Справа № 740/438/22
Провадження № 1-кс/740/881/22
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 серпня 2022 року м.Ніжин

Слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині клопотання слідчого СВ Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городня, Чернігівської області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
у кримінальному провадженні, внесеному 27.01.2022 до ЄРДР за №0000091, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, -

встановила:
31.08.2022 слідчий СВ Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 , звернувся до суду з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що 26.01.2022 близько 17 години 40 хвилин ОСОБА_6 у порушення підпункту «а» пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінетів Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року (далі ПДР), згідно якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння та під впливом наркотичного засобу каннабісу, що знижують реакцію та унеможливлюють належним чином оцінити дорожню обстановку, керуючи технічно-справним автомобілем марки ВАЗ-21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у порушення вимог п. 21.11 ПДР, яким забороняється перевозити дітей, зріст яких менше 145 см, у транспортних засобах без використання дитячих утримуючих систем, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією цього транспортного засобу, перевозив у якості пасажирів двох малолітніх дітей, а саме свого сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та племінницю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які перебували на задньому пасажирському сидінні, не обладнаному дитячими утримуючими системами, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, та рухаючись по вул. Вокзальна у м. Носівка Ніжинського району Чернігівської області у напрямку залізничного вокзалу в темний час доби, в умовах ожеледиці, поблизу будинку №274 у порушення вимог п.п. 2.3(б) ПДР, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 12.1 ПДР, згідно з яким під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним та п. 10.1 ПДР, відповідно до якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не вибрав безпечної швидкості руху керованого ним транспортного засобу з урахуванням дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, відволікся від керування автомобілем та, не переконавшись у безпечності, змінив напрямок руху, прийнявши вправо, виїхав за межі проїзної частини на праве узбіччя, де здійснив зіткнення з електричною залізобетонною опорою, в результаті чого малолітній пасажир ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у вигляді субарахноїдального крововиливу, забою головного мозку, набряку мозку, судомного синдрому, лівобічного геміпарезу, які в сукупності, як наслідок однієї травми в умовах дорожньо-транспортної пригоди, за ознакою небезпеки для життя в мить спричинення відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

27.01.2022 відомості про дане кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР за №0000091, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, в подальшому перекваліфіковано на ч.2 ст.286-1 КК України.
30.08.2022 ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 26.01.2022 в якому зафіксовано обстановку на місці події, сліди кочення коліс автомобіля по правому узбіччю, пошкодження електричної опори та розташування і пошкодження автомобіля; висновком щодо результатів медичного огляду ОСОБА_6 з метою виявлення стану спянінння від 26.01.2022 та актом до нього в яких зазначено, що на момент огляду ОСОБА_6 перебував у стані наркотичного сп`яніння; висновком експерта №СЕ-19/125-22/1141-ІТ від 09.06.2022 згідно якого в робочій гальмівній системі та системі рульового керування автомобіля ВАЗ-21063 р.н. НОМЕР_1 несправностей, які б перебували в причинному зв`язку з виникненням ДТП не виявлено; висновком судово-медичної експертизи №73 від 26.08.2022 згідно якої у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді субарахноїдального крововиливу, забою головного мозку, набряку мозку, судомного синдрому, лівобічного геміпарезу, які в сукупності за ознакою небезпеки для життя в мить спричинення відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень та могли утворитись за обставин ДТП; висновком судово-медичної експертизи №72 від 26.08.2022 згідно якого у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень та могли утворитись за обставин ДТП; висновком експерта №СЕ-19/125-22/4687-ІТ від 25.07.2022 згідно якого в умовах місця події в діях водія щодо зміни напрямку руху праворуч з виїздом за межі проїзної частини на праве узбіччя з послідуючим контактом з електроопором, за умов керованості автомобіля та відсутності перешкоди/небезпеки для руху при русі проїзною частиною, вбачається невідповідність вимогам визначенням термінів «проїзна частина» та «узбіччя» п.1.10, п.10.1ПДР і дана невідповідність перебуває у причинному зв`язку з виникненням ДТП; показаннями підозрюваного ОСОБА_6 , який підтвердив, що 26.01.2022 вживав наркотичний засіб канабіс шляхом куріння, після чого став керувати автомобілем ВАЗ-21063 р.н. НОМЕР_1 , перевозив на ньому двох малолітніх пасажирів свого сина ОСОБА_7 , який лежав в сумці для перенесення дітей на задньому сидінні та ОСОБА_8 , яка сиділа на задньому сидінні. Під час руху по вул.Вокзальна м.Носівка ОСОБА_7 став плакати, тому він відволікся від керування автомобілем, обернувся до дітей, а коли повернувся до дороги, то побачив, що автомобіль занесло на праве узбіччя та не встиг нічого зробити, як відбулось зіткнення з електроопором; показаннями свідка ОСОБА_9 , яка повідомила, що 26.01.2022 її чоловік ОСОБА_6 залишався вдома з малолітніми сином та племінницею, а вона ходила до своїх батьків додому. Близько 17 год. ОСОБА_6 зателефонував та повідомив, що забере її автомобілем, але потім близько 18 год. зателефонував їй та повідомив, що їхав з дітьми по вул.Вокзальна та потрапив в ДТП при якому діти отримали тілесні ушкодження.
Слідчий зазаначив, що відповідно до ст.177 КПК України метою обрання запобіжного заходу до громадянина ОСОБА_6 у вигляді особистого зобов`язання є запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки існують достатні підстави вважати, що останній може залишити постійне місце проживання та проживати в іншому місці. На це вказує той факт, що ОСОБА_6 зареєстрований в м.Носівка, але періодично здійснює поїздки до м.Київ, де також має можливість проживати за місцем реєстрації його дружини, постійного місця роботи не має.
Крім того, у відповідності до ст.178 КПК України, слід врахувати також тяжкість покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання підозрюваного винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється.
Разом з цим враховуючи те, що ОСОБА_6 на даний час має постійне місце проживання, проживає з дружиною та сином, які потребують допомоги, з`являється на виклики до слідчого, просить обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.
У судовому засіданні слідчий у кримінальному провадженні та прокурор клопотання підтримали, зазначили що вказаний запобіжний захід, який є найменш обтяжливим, зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні та просили його задовольнити.
Підозрюваний не заперечував проти застосування відносно нього такого запобіжного заходу. Зазначив, що готовий виконувати покладені на нього обов`язки.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали клопотання, дійшла наступних висновків.
Так, матеріалами клопотання встановлено, що 30.08.2022 ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України.
Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора, і вважає, що повідомлена ОСОБА_6 підозра повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обгрунтованості», відображеним зокрема у п.175 рішення від 21.04.2001 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N182).
Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрювану особу з певним злочином, на даному етапі, хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.
Надавши оцінку поясненням учасників судового розгляду та матеріалам, що містяться разом з клопотанням, взявши до уваги обставини, що встановлюються та враховуються при обранні запобіжного заходу (ч.1 ст.194 КПК України), а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, його особу, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність наведених у клопотанні ризиків.
На переконання слідчого судді, достатнім та ефективним для усунення виявлених ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, у даному кримінальному провадженні є застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання одночасно з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що особисте зобов`язання є достатньою мірою запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 , а тому клопотання підлягає задоволенню.
При цьому, слідчий суддя вважає, що обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, за своєю суттю є пропорційними, помірними та такими, що не становитимуть надмірний тягар для підозрюваного, у зв`язку з чим їх застосування не суперечить п.2 ч.3 ст.132 КПК України, та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) та «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 р.).
Керуючись ст.ст. 2, 7-9, 176-179, 193, 194, 205, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

постановила:
клопотання слідчого задовольнити.
Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городня, Чернігівської області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:
- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора та суду на визначений час;
- не відлучатися із населеного пункту в якому він зареєстрований і проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього відповідно до ч.2 ст.179 КПК України може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Строк дії ухвали визначити до 29 жовтня 2022 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Копію ухвали негайно вручити підозрюваному ОСОБА_6 та надати для виконання начальнику Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області та прокурору.

Слідчий суддя ОСОБА_1