Справа № 152/397/22
У Х В А Л А
іменем України

30 травня 2022 року м. Шаргород

Справа №152/397/22

Провадження №1-кп/152/72/22

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового

засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду у відкритому підготовчому судовому засіданні угоду про примирення між обвинуваченим та потерпілим від 15.05.2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000193 30.12.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, військовозобов`язаного, не є особою з інвалідністю, не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

з участю сторін кримінального

провадження

зі сторони обвинувачення:

прокурора Шаргородського

відділу Жмеринської окружної

прокуратури ОСОБА_4 ,

зі сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

учасника судового провадження:

потерпілого ОСОБА_5 ,

встановив:

Обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.1 ст.286 КК України надійшов до Шаргородського районного суду 16.05.2022 року.

Відповідно до ухвали від 16.05.2022 року, кримінальне провадження призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 30.05.2022 року (а.п.11).

24.05.2022 року до Шаргородського районного суду потерпілим ОСОБА_5 подано угоду про примирення між обвинуваченим та потерпілим в кримінальному провадженні від 15.05.2022 року (а.п.18-20).

Судом встановлено, що згідно з обвинувальним актом від 13.05.2022 року, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 30.12.2021 року приблизно о 14 годині 30 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «MERCEDES BENZ ML 350» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , їдучи неподалік від будинку №14 по вулиці Будівельників в м. Шаргород Жмеринського району, з урахуванням дорожніх умов, не вибрав безпечну швидкість керованого ним транспортного засобу, здійснюючи маневр обгону, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням та здійснив зіткнення із автомобілем марки «OPEL COMBO» з державним номером НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «OPEL COMBO» з державним номером НОМЕР_2 ОСОБА_5 , відповідно до висновку експерта за №5 від 30.03.2022 року, отримав тілесні ушкодження у виді закритої тупої травми грудної клітки перелому 3, 4 ребер справа по середньо-ключичній лінії, забою правої легені, закритої черепно-мозкової травми забою головного мозку, субдуральної гематоми над правою півкулею головного мозку без компресійно-дислокаційного синдрому (об`ємом приблизно 100 мл.), саден в ділянці правого променево-зап`ястного суглобу, на чолі, на середній третині лівої гомілки, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, оскільки спричиняють за собою тривалий розлад здоров`я терміном понад 21 день.

Відповідно до висновку експерта за №СЕ-19/102-22/5667-ІТ від 09.05.2022 року, в дорожній ситуації, що склалася, в діях водія автомобіля марки «MERCEDES BENZ ML 350» з державним номерним знаком НОМЕР_1 ОСОБА_3 з технічної точки зору вбачається невідповідність вимогам п.п.10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, при цьому невідповідність вимогам п.п.10.1, 12.1 Правил Дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

Під час руху ОСОБА_3 допустив порушення вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху України, з гідно з яким перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Між тим, що внаслідок ДТП потерпілий ОСОБА_5 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження та порушенням обвинуваченим ОСОБА_3 вимог п.п.10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, є прямий причинний зв`язок.

Вказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

15.05.2022 року у м. Київ між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 була укладена угода про примирення (а.п.18-20).

Зі змісту вказаної угоди вбачається, що в ній викладені обставини вчинення кримінального правопорушення, які, однак, не відповідають викладу фактичних обставин злочину та формулюванню обвинувачення ОСОБА_3 у обвинувальному акті від 13.05.2022 року; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, не вказаний, проте зазначено, що цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілою не заявлений, разом з тим у кримінальному провадженні є потерпілий ОСОБА_5 , а також вказується про пом`якшуючі покарання обставини, серед яких зазначається, крім щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків та надання матеріальної допомоги на проведення медичного огляду та лікування, хоча розмір збитків чи шкоди у п.2 угоди не вказаний її сторонами.

Крім того, відповідно до вказаної угоди, обставин, які обтяжують покарання не встановлені; за матеріалами кримінального провадження обставинами, які характеризують особу (підозрюваного (винного) є такі: обвинувачений раніше не судимий, позитивно охарактеризований за місцем постійного проживання та роботи.

До того ж, з п.5 угоди вбачається, що обмеження, які виключають укладення угоди про примирення, відсутні; кримінальне правопорушення класифікується сторонами угоди як злочин середньої тяжкості та сторони зсилаються на вимоги ч.ч.2, 3 ст.12 КК України.

Разом з тим, суд звертає увагу сторін кримінального провадження, що ст.12 КК України визначено наступну класифікацію кримінальних правопорушень: кримінальні проступки і злочини (ч.1 ст.12 КК України).

Частиною 2 ст.12 КК України визначено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Частина 3 ст.12 КК України визначає, що злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі, та особливо тяжкі.

Таким чином, ні частиною 2, ні частиною 3 статті 12 КК України злочини не класифікуються як злочини середньої тяжкості, про що зазначено сторонами угоди.

Так, згідно з вимогами ч.4 ст.12 КК України, злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , класифікується як нетяжкий злочин.

Також, у п.6 угоди сторони угоди зсилаються на узгоджене сторонами покарання за вчинення кримінального правопорушення та на те, що обвинувачений беззастережно визнає свою вину у скоєнні кримінального правопорушення за ч.1 ст.286 КК України. Враховуючи вказану обставину, а також особу винного вчинення ним вперше необережного злочину середньої тяжкості, враховуючи наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обставин, які обтяжують покарання, добровільне відшкодування завданої внаслідок злочину шкоди, сторони угоди прийшли до примирення та згоди про клопотання перед судом про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України та закриття кримінального провадження.

В той же час, відповідно до ч.1 ст.471 КПК України, в угоді про примирення зазначаються, окрім іншого, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням.

Проте, у наданій суду угоді про примирення відсутнє узгоджене сторонами угоди покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням.

На те, що в угоді про примирення повинен бути зазначений вид покарання, яке буде застосовано до обвинуваченого, вказує і п.4 ч.5 ст.474 КПК України, відповідно до якого перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд під час судового засідання повинен з`ясувати в обвинуваченого, чи цілком він розуміє вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обвинувачений ОСОБА_3 не зміг в підготовчому судовому засіданні відповісти на питання суду щодо виду покарання, оскільки в угоді про примирення відсутній узгоджений сторонами угоди вид покарання, який буде застосований до обвинуваченого у разі затвердження угоди судом.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 зазначив про те, що примирення між ним та потерпілим ОСОБА_5 дійсно відбулося і є підстави саме для звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України.

Також, суд звертає увагу на те, що в угоді про примирення відсутнє зазначення про розуміння обвинуваченим характеру його обвинувачення за ч.1 ст.286 КК України, що також перевіряється судом у відповідності до п.3 ч.5 ст.474 КПК України. Викладене, на переконання суду, свідчить про те, що укладення угоди сторонами є наслідком нерозуміння потерпілим та обвинуваченим як змісту обвинувального акта, так і наслідків затвердження угоди в суді, що згідно з п.3 ч.7 ст.474 КПК України є підставою для відмови в затвердженні угоди.

Таким чином, умови угоди суперечать вимогам ст.ст.471, 474 КПК України.

Хоча, зміст п.п.7, 8 угоди і свідчить про те, що наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки невиконання угоди про примирення сторонам угоди роз`яснені та зрозумілі.

Угода засвідчена підписами потерпілого та обвинуваченого.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у пред`явленому обвинувачені.

Обвинуваченому було роз`яснено його право на судовий розгляд справи в загальному порядку, де прокурор повинен довести його винуватість, роз`яснено право клопотати про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження за ст.46 КК України, а також право заперечувати проти затвердження угоди.

Потерпілий ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні зазначив, що він не оспорює обставин, які інкримінують обвинуваченому згідно з обвинувальним актом, підтвердив, що примирився з обвинуваченим ОСОБА_3 , який повністю відшкодував йому заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду; вказував, що дійсно між ним та обвинуваченим була укладена угода про примирення, наслідком якої, як він вважав, стане закриття кримінального провадження.

При цьому, судом було роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_3 , що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також, роз`яснено сторонам кримінального провадження їх право змагальності, тобто самостійного обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

Сторони угоди: обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_5 вважають, що угода про примирення відповідає вимогам КПК України і КК України та підлягає затвердженню.

Прокурор ОСОБА_4 вважає, що угода про примирення від 15.05.2022 року, укладена обвинуваченим ОСОБА_3 з потерпілим ОСОБА_5 , не відповідає нормам КПК України та КК України, тому вважає, що відсутні підстави для затвердження угоди, оскільки зазначені у ній фактичні обставини кримінального правопорушення не відповідають тим, що викладені у оголошеній ОСОБА_3 підозрі та в обвинувальному акті, а також, угода не містить погодження сторонами угоди покарання, яке має призначатися обвинуваченому за наслідками затвердження угоди судом. До того ж, як повідомили обвинувачений та потерпілий, вони примирилися, тому пріоритетним є розгляд питання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України.

Заслухавши думки учасників підготовчого засідання та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст.474, 475 КПК України, загальний порядок судового провадження на підставі угоди передбачає ухвалення такого судового рішення як обвинувальний вирок із призначенням обвинуваченому покарання, визначеного сторонами угоди.

Разом із тим, сторонами угоди, яка розглядається, не визначено покарання, яке має бути призначене обвинуваченому, у випадку затвердження угоди.

Натомість, у п.6 угоди зазначається про примирення між обвинуваченим та потерпілим та наявність підстав для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України та закриття кримінального провадження.

Проте, порядок закриття кримінального провадження, зокрема, з підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності в тому числі, згідно із ст.46 КК України, визначається ст.284 КПК України.

Так, ст. 46 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, ..., звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Наслідком звільнення від кримінальної відповідальності і закриття кримінального провадження з наведеної вище підстави є ухвалення судового рішення у формі ухвали, а не обвинувального вироку.

Відтак, умови угоди про примирення суперечать вимогам як КК України, так і КПК України.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, тобто у вчинені нетяжкого злочину, визнав свою провину у скоєному в повному обсязі, повністю відшкодував заподіяні збитки та примирився з потерпілим, що підтверджено потерпілим ОСОБА_5 .

Матеріалами справи також підтверджується, що вказане кримінальне правопорушення ОСОБА_3 вчинив вперше.

Також, в підготовчому судовому засіданні достовірно встановлено, що обвинувачений не заперечував проти закриття відносно нього провадження на підставі ст.46 КК України, а потерпілий дав згоду на звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на цій підставі і не заперечував проти закриття кримінального провадження.

До того ж, обвинуваченим та потерпілим подано до суду спільне клопотання від 15.05.2022 року про закриття кримінального провадження на підставі ст.46 КК України, тобто у зв`язку із примиренням винного з потерпілим, що свідчить про наявність підстав для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст.46 КК України та ст.284 КПК України.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.19 постанови Пленуму ВССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» від 11.12.2015 року за №13, приймаючи рішення щодо затвердження укладеної між сторонами кримінального провадження угоди, суд, крім зазначеного вище, має враховувати, що: у випадках, коли у кримінальному провадженні одночасно вбачаються підстави для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим, передбачені ст.46 КК, та для призначення обвинуваченій особі покарання на підставі угоди між потерпілим і підозрюваним/обвинуваченим (надійшла укладена між сторонами угода про примирення), суд, враховуючи, що стаття кримінального закону, яка передбачає таке звільнення від кримінальної відповідальності, має імперативний (обов`язковий) характер, а також беручи до уваги встановлені обставини, повинен: 1) за наявності підстав для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим (вчинення першим злочину невеликої тяжкості чи з необережності злочину середньої тяжкості вперше, відшкодування обвинуваченим потерпілому завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди, а також дійсного примирення з останнім, про що свідчить, крім іншого, згода потерпілого на звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на цій підставі) та згоди обвинуваченого на таке звільнення і закриття провадження з таких підстав відмовити згідно з п.3 ч.7 ст.474 КПК у затвердженні угоди про примирення та звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК; 2) за наявності підстав для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, у разі якщо потерпілий заперечує проти такого звільнення, оскільки результатом його примирення з обвинуваченим є укладена між ними угода, в якій визначено конкретне покарання або зазначено про звільнення від його відбування з випробуванням, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК, за відсутності підстав для відмови в її затвердженні ухвалити вирок, яким має затвердити угоду і призначити узгоджену сторонами міру покарання.

Враховуючи наведене, а також те, що звільнення від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі є найбільш сприятливою умовою, що покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, суд вважає необхідним відмовити в затвердженні угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим від 15.05.2022 року на підставі п.1 та п.3 ч.7 ст.474 КПК України, оскільки умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та порушують права обвинуваченого.

Частинами 1, 2 ст.369 КПК України встановлено, що судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку. Судове рішення, у якому слідчий суддя, суд вирішує інші питання, викладається у формі ухвали.

Таким чином, відмовляючи в затвердженні угоди про примирення, суд викладає судове рішення у формі ухвали.

Керуючись ст.ст.314, 468, 469, 471, 473-475 КПК України, суд,

ухвалив:

В затвердженні угоди про примирення, яка укладена 15 травня 2022 року в м. Київ між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 , відмовити на підставі п.п.1, 3 ч.7 ст.474 КПК України.

Судове провадження продовжити у загальному порядку, продовживши підготовче судове засідання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1