справа № 462/3842/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2022 року Залізничний районний суд м. Львова в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000262 від 18.07.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, раніше судимого: 18.06.2020 року Залізничним районним судом м.Львова за ст.289 КК України до штрафу 17000грн., за ухвалою Залізничного районного суду від 12.04.2021 року покарання змінено на 240год. громадських робіт, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.5 ст.27, ч. 1 ст. 358 КК України, ч. 4 ст.358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 у невстановлені досудовим розслідуванням точну дату та час, перебуваючи у м. Києві, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи злочинні наслідки і бажаючи їх настання, маючи злочинний умисел, що посягає на встановлений порядок оформлення документів, які видаються державною установою, замовив у невстановленої досудовим розслідуванням особи виготовлення підробленого посвідчення водія на власне ім`я. При цьому, ОСОБА_3 розуміючи, що передбачену законом процедуру отримання посвідчення водія він не проходив та вказаний документ буде підробленим, вчинив пособництво в цьому надавши необхідні дані, а саме: свої паспортні дані, власне фотозображення та зразок підпису на чистому аркуші паперу формату А4 і цим самим заздалегідь обіцяв придбати підроблений документ - посвідчення водія. На виконання вказаної домовленості наприкінці травня 2022 року, ОСОБА_3 , перебуваючи у м. Києві, отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи підроблене посвідчення водія серії/номер НОМЕР_1 від 26.05.2022 на власне ім`я за яке він заплатив грошові кошти у розмірі 13 500 гривень. У подальшому, 17.07.2022 приблизно о 15 годині 20 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Каховська, 39 у ОСОБА_3 виник умисел на використання завідомо підробленого посвідчення водія серії/номер НОМЕР_1 від 26.05.2022, видане на ім`я ОСОБА_3 , шляхом пред`явлення його на вимогу працівників поліції для перевірки. Реалізовуючи свій злочинний умисел, з метою ввести в оману працівників правоохоронних органів про те, що він нібито правомірно керує автомобілем марки «Москвич 2141» державний номерний знак НОМЕР_2 , достовірно знаючи, що посвідчення водія серії/номер НОМЕР_1 від 26.05.2022 на своє ім`я, він не отримував у встановленому законом порядку, розуміючи суспільно небезпечний характер свого діяння, з метою підтвердження права керування транспортним засобом, пред`явив його інспектору УПП у Львівській області ДПП ОСОБА_4 під час перевірки документів, тобто використав завідомо підроблений документ.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані як пособництво не встановленій особі у підробленні посвідчення, яке видається державною установою та надає право, з метою його збуту, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.5 ст.27, ч. 1 ст. 358 КК України.
Окрім того, його дії кваліфіковані як використання завідомо підробленого документа, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Обвинувачений ОСОБА_3 надав письмову заяву, складену у присутності захисника-адвоката ОСОБА_5 , в якій зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.5 ст.27 ч. 1 ст. 358 КК України, ч. 4 ст.358 КК України, беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені в повному обсязі.
Також, у вказаній заяві зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Враховуючи викладене, положення підпункту 6 пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2617-VIII, також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодний з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням його та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

У відповідності до частини 2 ст. 382 КПК України у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

З урахуванням вказаного, вивчивши матеріали кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає винуватість ОСОБА_3 доведеною в межах пред`явленого обвинувачення та кваліфікує його дії за ч.5 ст.27, ч. 1 ст. 358 КК України, ч.4 ст.358 КК України, тобто як пособництво не встановленій особі у підробленні посвідчення, яке видається державною установою та надає право, з метою його збутута як використання завідомо підробленого документа.

Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При призначенні покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу, його щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (проступку), також вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

За таких обставин, відповідно до вимог ст.65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо, з метою перевиховання та виправлення підсудного, попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті у виді штрафу.

Саме таке покарання, на думку суду, слугуватиме не тільки справедливою карою за вчинене кримінальне правопорушення, але й буде запобігати вчиненню обвинуваченим нових злочинів, внесені корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізує негативні настанови та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність, позбавить можливості вчиняти нові злочини і буде необхідним для попередження нових кримінальних правопорушень.

На підставі ст.124 КПК України судові витрати у кримінальному провадженні у розмірі 1510,24 грн. за проведення судової технічної експертизи № СЕ-19/114-22/12517-ДД від 25.07.2022 року Львівським НДЕКЦ МВС України слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч. 1 ст. 358 КК України, ч.4 ст.358 КК України, та призначити покарання

- за ч.5 ст.27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 100(ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 ( одна тисяча сімсот) гривень;

- за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 ( вісімсот п`ятдесят ) гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у виді штрафу у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати у розмірі 1510,24 грн. за проведення судової технічної експертизи № СЕ-19/114-22/12517-ДД від 25.07.2022 року Львівським НДЕКЦ МВС України.

Речові докази: посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 26.05.2022 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , компакт-диск на якому містяться відеозаписами із нагрудних камер відео спостереження патрульних поліцейських, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Міра запобіжного заходу не обиралась.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1