ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/1438/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1000/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»),

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 22 квітня 2022 року, якою у відношенні,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Токмак, Запорізької області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 червня 2022 року включно,-

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Запорізького районного суду Запорізької області перебуває на розгляді об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 22 квітня 2022 року було продовжено застосування у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 червня 2022 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував, що як вбачається із обвинувальних актів, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, не має міцних соціальних зв`язків, не працевлаштований, не має законного джерела доходу, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, що вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та обраний щодо ОСОБА_6 запобіжний захід наразі сприяє нівелюванню існуючих ризиків, що неможливо забезпечити більш м`якими запобіжними заходами.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити йому запобіжний захід на підписку про невиїзд.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що він бажає вступити в ряди територіальної оборони м. Запоріжжя та захищати своїх рідних.

Зазначає, що в СІЗО він вже 13 місяців та за цей час йому 8 разів продовжували арешт, мотивуючи одними та тими же ризиками, які не підтверджені.

Вважає, що в період воєнного стану переховуватися неможливо та незаконно вплинути на учасників судового процесу, оскільки їх не має в області, а можливо навіть в країні.

Вказує, що у нього мати після інсульту, паралізована права сторона.

Зауважує, що його працевлаштують та його родичі готові внеси заставу.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_6 підтримав подану ним апеляційну скаргу та зазначив, що він одружений, його мати хворіє.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав подану обвинуваченим апеляційну скаргу.

Повідомлений належним чином прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явився, заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги не подавав.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, його захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 злочину, яке відноситься до категорії тяжких умисних корисливих злочинів проти власності, а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 6 років, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, факт неодноразового відбування ним покарання в місцях позбавлення волі в минулому, а також відсутність стійких соціальних зв`язків, дружини та неповнолітніх дітей на утриманні, продовжує й надалі існувати ризик переховування від суду.

Крім того, ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, раніше неодноразово звільнявся від відбування покарання з місць позбавлення волі, а маючи не зняту та не погашену судимість, знову обвинувачується у вчиненні ряду умисних корисливих тяжких злочинів, не працює, суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, що вказує на те, що він заробляє на життя шляхом вчинення корисливих злочинів, та у свою чергу, в сукупності свідчить про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших аналогічних корисливих злочинів.

Встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчить про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватися від суду та вчиняти інше кримінальне правопорушення.

Даних про такий стан здоров`я особи, щоб унеможливлювало продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційному суду не надано.

Доводи обвинуваченого з приводу того, що його мати хворіє, на даний час не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Посилання ОСОБА_6 про те, що його працевлаштують в майбутньому не можуть свідчити на користь необґрунтованого винесення судового рішення про продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому, він не надає тому жодних доказів та взагалі не зазначає місце такого працевлаштування.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 22 квітня 2022 року, якою у відношенні ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 червня 2022 року включно, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 317/1438/21