ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7801/22
провадження № 1-кс/753/1347/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" липня 2022 р. слідчий суддя Дарнциького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , вивчивши матеріали скарги адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 на незаконне затримання,

ВСТАНОВИВ:
В провадження слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 щодо незаконного затримання останнього.

На обґрунтування скарги заявник вказує, що 26.07.2022 р. слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 в рамках здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0001107 від 01.11.2021 року було затримано ОСОБА_5 , який наразі перебуває у Ізоляторі тимчасового тримання ГУНП у м. Києві, розташованому на території Дарницького району м. Києва.

Посилаючись на допущені слідчим під час затримання порушення норм кримінального процесуального закону, адвокат ОСОБА_2 , керуючись ст. 206 КПК України, просить визнати незаконним затримання ОСОБА_5 та звільнити останнього.

Вивчивши зміст скарги, додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 4 ст. 208, п. 6 ч. 3 ст. 42 КПК України, підозрюваний має право вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.

Так, у відповідності ст.206 КПК України на слідчого суддю покладено обов`язки щодо захисту прав людини.

Приписами вказаної вище статті визначено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Слідчим суддею в рамках перевірки обставин, зазначених у скарзі було здійснено запит до начальника Ізолятора тимчасового тримання ГУНП у м. Києві щодо утримання в указаній установі ОСОБА_3 .

Згідно листа начальника Ізолятора тимчасового тримання ГУНП у м. Києві № 1518/125/32-2022 від 28.07.2022 року, ОСОБА_3 о 02:48 год. 27.07.2022 року був доставлений до ІТТ (м. Київ, вул. Ремонтна,7) та поміщений на підставі протоколу затримання відповідно до ст. 208 КПК України.

28.07.2022 р. о 10:12 год. ОСОБА_3 виданий за межі ІТТ разом з матеріалами особової справи для участі у судовому засіданні щодо обрання запобіжного заходу.

З огляду на викладене, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 не знаходиться на території юрисдикції Дарницького районного суду м. Києва на час розгляду скарги, а доставлений до іншого суду для вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до мотивації правової позиції Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловленої у Постанові від 27 травня 2019 року (справа №766/22242/17), згідно частин 2-5 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. При цьому слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Водночас якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду». Отже, ст. 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу. Таким чином, наведені вище положення ст. 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках. При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, post factum, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.

Таким чином, оскільки, клопотання подано в порядку ст. 206 КПК України і відповідно слідчий суддя ухвалює рішення в межах процедури, яка передбачена кримінальним процесуальним законом.

За результатами вивчення скарги адвоката ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_3 , поданої в порядку ст. 206 КПК України щодо незаконного затримання ОСОБА_3 , слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 26, 206, 303, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 на незаконне затримання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1