Справа № 729/248/22
1-кп/729/52/22 р.
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

07.10.2022 Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі :
судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарки ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кобижча Ніжинського району Чернігівської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, який не працює, раніше судимий 22 листопада 2010 року за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України вироком Деснянського районного суду міста Києва, який змінений ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 23 лютого 2011 року до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі; 12 січня 2017 року Бобровицьким районним судом Чернігівської області за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 3 роки; 09 жовтня 2017 року Бобровицьким районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі; 21 лютого 2020 року звільнений з Білоцерківської виправної колонії Київської області (№35) по відбуттю покарання;
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, який не працює, не судимий в силу ст. 89 КК України;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
прокурорки ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
У С Т А Н О В И В:
04.01.2022 близько 16 години 00 хвилин, точного часу не встановлено, ОСОБА_3 , який має не зняту та не погашену судимість за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та ОСОБА_4 за попередньою змовою, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливого мотиву, з метою особистого збагачення, перебуваючи на вул. Братів Лисенків у с. Кобижча Ніжинського району Чернігівської області, між перехрестями цієї вулиці з вул. Кашталянівка та вул. Успенського, наздогнали ОСОБА_7 , якого ОСОБА_3 повалив на землю поштовхом плеча своєї правої руки, а ОСОБА_4 тримав, обхвативши ззаду тулуб під руками. При цьому, ОСОБА_3 , діючи повторно, відкрито, насильно, вийняв своєю правою рукою з лівої зовнішньої кишені верхнього одягу ОСОБА_7 його грошові кошти в сумі 70 грн., а саме: три купюри номіналом по 20 гривень кожна та одну купюру номіналом 10 гривень, а ОСОБА_4 із узбіччя дороги підняв належний ОСОБА_7 поліетиленовий пакет із продуктами харчування, які для потерпілого не представляють матеріальної цінності, якими розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілому матеріальної шкоди на суму 70 грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникли.
Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення за пред`явленим обвинуваченням визнали повністю. В скоєному щиро розкаюються, просять суворо не карати.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих обставин, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Зміст цих обставин учасники судового провадження розуміють правильно, підтверджують добровільність їх позиції та усвідомлюють, що у такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи те, що обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 за ч.2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Також суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 та його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття. Обвинучанені не тільки визнають свою вину, дають правдиві показання, щиро жалкують про вчинене, негативно оцінюють злочин, бажають виправити ситуацію, що склалася, шкоду заподіяну потерпілому відшкодували, допомагають по господарству, співчувають потерпілому, демонструють готовність понести заслужене покарання.
Обставинами, які обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Досягнення виправлення засудженого допускає усунення суспільної небезпечності особи, тобто такий вплив покарання, внаслідок якого у винного з`являється схильність до законослухняної поведінки. Сам по собі факт призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує почуття справедливості у суспільстві.
Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини його вчинення, відношення до вчиненого, суму заподіяної шкоди, думку представника потерпілого про призначення покарання обвинуваченому, сімейний та матеріальний стан, одружений, маючи працездатний вік ніде не працює і не займається будь-якою суспільно-корисною працею, стан здоров`я, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, характеризуючі дані, досудову доповідь, обставину, яка пом`якшує покарання та обставини, які його обтяжують, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, вчинив даний злочин, маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення аналогічного правопорушення, відбував покарання в місцях позбавлення волі, але це не призвело до позитивних змін у його особистості та не створило в нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві, він не зробив належних висновків для себе, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний злочин і суд приходить до висновку про призначення останньому покарання в межах санкції ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на певний строк.
Підстав для застосування ст. 69 КК України та ст. 75 КК за вищенаведених обставин суд не вбачає.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини його вчинення, відношення до вчиненого, суму заподіяної шкоди, думку представника потерпілого про призначення покарання, сімейний та матеріальний стан, одинокий, маючи працездатний вік ніде не працює і не займається будь-якою суспільно-корисною працею, за станом здоров`я потребує постійного лікування, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, характеризуючі дані, досудову доповідь, обставину, яка пом`якшує покарання та обставини, що його обтяжують, учасник бойових дій, не судимий в силу ст. 89 КК України і приходить до висновку про призначення останньому покарання в межах санкції ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України суд також вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком враховуючи тяжкість злочину, особу винного, обставини кримінального провадження, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Запобіжний захід обвинуваченим не обирати.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня його фактичного затримання.
Цивільний позов не заявлений, процесуальні витрати відсутні.
Питання про речові докази слід вирішити, відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
ОСОБА_3 визнати винуватим за ч.2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;
ОСОБА_4 визнати винуватим за ч.2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід не обирати.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня його фактичного затримання.
Речові докази: пакет з продуктами та пакет з квитанціями після вступу вироку в законну силу залишити в розпорядженні потерпілого ОСОБА_7 .
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1