1-30/1998
1-в/465/237/22
У Х В А Л А
судового засідання
14.06.2022 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі

головуючого - судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

лікуючого лікаря-психіатра, представника заявника ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

особи, щодо якої вирішується питання ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні в м.Львові заяву КНП ЛОР Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня на предмет продовження застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом

в с т а н о в и в:

заступник генерального директора з експертизи КНП ЛОР Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня ОСОБА_7 та лікуючий лікар-психіатр ОСОБА_4 звернулися в суд із заявою на предмет продовження застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

В обґрунтування заяви покликаються на те, що у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» з 10.03.2021 року до даного часу перебуває ОСОБА_6 , до якого згідно з ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 11.05.2018 року змінено вид застосування примусових заходів медичного характеру з відділенням посиленим наглядом на відділення зі звичайним наглядом по місцю проживання та востаннє продовжені ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 15.12.2021 року.
На фоні проведеного комплексного обстеження та лікування досягнути стану ремісії (значного послаблення хворобливого процесу) не вдалося.

Так, 31.05.2022 року ОСОБА_6 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка прийшла до висновку, що час огляду ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, виражений змішаний тип дефекту. Враховуючи, що досягнути стану ремісії(значного послаблення хворобливого процесу) у ОСОБА_6 до даного часу не вдалося, виражених у нього стійких характерних для даного захворювання розладів в сфері мислення, емоцій, змін стереотипу поведінки, зниження вольових спонукань та викривлення зацікавлень, наявність стабільних маячних ідей переоцінки своїх можливостей та знижену критику до свого захворювання та скоєного, відсутність достатнього усвідомлення необхідності в постійному прийомі підтримуючого лікування, потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом. У зв`язку з чим просять заяву задоволити.

У судовому засіданні лікуючий лікар-психіатр, представник заявника ОСОБА_4 заяву підтримав, пояснення дав аналогічні викладеним у заяві. Просить продовжити ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
ОСОБА_6 у судовому засіданні щодо продовження лікування йому не заперечував та вказав, що він довіряє лікарям та погоджується із лікуванням.
Захисник у судовому засіданні при вирішенні заяви про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні з звичайним наглядом відносно ОСОБА_6 не заперечував. Просив заяву задоволити.
Прокурор в судовому засіданні просить задоволити заяву, продовжити ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу.
Заслухавши пояснення учасників процесу, думку прокурора щодо задоволення заяви, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задоволити виходячи з наступного.

Згідно ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

У відповідності зі ст. 17 Закону України Про психіатричну допомогу, якщо буде потреба продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричної установи повинен направити в суд за місцем знаходження психіатричної установи заяву про продовження такої госпіталізації.

Згідно з ст.19 Закону Про психіатричну допомогу продовження застосування примусових мір медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів.

Згідно вимог ст. 514 КПК України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування»,ст. 95 КК України введено положення про можливість продовження застосування примусових заходів медичного характеру, яке, як і зміна або скасування (припинення) їх застосування, здійснюється за заявою представника психіатричного закладу, що надає особі психіатричну допомогу, з долученням до цієї заяви висновку комісії лікарів-психіатрів. При цьому необхідно мати на увазі, що продовжувати застосування примусових заходів медичного характеру можна кожного разу на строк, який не перевищує шість місяців.

Судом встановлено, що у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» з 10.03.2021 року до даного часу перебуває ОСОБА_6 , до якого згідно з ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 05.05.2017 року змінено вид застосування примусових заходів медичного характеру з відділенням посиленим наглядом на відділення зі звичайним наглядом по місцю проживання та востаннє продовжені ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 15.12.2021 року.
Внаслідок проведеного до даного часу комплексного лікування та реабілітаційних заходів не вдалося досягнути стабільності психічного стану пацієнта ОСОБА_6 та ознак його повноцінної ремісії.

Так, 31.05.2022 року ОСОБА_6 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка прийшла до висновку, що час огляду ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, виражений змішаний тип дефекту. Враховуючи, що досягнути стану ремісії(значного послаблення хворобливого процесу) у ОСОБА_6 до даного часу не вдалося, виражених у нього стійких характерних для даного захворювання розладів в сфері мислення, емоцій, змін стереотипу поведінки, зниження вольових спонукань та викривлення зацікавлень, наявність стабільних маячних ідей переоцінки своїх можливостей та знижену критику до свого захворювання та скоєного, відсутність достатнього усвідомлення необхідності в постійному прийомі підтримуючого лікування, потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

До наданої суду заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру №72 від 31.05.2022 року, який містить обґрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації, що є підставою для продовження примусового лікування.

Висновок комісії лікарів-психіатрів є переконливим і належним чином вмотивованим, підстав ставити під сумнів його правильність суд не вбачає.
У судовому засіданні також була заслухана позиція лікаря-психіатра ОСОБА_4 , який стверджував, що стан здоров`я ОСОБА_6 після лікування не покращився, досягнути стану ремісії до даного часу не вдалося, тому він потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу.
За таких обставин, з`ясувавши всі обставини заяви,заслухавши пояснення учасників процесу, думку прокурора, суд приходить до висновку про обґрунтованість продовження ОСОБА_6 застосування таких примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, оскільки не вбачається, що у ОСОБА_6 покращився стан здоров`я, внаслідок чого відпала б потреба в раніше застосованих заходах, він на даний час страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, виражений змішаний тип дефекту, а тому заяву слід задоволити.

Керуючись ст. ст.92-95 КК України, ст. ст. 372, 376, 512-514 КПК України -

постановив:
заяву задоволити.

Продовжити ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому за адресою:АДРЕСА_1 , який скоїв суспільно небезпечні діяння, передбачені ст.69, ч.3 ст.141, ч.2 ст.144, ч.2 ст.206, 19-93 п "а" КК Українизастосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу в порядку та строки визначені ст.395 КПК України, протягом семи днів з дня її оголошення до Львівського апеляційного суду. Оскарження ухвали не зупиняє її дії.

Повний текст ухвали проголошено 17 червня 2022 року об 15 годині 15 хвилин.

Суддя ОСОБА_1