Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/198/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2022 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 травня 2022 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук, Полтавської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 04.04.2019 року Київським районним судом м. Полтава за ч. 1 ст.309, ст.71 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 12 год. 50 хв. 10.05.2022 року по 12 год. 50 хв. 26.06.2022 року з визначенням застави у 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті становить 148 860 грн.
інші учасники судового розгляду:
прокурор ОСОБА_8 ,

захисник ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, ухвалити нову, якою обрати стосовного підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема, особисте зобов`язання. Свої вимоги обґрунтовуєтим, що в ухвалі слідчого судді відсутні обґрунтування щодо неможливості застосувати більш м`яких запобіжних заходів. В порушення ст. 196 КПК України в ухвалі не зазначено обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Крім того, відсутні підстави стверджувати про наміри та можливість підозрюваного переховуватись від слідства та суду, перешкоджати будь-яким чином провадженню, а наявність доказів сприяння підозрюваним проведенню досудового розслідування, є підставою для застосування до ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , утримуючись у Державній установі «Кропивницька виправна колонія № 6», у невстановлений слідством час, при невстановлених слідством обставинах, вступив у попередню змову із засудженими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 щодо незаконного придбання, зберігання з метою збуту та передачі у місця позбавлення волі особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабісу.

Спонукаємі корисливим мотивом, усвідомлюючи неправомірність своїх дій, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з метою втілення злочинного задуму ОСОБА_7 , втягнули до злочинної діяльності раніше не судимого та свого добре знайомого товариша ОСОБА_11 . У невстановлений органом досудового розслідування час та за невстановлених обставин та місці, ОСОБА_7 з метою особистого збагачення, шляхом подальшого збуту, разом із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , незаконно придбали особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину, становить 1,31 грама.

У подальшому 27.01.2022 року, ОСОБА_7 надав вказівку ОСОБА_11 вчинити дії з пакування наркотичного засобу, шляхом поміщення його до пакету, разом із металевими грузикамии, змотуванні і фіксацією клейкою стрічкою. На виконання спільного злочинного умислу, ОСОБА_7 надав вказівку ОСОБА_9 та ОСОБА_10 безпосередньо отримати (підібрати) наркотичний засіб з території локальної дільниці ДУ «Кропивницька виправна колонія №6» для подальшої її передачі йому особисто та розповсюдження на території колонії.

27.01.2022 близько 18.03 год., реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_11 направився до ДУ «Кропивницька виправна колонія №6», яка розташована за адресою: м. Кропивницький, вул. Яновського, 50, де о 18.13 год. знаходився біля стін вказаної установи. Наблизившись до паркану, з боку локальної дільниці відділення психологічної служби № 3 відділу соціально-виховної та психологічної роботи вищевказаної виправної колонії, використовуючи заздалегідь спеціально приготований пристрій для збільшення дальності кидка «рогатку», здійснив передачу у місце позбавлення волі шляхом перекиду через зовнішню огорожу (паркан) на територію ДУ «Кропивницька виправна колонія № 6», попередньо упакований один згорток, всередині якого, відповідно до висновку судової експертизи від 03.02.2022 року, знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб-канабіс, загальна маса якого в перерахунку на суху речовину, становить 1,31 грама.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковані як незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України, про що 09.05.2022 року йому повідомлено про підозру.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10.05.2022 задоволено клопотання слідчого ВР ОТЗ СУ ГУНП в Кіровоградській області про застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002609 в межах строку досудового розслідування, з 12.50 год. 10.05.2022 по 12.50 год. 26.06.2022 включно, з визначенням застави. Рішення слідчого судді мотивовано тим, що злочин по якому пред`явлено ОСОБА_7 повідомлення про підозру є: тяжким, закінченим, умисним, корисливим. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним у вчиненні злочину - до 10 років позбавлення воді з конфіскацією майна, та є підставою для початку можливого переховування від слідства та суду. Крім того, обравши запобіжний захід не пов`язаний з тримання під вартою останній може знищити, сховати будь-яку з речей чи документів, що має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню або вчинити інший злочин.
Заслухавши доповідь судді, в дебатах захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення ухвали суду без зміни, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані в повному обсязі.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.

Як убачається з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, які відносяться до категорії тяжких злочинів, про що йому вручено повідомлення про підозру.

При цьому, відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя перевірив наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, про що зазначив в ухвалі.

Колегія суддів не погоджується з доводами захисника щодо недоведеності жодного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки оцінюючи ризики, заявлені та обґрунтовані у клопотанні слідчого, слідчий суддя встановив, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, а санкція інкримінованої йому статті передбачає позбавлення волі строком до десяти років. Крім того, має можливість впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як останній вчинив кримінальне правопорушення під час відбування покарання за останнім вироком.

Тому, суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання ОСОБА_7 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції».

Слідчий суддя, врахувавши дані щодо особи підозрюваного, та врахувавши ступінь тяжкості злочинів, в яких підозрюється ОСОБА_7 , дійшов правильного висновку про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки останній неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а вік та стан здоров`я підозрюваного не перешкоджає його триманню під вартою.

Більш того, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні корисливого, тяжкого кримінального правопорушення, у сфері обігу наркотичних засобів, направлене проти здоров`я нації, вчинено умисно, що має надзвичайно високий рівень суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для суспільства, відтак порушує основоположні цінності суспільства, наявність ознак справжнього інтересу, придбання, зберігання з метою збуту та збут небезпечних наркотичних засобів у місці позбавлення волі, за попередньою змовою групою осіб, та будучи особою, яка на даний час відбуває покарання у ДУ «Кропивницька ВК 6», продовжив систематично вчиняти нові корисливі злочини щодо збуту наркотичних засобів. При цьому, відповідно до рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України», зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.
Також, на переконання колегії суддів, менш суворий запобіжний захід, такий як тримання під домашнім арештом чи особисте зобов`язання, не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків.
При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Таким чином, обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою не гарантує унеможливлення продовження злочинної діяльності ОСОБА_7 навіть у разі перебування під домашнім арештом чи особистому зобов`язані, оскільки, залишиться доступ до Інтернет мережі, тобто існує можливість в інший спосіб продовжувати злочинну діяльність.

Отже, на думку апеляційного суду, висновки слідчого судді, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не достатні для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, є мотивованими.

Апеляційним судом враховуються доводи захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 стосовно того, що обвинувачений погоджується давати покази та не має намірів переховуватись від слідства та суду.
Разом з тим, на противагу цим доводам, апеляційний суд вважає, що на даний час, вказані обставини не можливо віднести до тих достатніх стримуючих чинників, які у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на переховування від суду; здійснення незаконного впливу на свідків; або вчинення ним іншого кримінального правопорушення, тобто визнати ці обставини такими, що можуть гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя правильно врахував обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованих злочинів, які пов`язанні зі збутом особливо небезпечних наркотичних засобів, а також особу підозрюваного, та у відповідності до ст.182 КПК України правильно визначив підозрюваному як альтернативний запобіжний захід заставу у 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки такий розмір застави достатньою мірою може гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.
На думку апеляційного суду, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та висунутої підозри у вчиненні тяжкого злочину, визначений слідчим суддею розмір застави є достатнім і прийнятним та буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною й обґрунтованою, відтак підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 193, 194, 376 ч.2, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 травня 2022 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: