ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 740/2157/19
провадження № 51-5091км21

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника

ОСОБА_6 на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 30 липня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001166, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , такого, що не має судимостей,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 травня

2021 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 125 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 грн.
Постановлено стягнути з засудженого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 5765, 43 грн на відшкодування матеріальної та 3000 грн моральної шкоди, а також 5000 грн - витрати на правову допомогу.
Згідно з вироком 09 вересня 2018 року близько 22:00 ОСОБА_7 , перебуваючи на подвір`ї багатоквартирного будинку за адресою

АДРЕСА_2 , під час сварки з ОСОБА_8 умисно завдав останньому один удар кулаком правої руки в ділянку обличчя зліва, спричинивши потерпілому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 30 липня 2021 року апеляційну скаргу потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_8 задоволено. Вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 змінено, постановлено стягнути з засудженого на користь потерпілого 20000 грн на відшкодування моральної шкоди та 22242, 50 грн витрат на правову допомогу.
У решті вирок щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги й узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
На обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що апеляційний суд у порушення вимог процесуального закону розглянув кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілого за відсутності сторони захисту (засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 ). Стверджує, що напередодні судового засідання нею було направлено клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою засудженого та її зайнятістю в іншому судовому засіданні в провадженні, в якому її підзахисний перебуває під вартою. Проте, апеляційний розгляд не було відкладено і справу розглянуто за відсутності сторони захисту. Вважає, що у такий спосіб було порушено право ОСОБА_7 на справедливий судовий розгляд. Отже, з огляду на допущені апеляційним судом порушення, вважає ухвалу апеляційного суду такою, що не відповідає вимогам ст. 370 КПК.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор вважав, що касаційна скарга підлягає задоволенню, ухвала апеляційного суду скасуванню із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Розглядаючи касаційну скаргу захисника на ухвалу апеляційного суду, колегія суддів дійшла висновку про таке.
Частиною 1 ст. 412 КПК передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Зі змісту ст. 370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, зокрема, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК.
Проте апеляційний суд під час перегляду вироку щодо ОСОБА_7 не дотримався вимог процесуального закону.
Як видно з матеріалів кримінального провадження, його розгляд у суді апеляційної інстанції за апеляційною скаргою потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_8 був призначений на 27 липня 2021 року. За клопотанням захисника засудженого адвоката ОСОБА_6 апеляційний розгляд було відкладено на 30 липня 2021 року.
Напередодні судового засідання цей адвокат подала клопотання, в якому просила відкласти розгляд справи, зокрема, у зв`язку із хворобою засудженого

ОСОБА_7 та неможливістю прибути його в судове засідання ( а.с. 185). При цьому адвокат зазначила, що в подальшому будуть надані відповідні документи на підтвердження хвороби засудженого та перебування його на лікарняному.
Як видно з журналу судового засідання та ухвали, апеляційний суд 30 липня

2021 року розглянув апеляційну скаргу сторони обвинувачення за відсутності сторони захисту адвоката та засудженого.

У зв`язку із цим колегія суддів звертає увагу на те, що право підозрюваного,обвинуваченого на захист є невід`ємною складовою права на справедливий суд

(ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 21 КПК).

Право на захист закріплено ст. 63 Конституції України, а забезпечення цього права

є однією з основних засад судочинства в Україні (ст. 129 Основного Закону,

ст. 7 КПК).
Колегія суддів вважає, що за обставин даної справи з боку суду апеляційної інстанції мало місце порушення права ОСОБА_7 на захист, оскільки апеляційний суд не забезпечив реалізації ним цього права згідно з вимогами КПК під час перегляду справи в апеляційному порядку. Адже з клопотання сторони захисту про відкладення розгляду справи фактично вбачається, що засуджений мав намір брати участь у судовому засіданні під час розгляду апеляційної скарги потерпілого та цивільного позивача, який порушував питання про збільшення розміру відшкодування шкоди, яка за вироком місцевого суду підлягає стягненню з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 .
Посилання ж апеляційного суду в ухвалі на те, що ОСОБА_7 не підтвердив факт свого захворювання, є неприйнятним. Адже відповідні документи про це сторона захисту могла надати лише після одужання засудженого. До того ж, відповідний документ з медичної установи сторона захисту долучила до касаційної скарги, що свідчить про те, що ОСОБА_7 дійсно хворів з 28 липня 2021 року по 06 серпня 2021 року.
Вказане порушення в контексті ч. 1 ст. 412 КПК є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Отже, ухвала Чернігівського апеляційного суду від 30 липня 2021 року щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно врахувати наведене та прийняти законне й обґрунтоване судове рішення.
Ураховуючи наведене, касаційна скарга захисника підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника задовольнити.
Ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 30 липня 2021 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3