Справа № 724/561/22
Провадження № 1-кп/720/82/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2022 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000029 від 09 лютого 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, неодруженого, із незакінченою вищою освітою, непрацюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту, затвердженого прокурором 18 березня 2022 року, ОСОБА_5 обвинувачуються в тому, що в другій декаді січня 2022 року перебуваючи на сміттєзвалищі на території колишнього цукрового заводу, що в адміністративних межах с. Зарожани Дністровського району Чернівецької області, знайшов 1 патрон з маркувальними позначеннями «17 90», який є проміжним патроном призначеним для проведення пострілу із нарізної вогнепальної зброї калібру 5,45 мм та 8 патронів, з яких 1 з маркувальними позначеннями «539 74» та 7 з маркувальними позначеннями «539 64», які є проміжними патронами призначеним для проведення пострілу із нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62 мм та достовірно знаючи, що не має передбаченого законом дозволу, в порушення вимог ст. 39 Закону України «Про Національну поліцію» та наказу МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року «Про затвердженням Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолодженої зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів» незаконно зберігав їх при собі та переніс до місця свого проживання, що по АДРЕСА_1 , де незаконно без передбаченого законом дозволу зберігав їх до 12 лютого 2022 року.
Такі дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 263 ч. 1 КК України, як незаконне придбання, носіння та зберігання бйових припасів без передбаченого законом дозволу.
06 квітня 2022 року між прокурором та обвинуваченим була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.
Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 263 ч. 1 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести обвинувачений. Так, обвинувачений беззастережно визнав свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. Сторони кримінального провадження із урахуванням того, що обвинувачений вину повністю визнав, у вчиненому щиро розкаявся та активно спряв розкриттю злочину, узгодили покарання обвинуваченого за вчинене кримінальне правопорушення за ст. 263 ч.1 КК України із використанням ст. 69 КК України у виді громадських робіт.
В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки їх невиконання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, внаслідок якого шкода завдана лише державним інтересам.
Сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст яких відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам кримінально-процесуального кодексу України та кримінального кодексу України.
При цьому, приймаючи до уваги, що обвинувачений вину повністю визнав та у вчиненому щиро розкаявся, активно посприяв розкриттю кримінального правопорушення, а також незначну кількість виявлених у нього бойових припасів, суд погоджується із узгодженою сторонами мірою покарання, визнає дані обставини винятковими та вважає, що мінімальна міра покарання за ч. 1 ст. 263 КК України не відповідає особі обвинуваченого, а вказані обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, у зв`язку із чим, керуючись ст. 69 ч. 1 КК України приходить до висновку про доцільність переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у виді громадських робіт, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України, а наявні судові витрати по справі відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню в дохід держави з обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 06 квітня 2022 року про визнання винуватості між прокурором Дністровської окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України та із застосуванням ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 240 (двісті сорок) годин.
Речові докази кримінального провадження 35 (тридцять п`ять) металевих предметів, зовні схожі на набої до нарізної зброї, з яких 1 патрон з маркувальними позначеннями «17 90» та 8 патронів, з яких 1 з маркувальними позначеннями «539 74» та 7 з маркувальними позначеннями «539 64», які зберігаються в кімнаті речових доказів ВП № 2 (м. Хотин) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області, після набрання вироком законної сили, знищити.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи по справі в розмірі 1029 (однієї тисячі двадцяти дев`яти) гривень 72 копійок.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.
Вирок на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Чернівецького апеляційного суду через Новоселицький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення копії вироку.
Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1