ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/286/22 Справа № 205/4982/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2018 року про звернення в дохід держави, вилучених у засудженого заборонених предметів,
за участю:
секретаря ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції), -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2018 року задоволено подання начальника ДУ Дніпровська виправна колонія №89 та вилучений у засудженого ОСОБА_5 мобільний телефон Nokia (IMEI: відсутній), який зберігається в камері схову установи, звернено в дохід держави.
Мотивуючи постановлене рішення, суд послався на те, що, з огляду на положення ч. 4 ст. 107 КВК України, додатку 6 до п. 3 розділу ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, а також обставин виявлення та вилучення мобільного телефону у засудженого, є достатні підстави для конфіскації мобільного телефону в дохід держави та задоволення подання установи.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, засуджений звернувся до суду з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення.
Обґрунтовуючи поважність пропущення процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали, засуджений вказував на те, що оскаржувану ухвалу було постановлено за його відсутності та її копію ним отримано не було.
В апеляційній скарзі засуджений посилається на незаконність рішення слідчого судді та дії адміністрації установи, оскільки телефон є його власністю, коштував 600 грн. та є необхідним для спілкування з рідними.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі й в клопотанні доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.
В свою чергу, абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України прямо вказує - якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Отже, при вирішенні питання, чи дотрималася особа, яка подала апеляційну скаргу, передбаченого ст. 395 КПК України строку на апеляційне оскарження, слід чітко встановити початок перебігу вказаного строку та його закінчення.
Враховуючи викладене, та те, що з матеріалів провадження не вбачається коли засудженим було отримано копію оскаржуваної ухвали, а також те, що він перебуває в умовах позбавлення волі, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження не є пропущеним.
Розглядаючи апеляційну скаргу засудженого по суті, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до абз. 2 ч. 7 ст. 102 КВК України Зберігання засудженими при собі речей, а також предметів, які заборонено використовувати в колоніях, не допускається. Виявлені у засуджених речі та предмети, які заборонено використовувати в колоніях, вилучаються, про що посадовою особою колонії складається протокол. За клопотанням установи виконання покарання слідчий суддя розглядає питання про конфіскацію таких речей та предметів або про передачу їх на зберігання до звільнення засудженого відповідно до положень розділу VIII Кримінального процесуального кодексу України.
Частиною 4 статті 107 КВК України встановлено, що засудженим забороняється, у тому числі, придбавати, виготовляти, зберігати і використовувати гроші, цінності, предмети, речі, речовини і вироби, заборонені до використання в колонії.
Згідно з додатком № 6 «Перелік предметів, виробів і речовин, зберігання і використання яких засудженими заборонено» до Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань (пункт 3 розділу ІІІ), затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 29 грудня 2014року №2186/5, засудженим забороняється зберігати, зокрема будь-яку теле-, радіо-, аудіо- та відеоапаратуру, аудіо-, відеокасети, CD- та DVD-диски (за винятком: гучномовець - один на жилу секцію, телевізор - один на відділення соціально-психологічної служби або на жилу секцію, DVD-програвач - один на відділення соціально-психологічної служби або на жилу секцію), радіоелектронні засоби, призначені для передавання чи приймання радіосигналів (радіостанції, мобільні телефони та зарядні пристрої до них, SIM-картки, скетч-картки поповнення рахунку мобільного зв`язку, пейджери тощо), друкарські машинки, розмножувальні прилади (засудженим, які тримаються у виправних центрах, дозволяється зберігати та користуватися мобільними телефонами у порядку, встановленому пунктом 2 розділу ХІV Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань)
Так, з матеріалів справи видно, що 04.05.2018 молодшими інспекторами ВніБ під час здійснення неповного обшуку у засудженого ОСОБА_5 було виявлено та вилучено мобільний телефон Нокіа.
Разом з цим, виявлення та вилучення у ОСОБА_5 предметів, зберігання яких засудженими заборонено підтверджується доказами, а саме: актом проведення неповного огляду від 04.05.2018, протоколом ДН №112 про вилучення заборонених предметів від 04.05.2018, рапортами інспектора ВніБ від 04.05.2018 та висновком по факту вилучення заборонених речей у засудженого від 10.05.2018.
Враховуючи вищевикладене, зокрема вимоги закону до режиму відбуття покарань засудженими та вид покарання, до якого засуджено ОСОБА_5 слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про незаконність зберігання ним мобільного телефону «Нокіа», та цей висновок відповідає вищенаведеним нормам закону та узгоджується із наявними в матеріалах провадження доказами.
Доводи апеляційної скарги засудженого не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів і обставин, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.
За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного законодавства України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено, тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2018 року про звернення в дохід держави, вилучених у засудженого заборонених предметів - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4