Справа № 740/5782/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/281/22
Категорія - продовження строків тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

16 травня 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 лютого 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 186 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , громадянину України, не працюючому, в силу ст. 89 КК України не судимому, продовжений строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 15 квітня 2022 року включно.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції вказав на те, що розгляд кримінального провадження не завершений з об`єктивних причин, ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою на даний час не зменшилися та продовжують існувати, а підстав для скасування запобіжного заходу або заміни його на більш м`який у виді домашнього арешту, як про це просила захисник, суд не встановив.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу місцевого суду скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора, аргументуючи тим, що в порядку ч. 1 ст. 331 КПК України, прокурор не наділений повноваженнями звертатись до суду під час судового розгляду з клопотанням про продовження запобіжного заходу, а суд не наділений повноваженнями з розгляду вказаного клопотання. При цьому, ч. 3 ст. 331 КПК зобов`язує суд, незалежно від наявності клопотань, розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження обвинувального акту до суду.

Звертає увагу, що вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України, в той же час, у клопотанні було посилання на ст. 315 КПК України, що не відповідало стадії судового розгляду.

На думку захисника, питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою повинно було розглядатись судом в порядку ч. 2 та ч. 3 ст. 331 КПК України. Апелянт вказує на невідповідність поданого прокурором клопотання вимогам ст. 184 КПК України, оскільки у ньому відсутній виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення та посилання на матеріали, якими підтверджуються ці обставини. Стороні захисту не були надані копії матеріалів, якими підтверджується необхідність застосування запобіжного заходу.

Перелічені недоліки клопотання, унеможливлювали встановлення судом такої обов`язкової підстави застосування запобіжного заходу, як наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення. Клопотання взагалі не містить вказівок на жодний доказ, який би доводив перелічені обставини для застосування саме такого запобіжного заходу, що позбавило сторону захисту реалізувати своє право на здійснення ефективного захисту.

На порушення вимог ч. 2 ст. 193 КПК України судом було проігноровано клопотання сторони захисту щодо заміни запобіжного заходу, а також не було досліджено речових доказів, документів, показань, на які посилається прокурор, та не допитані свідки, на показання яких посилається сторона обвинувачення, як на доказ обґрунтованості пред`явленої підозри.

Вказані порушення, на переконання апелянта, унеможливили підтвердження чи спростування обставин обґрунтованості підозри, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, а тому воно підлягає безумовному скасуванню.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника адвоката, які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і зміни запобіжного заходу, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Обрання, скасування або зміна запобіжного заходу в суді під час судового розгляду регламентується положеннями статті 331 КПК України, у порядку передбаченому главою 18 цього Кодексу. Проте, це не означає, що прокурор і суд дублюють повністю положення процесуального закону, які застосовуються під час досудового розслідування, враховують особливості судового розгляду кримінального провадження.

Тому, доводи захисника про відсутність у прокурора як сторони обвинувачення права звертатися з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, доводити обґрунтованість підозри, вручати завчасно копії матеріалів, якими підтверджується необхідність продовження дії запобіжного заходу, є помилковим тлумаченням закону.

Як убачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , небезпечних для життя в момент заподіяння, від яких наступила смерть потерпілого, а також у спричиненні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 з метою відкритого заволодіння майном потерпілого, за що передбачена кримінальна відповідальність за ч. ч. 1 та 2 ст. 121, ч. 1 ст. 186 КК України.

За пред`явленим обвинуваченням, ОСОБА_6 на час інкримінованих кримінальних правопорушень перебував у стані алкогольного сп`яніння.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що обвинувачений може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Продовжуючи ОСОБА_6 строк тримання під вартою, суд вірно зазначив в ухвалі, що вказані прокурором ризики не зменшились та визнав їх такими, що виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою та виключають можливість зміни на більш м`який, як про це просила захисник у своєму клопотанні.

Наразі, питання доведення винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину «поза розумним сумнівом» не є предметом ні судового, ні апеляційного розглядів, оскільки вирішується питання виключно щодо доведеності обставин, які виправдовують тримання ОСОБА_6 під вартою.

Відповідно до пункту 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, якщо цього вимагає суспільний інтерес.

ОСОБА_6 обвинувачується в заподіянні тяжких тілесних ушкоджень одному потерпілому, який помер від цих ушкоджень та в навмисному побитті і заподіянні тяжких тілесних ушкоджень іншому потерпілому та у пограбуванні. Характер обвинувачення вказує на застосування тяжкого фізичного насильства до потерпілих, застосованого на ґрунті вживання алкоголю, а тому суспільний інтерес як громадська безпека та спокій вимагають до спростування обвинувачення тримання обвинуваченого під вартою.

Судовий розгляд кримінального провадження на даний час триває та не завершений з об`єктивних причин, чергове судове засідання призначене на 20 травня 2022 року, а тому з метою забезпечення розгляду кримінального провадження, запобіганню уникнення правосуддя та об`єктивного з`ясування обставин події кримінальних правопорушень, судом цілком правомірно були продовжені строки тримання під вартою.

Прохання захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт правильно відхилене як необґрунтоване, оскільки стороною захисту не надано відомостей про належність житла обвинуваченому, згоду інших членів родини цілодобово перебувати з ним, немає позитивних даних про самого обвинуваченого, який раніше мав проблеми із законом.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422-1, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 лютого 2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_11 АНТИПЕЦЬ ОСОБА_12