно характеризується, має намір працевлаштуватися, на обвинуваченого необхідно покласти наступні обов`язки: не відлучатися без дозволу суду за межі місця проживання повідомляти суд про зміну місця проживання або реєстрації; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, на спілкуватися зі свідками по справі.

На переконання суду більш м`який запобіжний захід не буду достатнім для запобігання визначеним судом ризикам.

Керуючись ст.ст. 369-372, 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про застосування обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні ОСОБА_5 з 20 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. залишати житло квартиру АДРЕСА_1 , строком на 60 днів, а саме: з 22 червня 2022 року по 21 серпня 2022 року.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наступні обов`язки:

- не відлучатися без дозволу суду за межі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області;

- повідомляти суд про зміну місця проживання або реєстрації;

- прибувати за першим викликом до суду на визначений час;

- не спілкуватися зі свідками по даній справі;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Зазначені обов`язки покладаються на ОСОБА_5 строком з 22 червня 2022 року по 21 серпня 2022 року.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 електронний засіб контролю.

Виконання ухвали покласти на начальника ВП №3 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1