Справа № 456/5241/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/885/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2022 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
особи, щодо якої застосовано ОСОБА_7
захисника адвоката ОСОБА_8
представника КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», лікуючого лікаря ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні Франківської окружної прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 06 вересня 2022 р. про відмову у продовженні застосування примусових заходів медичного характеру

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому за адресою : АДРЕСА_1 , який скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст.121, ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Оскарженою ухвалою відмовлено у продовженні застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом ОСОБА_11 , який скоїв суспільно небезпечні діяння, передбачене ч. 1 ст.121, ч. 1 ст. 263 КК України, за безпідставністю розглядуваної заяви.

Визнано встановленою сатисфакцією порушення конституційних прав ОСОБА_11 , які полягають у незаконному утриманні та примусовому лікуванні в медичному закладі.

Копію ухвали постановлено скерувати керівнику Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області для прийняття рішення у порядку, передбаченому ст. 214 КПК України, про внесення відомостей в ЄРДР та початок досудового розслідування повідомити Франківський районний суд м. Львова у спосіб та порядку, встановлені законом.

Не погоджуючись із даною ухвалою, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, у якій просить оскаржену ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 06.09.2022 р. скасувати та постановити нову, якою задоволити заяву заступника генерального директора Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що при розгляді заяви КНП ЛОР Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня судом не враховано характеру та тяжкості захворювання особи, тяжкості вчиненого нею діяння, обставин, при яких таке діяння було вчинено, та ступеня небезпечності хворої для себе або інших осіб. Одночасно, судом не взято до уваги покази лікуючого лікаря, який повідомив що на даний час ОСОБА_11 страждає хронічним психічним захворюванням, чим може становити загрозу як для оточуючих, так і для себе.

Крім цього судом не враховано, що хвороба ОСОБА_11 носить хронічний характер, а не є тимчасовим розладом психічної діяльності. При цьому, як зазначив лікуючий лікар, під час надання пояснень, пацієнт на даний час у стан формування ремісії не увійшов та потребує за станом свого психічного здоров`я подальшого перебування в умовах стаціонару.

Водночас, судом не взято до уваги п. 24 висновку комісії лікарів №120 від 24.08.2022, в якому зазначено, що ОСОБА_11 , «Доступний малопродуктивному вербальному контакту. У місці, власній особі орієнтований вірно, в часі - грубо ( плутається в даті). Поведінка: неспокійна, дезорганізована, неконтрольована, зі схильністю до агресивних дій. На поставлені запитання відповідає довгими і складними реченнями, плутано, непослідовно, мало зрозуміло. У розмові часто переходить на сторонні та малозначимі події чи факти. Анамнестичні дані подає неохоче, вибірково, непослідовно, уривчасто. Мова без особливостей. Емоційний стан нестійкий, схильний до афективних спалахів, фон настрою гнівливий, дисфоричний. Часто безпричинно посміхається, або різко стає дратівливим та агресивним. Мислення прискорене за темпом, непослідовне, паралогічне, з зісковзуваннями. Висловлює маячні ідеї поліморфного змісту величі, переслідування, впливу. Увага нестійка: легко відволікається та важко привертається. Інтелект формально збережений. Суїцидальні думки на момент огляду не висловлює. До свого стану та вчиненого кримінального правопорушення не критичний.

Окрім того, відповідно до вимог ст. 95 КК України, суд може прийняти одне з трьох рішень, а саме продовжити, змінити або припинити особі примусові заходів медичного характеру. Однак, суд не вправі прийняти рішення про відмову у продовжені примусових заходів медичного характеру, оскільки, в Кримінальному кодексі України відсутня така норма.

Захисник ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_8 подав свої письмові заперечення на апеляційну скаргу прокурора, які долучено до матеріалів справи, в яких просить залишити оскаржену ухвалу без змін.

Заслухавши доповідь головуючого, думку прокурора, представника КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», лікуючого лікаря ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, особи, щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру ОСОБА_11 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечили проти апеляційних вимог, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні Франківської окружної прокуратури ОСОБА_10 підлягає до задоволення частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно Закону, метою застосування примусових заходів медичного характеру і примусового лікування є: 1) вилікування чи поліпшення стану здоров`я осіб, названих у статтях 19, 20, 76, 93 та 96 КК України; 2) запобігання вчиненню зазначеними особами нових суспільно небезпечних діянь (злочинів), відповідальність за які передбачена нормами Кримінального кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 92 КК України та роз`яснень, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» №7 від 03.06.2015, метою застосування примусових заходів медичного характеру є не лише лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України, а також й запобігання вчинення нею суспільно-небезпечних діянь.

У разі застосування судом до особи примусових заходів медичного характеру із госпіталізацією до психіатричного закладу із звичайним наглядом, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 94 КК України та при розгляді заяви на предмет продовження таких, відповідно до вимог ст. 95 КК України, суд може прийняти одне з трьох рішень, а саме продовжити, змінити або припинити особі примусові заходів медичного характеру.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_11 вчинив суспільно небезпечні діяння, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч.1 ст.263 КК України.

З висновку судово-психіатричного експерта №104 від 30.09.2020 року, ОСОБА_11 страждає хронічним психічним захворюванням у формі шизоафективного розладу, змішаний тип, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Під час інкримінованих йому дій, ОСОБА_11 також страждав хронічним психічним захворюванням у формі шизоафективного розладу, змішаного типу, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_11 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19.05.2021 у кримінальному провадженні № 0000833 застосовано до ОСОБА_11 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Не погоджуючись з даною ухвалою, заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити ухвалу суду першої інстанції, виключивши з її мотивувальної частини покликання на умисне вчинення ОСОБА_11 суспільно небезпечного діяння. У решті ухвалу просив залишити без змін.

За наслідками апеляційного розгляду даної апеляційної скарги 25.01.2022 року було постановлено ухвалу, якою апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_12 було задоволено. Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19 травня 2021 року, у кримінальному провадженні № 0000833 від 25.08.2020, відносно ОСОБА_11 змінено шляхом виключення з мотивувальної частини покликання на умисне вчинення ОСОБА_11 суспільно небезпечного діяння. У решті ухвалу залишено без змін.

В подальшому 07.06.2022 ОСОБА_11 поступив у 6-те відділення КНП JIOP Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня, на підставі ухвали Львівського апеляційного суду м. Львова від 25.01.2022, яка набрала законної сили у той же день, та якою частково змінено ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19.05.2021 щодо застосування ОСОБА_11 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, за вчинення останнім суспільно небезпечних діянь передбачених ч. 1 ст. 121, ч.1 ст.263 КК України.

Згідно висновку комісії лікарів №120 від 24.08.2022 та показів наданих лікуючим лікарем, ОСОБА_11 був оглянутий комісією лікарів, яка встановила, що останній страждає хронічним психічним захворюванням у формі шизоафективного розладу, змішаний тип та потребує продовження примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом (п. 28 висновку а.с. 8).

Із встановлених обставин вбачається, що внаслідок здійсненого лікування у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, яка була здійснена 07.06.2022 р., стан здоров`я ОСОБА_11 не змінився, а останній становитиме суспільну небезпеку для себе і оточуючих.

Відтак, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про відмову у продовженні ОСОБА_11 примусових заходів медичного характеру передчасним та необґрунтованим на даний час. Окрім того, судом першої інстанції не було досліджено причин, чому ОСОБА_11 лише 07.06.2022 року поступив до КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» на лікування, тобто через тривалий час після вступу ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19.05.2021 р. та Львівського апеляційного суду від 21.01.2022 р. в законну силу, а саме - 21.01.2022 року, внаслідок чого до ОСОБА_11 можливим було застосовувати примусові заходи медичного характеру. Не було досліджено питання, чи ОСОБА_11 не ухилявся від застосування до нього примусових заходів медичного характеру починаючи з 21.01.2022 року по 07.06.2022 року.

Одночасно, слід зазначити, що Законом не передбачено будь-яких строків звернення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру до виконання. ОСОБА_11 був поміщений в лікарню 07.06.2022 року, оглянутий комісією лікарів 24.08.2022 року, що не суперечить вимогам кримінального закону та ЗУ « Про надання психіатричної допомоги», згідно якого особи, до яких застосовано примусові заходи медичного характеру, мають оглядатися комісією лікарів не рідше, як 1 раз на 6 місяців ( ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу»).

Варто зазначити, що метою застосування примусових заходів медичного характеру і примусового лікування є: 1) вилікування чи поліпшення стану здоров`я осіб, названих у статтях 19, 20, 76, 93 та 96 КК; 2) запобігання вчиненню зазначеними особами нових суспільно небезпечних діянь (злочинів), відповідальність за які передбачена нормами Кримінального кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 92 КК України та роз`яснень, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» №7 від 03.06.2015, метою застосування примусових заходів медичного характеру є не лише лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України, а також й запобігання вчинення нею суспільно-небезпечних діянь.

У разі застосування судом до особи примусових заходів медичного характеру із госпіталізацією до психіатричного закладу із звичайним наглядом, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 94 КК України та при розгляді заяви на предмет продовження таких, відповідно до вимог ст. 95 КК України, суд може прийняти одне з трьох рішень, а саме продовжити, змінити або припинити особі примусові заходів медичного характеру.

Відтак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень, постановивши, в межах розгляду питання продовження примусових заходів медичного характеру ОСОБА_11 , про визнання встановленою сатисфакцію порушення Комунальним некомерційним підприємством Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» конституційних прав ОСОБА_11 , які полягають у незаконному утриманні та примусовому лікуванні в медичному закладі та скерувавши копію ухвали керівнику Франківської окружної прокурвтури м. Львова Львівської області для прийняття рішення у порядку, передбаченому ст. 214 КПК України, про внесення відомостей в ЄРДР та початок досудового розслідування, що не передбачено Законом та є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України суд апеляційної інстанції вправі скасувати вирок або ухвалу суду першої інстанції і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ч.3, 4 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання. Висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

Відтак, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні суду першої інстанції, фактичним обставинам кримінального провадження при постановленні оскарженої ухвали щодо ОСОБА_11 та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставами для скасування судового рішення.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Франківської окружної прокуратури ОСОБА_10 слід задоволити частково, а оскаржену ухвалу - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції слід врахувати, викладене вище та перевірити належним чином усі доводи, наведені в апеляційній скарзі прокурора, врахувати висновки і мотиви колегії суддів апеляційного суду, які є обов`язковими для суду першої інстанції. В подальшому необхідним буде дослідити усі обставини справи, яким дати належну юридичну оцінку, та, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405,407, 409, 412,415, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Франківської окружної прокуратури ОСОБА_10 задоволити частково.
Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 06 вересня 2022 р. про відмову у продовженні застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_11 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4