Справа № 756/4511/22
Номер провадження № 1-кп/756/1079/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2022 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва кримінальне провадження, внесене 10.06.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000905, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горохів, Горохівського району, Волинської області, громадянина України, інтерна Національної академії післядипломної освіти ім. П. Л. Шупика, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

10.06.2022, близько 17:00 год., ОСОБА_4 знаходився у приміщенні магазину «Метро», розташованого за адресою: м. Київ, проспект Степана Бандери, буд. 26-в, де проходячи торгівельною залою вказаного магазину, в останнього, в умовах воєнного стану, виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, що належить ТОВ «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА»,

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_4 , в той же час, того ж дня, перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », впевнившись, що за його злочинними діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, скориставшись неуважністю працівників магазину, знаходячись у торгівельному залі магазину, умисно з метою власного збагачення, взяв з полиць товар, а саме: віскі «Jim Beam Honey», артикул 144352, в кількості 1 шт, вартістю 650 грн 00 коп. (без урахування ПДВ); коньяк «Hennessy VS», 0.5 л, артикул 21032, в кількості 1 шт, вартістю 1007 грн 14 коп, (без урахування ПДВ)

Виконавши усі дії, які ОСОБА_4 уважав за необхідне для таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого в умовах воєнного стану, не розрахувавшись за вказаний товар, пройшов лінії кас та вийшов з приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Проте, свій умисел до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі.

Унаслідок вчинення злочину, у разі доведення його до кінця, ОСОБА_4 міг спричинити ТОВ «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА» майнову шкоду на загальну суму 1657 грн 14 коп. (без урахування ПДВ).

Отже, ОСОБА_4 учинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, а саме закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), учинене в умовах воєнного стану, який не було закінчено з причини, що не залежали від його волі.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердив обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого органом досудового розслідування злочині, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що 10.06.2022, близько 17:00 год. перебуваючи у магазині «Метро», який розташований за адресою: м. Київ, проспект Степана Бандери, буд. 26-в, узяв віскі «Jim Beam Honey» та коньяк «Hennessy VS», після чого, намагався покинути приміщення магазину. Свою поведінку засуджує, просить надати шанс виправитися. Також ОСОБА_4 повідомив, що наразі влаштовується на роботу до закладу охорони здоров`я за спеціальністю лікар нейрохірург, а тому просив призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу. Також просив урахувати, що проходячи навчання він надавав медичну допомогу військовим, які зазнали поранень під час бойових дій, що на його думку може також бути ураховано судом як обставина, що пом`якшує покарання.

Представник потерпілого в судові засідання не з`являвся, причини не явки не повідомляв. У зв`язку з чим судом було ухвалено рішення проводити розгляд справи, за погодженням з учасниками провадження, у відсутність представника потерпілого. Проти вказаного рішення учасники провадження не заперечували.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні достеменно було встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, але зі звільнення від його відбуття з випробувальним строком на 3 роки відповідно до положень статей 75, 76 КК України.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і в суду щодо добровільності позиції обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що він себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості поза розумним сумнівом ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, а саме закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), учинене в умовах воєнного стану, який не було закінчено з причини, що не залежали від його волі.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку. На думку суду, визнання винуватості обвинуваченим та його щире каяття не пов`язане саме з бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів учинення злочину в справі. Бо саме обвинувачений просив суд не досліджувати докази через повне та беззаперечне визнання винуватості. Аналогічну позицію було висловлено прокурором у судовому засіданні. У зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття. При цьому судом не було встановлено обставин, які би обтяжували покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України.

4. Мотиви призначення покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій тяжких відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільна небезпечність. Вид та вартість майна, яким намагався заволодіти обвинувачений, а саме алкогольними напоями, на загальну суму 1657 грн 14 коп. Наслідки вчинення злочину, зокрема, що заподіяна майнова шкода фактично відшкодована шляхом повернення майна, у зв`язку з чим представник потерпілого не заявляв претензій матеріального характеру, як і не заявляв цивільний позов. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особистість обвинуваченого, який винуватість у вчиненні злочину визнав, раніше не був засудженим, зі слів розпочинає з 01.08.2022 працювати лікарем нейрохірургом, а на час учинення злочину проходив навчання в якості інтерна Національної академії післядипломної освіти ім. П. Л. Шупика. Крім того суд ураховує, що ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, мешкає разом із батьками, хоча і не одружений, але бажає виправити свою протиправну поведінку.

При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статей 69, 69-1 КК України, не встановлено.

Тож, відсутність обставин, які обтяжують покарання, відомості що характеризують особистість обвинуваченого, а також наявність обставини, що пом`якшує покарання відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, дають суду підстави для призначення покарання обвинуваченому в виді позбавлення строком на 5 років, але зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України, тобто з іспитовим строком на 2 роки.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_4 підлягають покладенню обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а також передбачені пунктами 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України, зокрема періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Тож, призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів рівних можливостей та справедливого судового розгляду. Адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь. Бо контроль над поведінкою, способом життя та роботи, протягом всього строку відбуття покарання із випробуванням, надає можливість органу пробації аналізувати інформацію з метою визначення рівня ресоціалізації (виправлення засудженого).

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

Суд звісно узяв до уваги, що ОСОБА_4 просив призначити йому покарання в порядку ст. 69 КК України. Між тим, підстави, зокрема двох обставин, які пом`якшують покарання, і є винятковими, які значно знижують ступень тяжкості учиненого злочину, судом не було встановлено, що звісно виключає можливість застосування положень ст. 69 КК України. Суд роз`яснює, що обставини, на які посилався обвинувачений в судовому засіданні, зокрема відомості, які його характеризують як особистість, судом були ураховані, і саме вони надали суду можливість застосувати звільнення від відбуття покарання з випробуванням за учинення тяжкого злочину, учиненого під час дії воєнного стану в державі.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

У даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні залишати житло за адресою АДРЕСА_1 , у період часу з 22:00 год. до 07:00 год. із зобов`язанням з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора та суду. Також на ОСОБА_4 було покладено обов`язки утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими у межах вказаного кримінального провадження,крім спільної участі у слідчих та процесуальних діях, не виїжджати з місця постійного проживання та реєстрації без дозволу слідчого, прокурора чи суду. Отже, оскільки суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_4 , а також необхідності призначення покарання, наведений запобіжний захід слід залишити без змін до набуття вироком законної сили.

Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено. Процесуальні витрати в провадженні відсутні. Речові докази відповідно до ст. 100 КПК України («Jim Beam Honey», артикул 144352, в кількості 1 шт, коньяк «Hennessy VS», 0.5 л, артикул 21032, у кількості 1 шт), які передано на відповідальне зберігання ТОВ «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА», слід залишити у володінні останнього.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1, пунктів 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 , починаючи з 10.06.2022 до 15.06.2022, виходячи з того, що відповідно до ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Речові докази: «Jim Beam Honey», артикул 144352, в кількості 1 шт, коньяк «Hennessy VS», 0.5 л, артикул 21032, в кількості 1 шт, які передано на відповідальне зберігання ТОВ «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА» - залишити в володінні останньої.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1