ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 689/249/19

Провадження № 11-кп/4820/37/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі :
доповідача судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
представників
потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
представника
цивільного відповідача ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000192 від 13.06.2018 року за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , представника ТОВ «Мрія Сервіс» адвоката ОСОБА_12 , на вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26 січня 2021 року,-

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городок Хмельницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня спеціальна, працюючого трактористом ТзОВ «Мрія Сервіс», одруженого, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,-

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.
У відповідності до ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки.
Покладено на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід обрано не було.
Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави 1859 грн. судові витрати за проведення експертиз.
Цивільні позови ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 задоволено частково.
Стягнуто з ТзОВ «Мрія Сервіс» на користь ОСОБА_9 82914,81 грн. матеріальної шкоди та 200 000 грн. моральної шкоди. В частині решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ТОВ «Мрія Сервіс» на користь ОСОБА_8 8531,50 грн. матеріальної шкоди та 100000 грн. моральної шкоди. В частині решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ТОВ «Мрія Сервіс» на користь ОСОБА_13 1400 грн. матеріальної шкоди та 20000 грн. моральної шкоди. В частині решти позовних вимог відмовлено.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ярмолинецького районного суду від 14.06.2018 р. у справі №689/1338/18, на автомобіль Renault Kengoo, реєстраційний номер НОМЕР_1 скасовано.
Питання речових доказів вирішено на підставі ст. 100 КПК України.
За вироком місцевого суду, 13.06.2018 р. близько 20:10 год. ОСОБА_6 , перебуваючи за кермом обприскувача самохідного марки «JOHN DEERE 4930» реєстраційний номер НОМЕР_2 , розміщеного лівими колесами на правій смузі руху, а правими колесами - на правому узбіччі, на 232 км. + 250 м. автодороги Н-03 сполученням «Житомир-Чернівці», в напрямку м. Дунаївці, маючи намір виконати маневр повороту ліворуч, в порушення вимог п.п. 9.2 (б), 9.4. Правил дорожнього руху України, не подав сигнал лівими світловими покажчиками поворотів; в порушення п.п. 2.3. (б), 10.1 Правил діючи не уважно, не слідкуючи за дорожньою обстановкою, перед початком та зміною напрямку руху ліворуч не переконався, що вказаний маневр буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; в порушення вимог п.п. 10.2, 10.4, 10.6 Правил розпочав маневр повороту ліворуч не зайнявши крайнє ліве положення на проїзній частині, не надав перевагу у русі автомобілю марки «RENAULT Kangoo» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_14 , який рухався в напрямку м. Дунаївці та виконував об`їзд зазначеного обприскувача самохідного марки «JOHN DEERJE 4930» реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого допустив зіткнення лівим заднім колесом обприскувача самохідного марки «JOHN DEERE 4930» реєстраційний номер НОМЕР_2 із передньою правою частиною автомобіля марки «RENAULT Kangoo» реєстраційний номер НОМЕР_1 .
В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_15 , який знаходився за кермом автомобіля марки «RENAULT Kangoo», отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота у вигляді розриву брижжі тонкої кишки, травматичної десеризації стінки купола сліпої кишки, висхідного відділу товстої кишки, гематоми в ділянці кореня брижжі тонкої кишки, з крововиливом в черевну порожнину (гемоперитонеумом), які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень; а також у вигляді забійної рани в лобній ділянці голови, забійно-рваної рани в ділянці лівого колінного суглобу, які по своєму характеру відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Потерпілий ОСОБА_13 , який знаходився на задньому пасажирському сидінні автомобіля марки «RENAULT Kangoo», отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому верхньої третини правої плечової кістки зі зімщенням, яке за своїм характером відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості; струсу головного мозку, ушкоджень м`яких тканин обличчя у вигляді забою м`яких тканин обличчя, синців в ділянці лоба, носа, верхньої губи, які по своєму характеру відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; а також множинних подряпин в ділянці обличчя, які по своєму характеру відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Потерпіла ОСОБА_9 , яка знаходилася на передньому пасажирському сидінні автомобіля марки «RENAULT Kangoo», отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої мозково-лицьової травми у вигляді забою головного мозку І-ІІІ ст., гострої субдуральної гематоми над правою півкулею головного мозку товщиною до 7 мм, зі зміщенням серединних структур вліво на 4-5 мм, забою головного мозку з геморагічним компонентом в правій скронево-потиличній ділянці в задньо-базальних відділах, перелому латеральної стінки правої верхньощелепної (гайморової) пазухи без зміщення відламків, лінійних переломів задньо-латеральної стінки лівої орбіти з незначним зміщенням, лінійних переломів медіальної стінки лівої орбіти, переломів всіх стінок верхньощелепної (гайморової) пазухи із утворенням множинних відламків та їх зміщення в просвіт, множинних переломів лівої виличної кістки (лобного та скроневого відростків, медіального краю) із зміщенням відламків та виличного відростку лівої скроневої кістки, множинних переломів носових кісток з обох сторін із незначним зміщенням відламків, перелому сошника, гематосинуситу обох верхньощелепних (гайморових) пазух, основної та комірках решітчастої кістки, травматичної емфіземи лівого ретробульбарного простору, контузії лівого очного яблука ока легкого ступеня, крововиливу під кон`юнктиву лівого очного яблука, рвано-забійної рани в ділянці лівої верхньої повіки, забійних ран в ділянці носу, множинних забійно-рваних ран і саден на шкірі в ділянці обличчя, гематом в обох підочних ділянках, з послідуючим розвитком післятравматичної енцефалопатії ІІ ст. зі стійким цефалічним симптомом, двобічною пірамідною недостатністю, помірним лікворно-гіпертензивним та вестибулоактивним симптомом, помірним когнітивним зниженням, енофтальма лівого очного яблука, непрохідності лівого носо-слізного каналу, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень; а також закритого перелому обох кісток лівого передпліччя (променевої та ліктьової кісток) в середній третині зі зміщенням уламків, які по своєму характеру відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості; а також підшкірних гематом в ділянці лівого колінного та кульшового суглобів, які по своєму характеру відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Своїми діями, які виразились у порушені правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

У своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Вказує на неповноту судового розгляду, оскільки стороною обвинувачення для встановлення обставин отримання потерпілими тілесних ушкоджень, відповідний огляд автомобіля «Рено», із залученням експертів або відповідного спеціаліста, не проводився. Експерт Драгомирецька-Дорош показала, що в медичних картках ОСОБА_9 не вказано про наявність у неї ссадин, синців на тілі, де ремінь прилягає до грудної клітини, що свідчить про те, що, вона, не була пристебнута і тоді її показання є неправдивими або система фіксування ременів в автомобілі є несправною. Клопотання сторони захисту про проведення судової авто технічної експертизи стану авто «Рено Кенго» судом не взято до уваги без зазначення причин відмови. Під час розгляду справи судом першої інстанції захистом було заявлене клопотання про виклик та допит очевидців ДТП та долучення до матеріалів експертний висновок № 369/19-22/15583/15607/19-52 від 11.06.2019 року, складений Тернопільським відділенням Київського НДІСЕ, який кардинально не відповідає показанням потерпілих, однак суд безпідставно відмовив в їх задоволенні. Обвинувачення ОСОБА_16 базується на суб`єктивній думці потерпілих, що з моменту, як обприскувач розпочав рух з узбіччя до моменту зіткнення пройшло біля 2-ох секунд. Але ця величина не є сталою, чого вони не заперечили, та заявили, що обприскувач виявили на проїзній частині дороги на відстані 100 м. попереду, які вони могли фізично подолати не менше як за 4 сек., ніяких конкретних відстаней потерпілі повідомити не могли. Не з`ясованими та неперевіреними вихідні дані про інтервал часу, який оприскувач міг витратити, щоб подолати відстань від узбіччя дороги до моменту зіткнення з автомобілем «Рено»; точний момент виникнення небезпеки; кут зіткнення і розташування транспортних засобів на дорозі. Захисник переконаний, що показання потерпілих не відповідають дійсності та потребують перевірки, а обставини, вказані в обвинувальному акті та у вироку суду, не відповідають фактичним обставинам. Місцевий суд не дотримався вимог ст.91 КПК України щодо обставин, які належать до предмету доказування, погодились лише з наведеними експертними дослідженнями, яких не проаналізував у взаємозв`язку з іншими доказами, у тому числі з показаннями обвинуваченого. Зокрема, суд, мотивуючи своє рішення про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, послався на відображені у вироку докази, зокрема, на протокол огляду місця події з додатками (схема ДТП і фототаблиця), показання потерпілих ОСОБА_17 та висновки експертиз (судово-медичної, транспортно-трасологічної і автотехнічної), фактично визнавши, що їх оцінка відповідає ст.94 КПК і вони є достатніми для ухвалення обвинувального вироку. При цьому, за змістом вироку, позиція суду щодо правомірності засудження ОСОБА_6 вирішальною мірою ґрунтується на вказаних експертних висновках, згідно з якими, з технічної точки зору невиконання водієм вимог пунктів 9.2 (б), 9.4, 10.2, 10.4, 10.6 ПДР перебуває, на думку суду, у причинному зв`язку з виникненням ДТП. Інформація з протоколу огляду місця /події, схеми ДТП та фототаблиці, а також показання потерпілих ОСОБА_17 (стосовно швидкості руху автомобіля марки «RENAULT KENGOO» 90 км/год і часу існування небезпеки - біля 2 секунд) лягли в основу вихідних даних, якими оперували судові експерти при складанні відповідних висновків у цій справі. У вироку судом зазначено, що висновком судової інженерно-транспортної транспортно-трасологічної експертизи від 28.09.2018: визнано за неможливе визначити конкретне розташування на проїзній частині місця зіткнення автомобіля марки «RENAULT KENGOO», реєстраційний номер НОМЕР_1 та самохідного оприскувача марки «JOHN DEERE 4930», реєстраційний номер НОМЕР_2 ; з технічної точки зору зіткнення ТЗ могло відбутись в поперечному напрямку в районі локалізації зафіксованої під №4 слідової інформації (слід уламків пластмаси) та в повздовжньому напрямку в районі розташування ближньої (відносно напрямку руху автомобіля) межі слідів зафіксованих під №5 (сліди юзу).
Апелянт стверджує, що висновки суду не є абсолютними та достатніми для ухвалення обвинувального вироку, так як, допитаний в суді 04.06.2019 експерт ОСОБА_18 показав, що висновки зроблені ним виключно на підставі наданих слідчим вихідних даних, які містяться в протоколі огляду місця події, фототаблиці, схемі ДТП тощо. Для цілей проведення судової транспортно-трасологічної експертизи (співставлення транспортних засобів для встановлення їх розташування на дорозі в момент контактування і встановлення кута зіткнення транспортних засобів) доступ до транспортних засобів йому не надавався, хоча відповідне клопотання слідчому з його боку було надано. Внаслідок чого відбулось переміщення автомобіля марки «RENAULT KENGOO» у зворотному напрямку, після ДТП невідомо, конкретизована характеристика розташування слідової інформації (чим та коли залишені сліди, де концентрація розливу рідин, їх початок тощо) в протоколі огляду місця події відсутня. Таким чином, сторона обвинувачення, порушуючи вимоги ухвали слідчого судді від 07.08.2018 на досудовому слідстві, не забезпечила експерту доступ до автомобіля марки «RENAULT KENGOO» і оприскувача марки «JOHN DEERE 4930» з метою проведення транспортно-трасологічної експертизи, а експерт, в порушення вимог ч.4 ст.69 КПК України, п.4.11 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, не відмовив у проведенні експертизи, а склав експертний висновок від 28.09.2018, в якому не надав відповідей на запитання №1, 3, 4, а саме: щодо взаємного розташування транспортних засобів у момент первинного контактування, під час зіткнення, стосовно кута зіткнення транспортних засобів; стосовно розташування транспортних засобів в момент їх первинного контактування під час зіткнення відносно елементів проїзної частини і слідів на ній; щодо характеру та траєкторії переміщення транспортних засобів після зіткнення до їх зупинки. Відсутність відповідей на поставлені запитання виключає можливість використання висновку експерта, як достатнього доказу, на який послався суд у своєму вироку.
Крім цього, у вироку суду зазначено, що висновком судової автотехнічної експертизи від 27.12.2018 року, в заданій дорожній ситуації, встановлено: наявність у водія ОСОБА_6 технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем марки «RENAULT KENGOO» за умови дотримання ним вимог п.п.10.1, 10.2, 10.4, 10.6 ПДР; у водія ОСОБА_19 відсутність технічної можливості уникнути зіткнення з опбрискувачем марки «JOHN DEERE 4930» шляхом застосування гальмування і зупинки автомобіля марки «RENAULT KENGOO» до лінії руху обприскувача, з моменту виникнення небезпеки; з технічної точки зору до виникнення заданої пригоди призвели дії водія ОСОБА_6 , які не відповідали вимогам п.п.10.1, 10.2, 10.4, 10.6 ПДР, в частині створення небезпеки для руху та не надання дороги автомобілю марки «RENAULT KENGOO», який рухався в попутному напрямку. Проте, такі висновки суду не є абсолютними та достатніми, оскільки у своєму висновку від 27.12.2018 експерт ОСОБА_20 вказує про надані йому слідчим вихідні дані, зокрема: «досудовим слідством встановлено: що автомобіль марки «RENAULT KENGOO» рухався зі швидкістю 90 км/год. Коли він проїхав дорожній знак «Ярмолинецький район», з правої сторони на обочині дороги знаходився трактор (обприскувач), який не рухався і на ньому не було включено світлових приладів. Так як даний трактор не створював небезпеки для руху автомобіля, то водій автомобіля марки «RENAULT KENGOO», не зменшуючи швидкості, продовжував свій рух, але змістився лівіше, щоб збільшити боковий інтервал до трактора, при цьому сам частково виїхав на смугу зустрічного руху. В якийсь момент трактор почав різко виїжджати на проїзджу частину дороги і переїжджати її на протилежну сторону. Так як відстань до трактора була незначною, то відбулось зіткнення з автомобілем марки «RENAULT KENGOO». З моменту початку руху трактора і до зіткнення минуло близько 2 секунд». Проте, задані слідчим вихідні дані є неспроможними та повністю спростовуються простими математичними підрахунками, про які йшлося вище, а саме: через свої габарити він не міг знаходитись на узбіччі, ширина якого становить 2,6 метра згідно протоколу огляду місця події. Враховуючи те, що ширина смуги для руху (по якій рухався обприскувач) в місці ДТП, згідно з протоколом огляду місця події складає 3.7 метра, то отримуємо 3.7 метра ширина смуги, + 2.6 метра ширина узбіччя, маємо загальну ширину 6.3 метра. Якщо врахувати ширину обприскувача 4 метра, то, при його розташуванні, йому залишиться 2.3 метра вільного місця, тобто по 1.15 метра з кожної із сторін.
Перебуваючи в такий спосіб на дорозі обприскувач не міг не створювати для інших транспортних засобів перешкод у русі в попутному напрямку, що суперечить вихідним даним слідчого, на які посилався експерт у висновку.
Захист вказує, що висновок експерта не є обов`язковим для органу, що здійснює провадження, суд не дослідив спроможність вихідних даних, наданих стороною обвинувачення експертам, тим самим дійшов хибного висновку щодо беззаперечної провини ОСОБА_6 та причинно-наслідкового зв`язку між його діями та наслідками ДТП, осікльки матеріали судових експертиз не можна вважати об`єктивними, а як докази достатніми, так як вихідні дані, надані експертам, ґрунтуються, виключно, на показаннях потерпілих ОСОБА_17 , які, не відповідають фактичним обставинам справи.
Також посилається на те, що висновки судово-медичних експертиз №1,2,3 від 28.01.2019 року не можуть бути належними та допустимими доказами у справі. Дослідженні судом документи, а саме висновки СМЕ, автотехнічної та транспортно-трасологічної експертиз, протокол огляду місця події, схема ДТП, фототаблиця, які лягли в основу обвинувачення, для ознайомлення стороні захисту не надавались, речові докази не оглядались, що є порушенням вимог ч. 1 ст.358, ч. 1,2 ст. 357 КПК України. У висновку експерта ОСОБА_18 від 28.09.2018 року відсутні відповіді на запитання № 1,3,4, а тому уважає що суд не вірно оцінив кожен доказ з точки зору належності, допустимості і достовірності та ухвалив рішення з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Не погоджуючись з вироком суду, потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 просять вирок суду, в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 і вирішенні цивільних позовів скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України без права звільнення його від відбування з випробуванням та задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі. На думку апелянтів, приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, суд не врахував що, він вину не визнав, у вчиненому не розкаявся, є не судимою особою в силу ст. 89 КК України, перед ними не вибачився, жодних дій для усунення заподіяних тяжких наслідків не вчинив, які настали внаслідок грубого порушення обвинуваченим ПДР України. Крім того, місцевий суд не врахував позицію Верховного Суду від 16.10.2019 року у справі № 290/669/18, про те, що обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, не може бути звільнений від покарання з випробуванням, за наявності формальних даних, що позитивно характеризують особу винуватого, не зменшують його суспільної небезпеки та вчиненого ним кримінального правопорушення, а в результаті порушення ним ПДР спричинені тяжкі наслідки кільком потерпілим. Не погоджуються апелянти і з висновком суду про відмову у задоволенні позову потерпілого ОСОБА_8 в частині відшкодування шкоди завданої пошкодженням автомобіля «Рено» НОМЕР_1 , з підстав того, що він не є власником вказаного транспортного засобу, оскільки факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно для звернення за захистом цього права. Судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_8 керував даним авто на підставі свідоцтва про реєстрацію, власником якого є ОСОБА_21 , та посвідчення водія відповідної категорії, вартість матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу, згідно висновку експерта № 189/19 від 25.02.2019 року, складає 186890 грн., а відтак відмова у задоволенні позову в цій частині є незаконною та безпідставною. Також, уважать безпідставною відмову суду у відшкодуванні матеріальної шкоди ОСОБА_9 в розмірі 4228,48 грн. і ОСОБА_8 в сумі 299,88 грн. витрат на паливно-мастильні матеріали, квитків на проїзд потерпілих до місця лікування, оскільки ними надані копії чеків та квитків. Не обґрунтовано відмовлено у стягненні на користь ОСОБА_9 16978,04 витрат на лікування ревматоїдного артриту та поліартриту. Поза увагою суду залишено, що дані захворювання утворились внаслідок ускладнення травм, отриманих в результаті ДТП. При визначені моральної шкоди, не враховано глибину моральних страждань, які понесла молода сім`я, в цілому, та кожен окремо, пов`язаних із заподіянням тяжких та середньої тяжкості тілесних ушкоджень їх здоров`ю, тривалому лікуванню та продовження і, на даний час, лікування ОСОБА_9 , у якої внаслідок травм знівечене обличчя, встановлена третя група інвалідності, моральних переживань пов`язаних із пошкодженням майна та докладені зусиль на подолання вимушених змін у їх житті внаслідок ДТП, яка спричинена внаслідок винних дій працівника ТОВ «Мрія Сервіс».

В поданій апеляційній скарзі представник ТОВ «Мрія Сервіс» - адвокат ОСОБА_12 просить вирок суду першої інстанції змінити та відмовити в задоволенні цивільних позовів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 до ТОВ «Мрія Сервіс». Вважає, що володілець самохідного обприскувача «John Deere 4930», так і володілець автомобіля «Renault KANGOO» НОМЕР_1 ОСОБА_8 несуть цивільно-правову відповідальність за шкоду, завдану внаслідок взаємодії їх джерел підвищеної небезпеки пасажирам автомобіля «Renault KANGOO» - ОСОБА_9 та ОСОБА_13 . Крім того, вважає, що в діях ОСОБА_8 вбачається порушення правил безпеки дорожнього руху, які призвели до виникнення цієї ДТП та перебувають у причинному зв`язку з її настанням. ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «Renault KANGOO», в порушення вимог п. 12.3 ПДР України, неправильно обрав швидкість руху та виявивши перешкоду у вигляді самохідного оприскувача «John Deere 4930» не вжив заходів для зменшення швидкості руху, що і послужило ДТП. Зазначає, що з наявних в матеріалах цивільних позовів (включаючи уточнення) цивільними позивачами, на підтвердження понесеної матеріальної шкоди, в додатках зазначено ксерокопії документів, при цьому їх оригінали позивачами не надавались, а судом не досліджувались. Судом не надано належної оцінки кожній окремій заявленій до стягнення сумі, не зазначено яким саме доказом підтверджується кожна сума, не спростовано заперечення цивільного позивача, зокрема, щодо відсутності зв`язку між придбаними ліками і необхідної їх кількості та призначеннями лікарів, що призвело до порушення основних засад кримінального провадження та ухвалення незаконного рішення. Потерпілими не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, що усі понесені ними витрати на ліки, лабораторні дослідження та інші медичні маніпуляції з лікуванням травм та ушкоджень були спричинені наслідками ДТП, тобто не доведено причинно-наслідкового зв`язку, а також про кількісний облік ліків та медичних виробів, призначених лікарями згідно листка призначень та придбаних потерпілими. Апелянт переконує, що судом, в повній мірі, не враховано вимоги ч. 3 ст. 23 ЦК України щодо розумності та справедливості при визначенні розміру моральної шкоди. Не взято до уваги, що ОСОБА_8 порушено вимоги п. 2.3 ПДР України, яким передбачено що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях обладнаних засобами пасивної безпеки користуватись ними і не перевозити пасажирів не пристебнутих ременями безпеки. При цьому, в матеріалах відсутні докази, які б свідчили про несправність ременів безпеки, що підтверджує свідоме нехтування та порушення водієм ПДР України, що призвело саме до таких важких наслідків, вважає що саме груба необережність потерпілої ОСОБА_9 , яка полягає в нехтуванні правилами безпеки, а саме не використання нею ременів безпеки призвела до виникнення такої значної шкоди, але судом цього не було враховано враховано при визначені розміру відшкодування моральної шкоди. Підтвердженням того, що оскаржуване рішення не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження також є висновки суду щодо встановлення 3 групи інвалідності ОСОБА_9 , внаслідок травм отриманих в ДТП, так як з довідки до акту огляду МСЕК серії АВ №1094922 вбачається, що причина її інвалідності загальне захворювання. Доказів про причинний зв`язок інвалідності з ДТП позивачем не надано, що підтверджується доказами дослідженими під час судового розгляду. Факти, викладені позивачем при описанні своїх душевних та фізичних страждань, можуть бути викривлені або не зовсім відповідати дійсності, а конкретне вирішення питання достовірності поданих доказів вимагає залучення фахівців в області психології. Належним доказом підтвердження понесеної моральної шкоди є висновок судової психологічної експертизи, яка встановлює ті особливості психологічної діяльності та такі їх прояви в поведінці особи, які мають юридичне значення та викликають певні правові наслідки. За таких обставин вважає, що майнова шкода пред`явлена позивачами не підтверджена належними доказами, а тому не доведена, а вирок суду ухвалений за неповнотою судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та прийнятий з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

У поданому запереченні на апеляційну скаргу потерпілих ОСОБА_17 , захисник ОСОБА_7 вказує, що запропонована потерпілими міра покарання є занадто суворою та такою, що позбавить обвинуваченого волі, внаслідок чого він втратить соціальні зв`язки, не зможе утримувати свою родину, а посилання на практику Верховного суду, де наслідком неправомірних дій засудженого є смерть потерпілого, є необґрунтованим та не може прирівнюватись до обставин даної ДТП. Зазначає, що за умови всебічного та повного дослідження обставин справи і визнання судом, після цього, винуватим ОСОБА_6 , обвинуваченим будуть відшкодовані завдані збитки.
Крім того, не погоджується з апеляційною скаргою потерпілих і представник ТОВ «Мрія Сервіс» - адвокат ОСОБА_12 , яка заперечує проти її задоволення.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обвинуваченого та його захисника, представника ТОВ «Мрія Сервіс» - ОСОБА_12 на підтримку поданих апеляційних скарг та заперечення на апеляційну скаргу потерпілих, потерпілих та їх представників, на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого не підлягає задоволенню, а апеляційні скарги потерпілих та цивільного відповідача підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.
За змістом ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості

ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, і підтверджуються наведеними у вироку доказами, які суд всебічно, повно та об`єктивно дослідив, дав належну правову оцінку.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що саме внаслідок порушення обвинуваченим ОСОБА_6 норм, наведених в п.п. п.п.10.1, 10.2, 10.4, 10.6 Правил дорожнього руху України, потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 отримали тяжкі тілесні ушкодження, а ОСОБА_13 середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, які знаходяться у прямому причинному зв`язку з цими порушеннями, ґрунтуються на комплексі здобутих у кримінальному провадженні доказів.

Так в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 вину не визнав, та показав, що з 2009 р. він працює на оприскувачі вказаного типу. 13.06.2018 року обприскував сою, після чого у вечірню пору доби рухався вказаним обприскувачем, в напрямку с. Стрихівці. Попереду, на відстані 40-30 м, рухався один автомобіль супроводу марки «Нива» бежевого кольору, показуючи йому дорогу. Виїхавши на автодорогу Н-03, в напрямку м. Дунаївці, автомобіль супроводу «Нива» включив лівий поворот та з`їхав з автодороги Н-03 на ґрунтову дорогу вліво. Автомобіля супроводу ззаду не було. Ця ґрунтова дорога розташована рівнем нижче від автодороги Н-03 та веде у зворотному напрямку від м. Дунаївці, вздовж дороги Н-03. У вказаному місці дорожнього знаку щодо примикання другорядної дороги чи дорожнього знаку, який би забороняв обгін не має. Обприскувач самохідний марки «JOHN DEERE 4930» реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким він керував, є великогабаритним. Його ширина перевищує 4 м., довжина становить близько 8 м., по документації діаметр розвороту становить 17 м., а максимальна швидкість 55 км/год. На своїй смузі руху обприскувач не поміщався, а тому його праві колеса знаходились на правому узбіччі. Маючи намір здійснити лівий поворот, він пригальмував, подивився у дзеркало заднього виду і побачив на відстані 100-70 м. позаду автомобіль. У бокові дзеркала цього автомобіля видно не було. Він почав маневр лівого повороту, ліві колеса обприскувача перетнули осьову лінію, а праві залишались на правій смузі руху і тут відчув удар у заднє ліве колесо обприскувача, від чого обприскувач заглух і його відкинуло вліво. Ствердив, що, перед маневром повороту, вмикав вказівник повороту, однак після зіткнення він вимкнув комп`ютер з освітлювальними приладами до приїзду поліції, щоб той не розрядився. Вважає винуватим у дорожньо-транспортній пригоді водія автомобіля «RENAULT Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який міг його об`їхати, під час маневру лівого повороту справа по правому узбіччю.

Отже, з погляду апеляційного суду, останній підтвердив керування транспортним засобом вказаної дати, у зазначений час та місці, а також зіткнення цих транспортних засобів. Однак, заперечив винуватість у вчиненні дорожньо транспортної пригоди, виклавши свою версію подій, припустивши, що винним у скоєнні такої є водій «Renault KANGOO», який міг його об`їхати справа по правому узбіччю, під час виконання маневру обприскувача лівого повороту.
В ході розгляду кримінального провадження судом першої інстанції були перевірені доводи обвинуваченого щодо даної версії. Не погодившись з такою, суд привів відповідні докази та аргументи її спростування, з якими погоджується апеляційний суд.

Обвинувачення, визнане судом доведеним, суд правильно обґрунтував сукупністю належних, допустимих та достатніх доказів, які були досліджені місцевим судом.

Згідно з показаннями потерпілого ОСОБА_8 в суді першої інстанції, 13.06.2018 року, він керував автомобілем «RENAULT Kangoo» реєстраційний номер НОМЕР_1 з м. Хмельницький в м. Дунаївці. В автомобілі, на передньому пасажирському сидінні знаходилась його дружина ОСОБА_9 , а на задньому пасажирському сидінні посередині його 11-річний син ОСОБА_13 . О 19:30 год. він проїжджав поблизу с. Стрихівці, зі швидкістю близько 90 км/год. Дорожні умови були сприятливі. Було сухо, на цій ділянці дороги була хороша видимість, транспортних засобів не було. На правому узбіччі, на відстані близько 100 м., попереду, він побачив обприскувач марки «JOHN DEERE», який стояв, створюючи перешкоду для руху по правій смузі, у зв`язку із чим, метрів за 20 до нього, він почав об`їжджати його з виїздом на зустрічну смугу руху. Раптом обприскувач, не включивши вказівників повороту, здійснив несподіваний маневр вліво, внаслідок чого автомобіль «RENAULT Kangoo» зіткнувся із заднім лівим колесом обприскувача, приблизно посередині проїжджої частини. Внаслідок раптовості маневру він не встиг навіть розпочати гальмування.
За показаннями потерпілого ОСОБА_13 , 13.06.2018 року, ОСОБА_8 віз його в автомобілі «RENAULT Kangoo» в м. Дунаївці на задньому пасажирському сидінні. Автомобіль переобладнаний, на задньому пасажирському сидінні відсутні ремені безпеки, він знаходився в автомобілі без спеціального крісла. На узбіччі він побачив великий трактор, на якому не світились ніякі фари. Після цього внаслідок удару він нічого не пам`ятає.
Потерпіла ОСОБА_9 підтвердила, що 13.06.2018 року вона знаходилась на передньому пасажирському сидінні, у вказаному автомобілі, яким керував ОСОБА_8 . Син ОСОБА_13 знаходився на задньому пасажирському сидінні та не був пристебнутий ременем безпеки. Видимість була добра, вона бачила стоячий на узбіччі обприскувач, оглядала його під час руху. Раптом, близько від них, обприскувач, не вмикаючи вказівника повороту, почав різко повертати. Вона встигла застережливо крикнути чоловіку, але відбулось зіткнення і вона втратила свідомість.
Такі показання потерпілих узгоджуються і з об`єктивними доказами.

Як видно з протоколу огляду місця події від 13.06.2018 року та долученої до нього схеми ДТП, фототаблиць (а.к.п. 7-18), на вказаній ділянці дороги не заборонено маневри обгону та лівого повороту. Обприскувач частково знаходився на правому узбіччі, звідки і почав маневр лівого повороту. З урахуванням розмірів узбіччя та дороги, обприскувач за своїми габаритами не міг розміститись на самому узбіччі, не створюючи при цьому перешкоди для руху у попутному напрямку, а під час лівого повороту повністю перекривав обидві смуги руху, що унеможливлювало його об`їзд, з будь-якої сторони, без виїзду на узбіччя, рух по якому забороняється.
Як правильно зауважив суд першої інстанції, зі схеми ДТП слідує, що уламки пластмаси та сліди мастила розміщені на незначній відстані від осьової лінії, на зустрічній смузі руху, що, разом із твердженнями сторони захисту щодо зіткнення автомобіля своєю передньою частиною із заднім лівим колесом обприскувача доводить раптовість маневру, останнього, для водія автомобіля «RENAULT Kangoo».
Згідно з висновком судової інженерно-транспортної транспортно-трасологічної експертизи від 28.09.2018 р. (а.к.п. 36-38), визнано за неможливе визначити конкретне розташування на проїзній частині місця зіткнення автомобіля RENAULT Kangoo р.н. НОМЕР_1 та самохідного оприскувача JOHN DEERE 4930 р.н. НОМЕР_2 та їх розташування відносно елементів проїзної частини в цей момент. Однак, відповідно до наявної слідової інформації, з технічної точки зору зіткнення автомобіля RENAULT Kangoo р.н. НОМЕР_1 та самохідного оприскувача JOHN DEERE 4930 р.н. НОМЕР_2 , могло відбутись в поперечному напрямку, в районі локалізації зафіксованої під № 4 слідової інформації (слід уламків пластмаси) та в повздовжньому напрямку в районі розташування ближньої (відносно напрямку руху автомобіля) межі слідів зафіксованих під № 5 (сліди юзу).
З даних висновку судової автотехнічної експертизи від 27.12.2018 року (а.к.п. 43-46)вбачається, що в заданій дорожній ситуації технічна можливість у водія трактора JOHN DEERE 4930 р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_6 уникнути зіткнення з автомобілем RENAULT Kangoo р.н. НОМЕР_1 залежала від виконання ним вимог пп. 10.1, 10.2, 10.4, 10.6 Правил дорожнього руху України, тобто виконуючи вимоги вказаних пунктів Правил дорожнього руху України водій трактора JOHN DEERE 4930 р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем RENAULT Kangoo р.н. НОМЕР_1 . В заданій дорожній ситуації водій автомобіля RENAULT Kangoo р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_8 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з трактором JOHN DEERE 4930 р.н. НОМЕР_2 , шляхом своєчасного застосування гальмування і зупинки автомобіля RENAULT Kangoo р.н. НОМЕР_1 до лінії руху трактора JOHN DEERE 4930 р.н. НОМЕР_2 , з момету виникнення небезпеки.
З технічної точки зору до виникнення заданої пригоди призвели дії водія трактора JOHN DEERE 4930 р.н., НОМЕР_2 ОСОБА_22 , які не відповідали вимогам пп. 10.1, 10.2, 10.4, 10.6 Правил дорожнього руху України, в частині створення небезпеки для руху та не надання дороги автомобілю RENAULT Kangoo р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_14 , який рухався в попутному напрямку.
Допитані в судовому засіданні експерти ОСОБА_18 та ОСОБА_20 підтримали свої висновки та роз`яснили їх зміст. При цьому, експерт ОСОБА_20 ствердив, що розбіжностей у вихідних даних для проведення експертизи не було, дослідження він проводив в межах поставлених запитань. Оскільки при швидкості 90 км/год автомобіль RENAULT Kangoo за 2 с. проїжджає близько 50 м., приблизність визначення цього проміжку часу істотно не впливає на зроблені експертом висновки.
Даними висновку експерта №1 від 23.01.2019 року (а.к.п. 59-61) пітверджується виявлення у ОСОБА_13 середньої тяжкості тілесних ушкоджень у вигляді закритого перелому верхньої третини правої плечової кістки зі зміщенням, а також легких тілесних ушкоджень, як таких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, так і таких які мають скороминучі наслідки.
З даних висновку експерта №2 від 24.01.2019 року (а.к.п. 55-57) слідує, що ОСОБА_23 спричиненні тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота у вигляді розриву брижжі тонкої кишки, травматичної десеризації стінки купола сліпої кишки, висхідного відділу товстої кишки, гематоми в ділянці кореня брижжі тонкої кишки, з крововиливом в черевну порожнину (гемоперитонеумом), а також легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Висновком експерта №3 від 28.01.2019 року (а.к.п. 63-69) підтверджується виявлення у ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень у вигляді закритої мозково-лицьової травми у вигляді забою головного мозку І-ІІІ ст., гострої субдуральної гематоми над правою півкулею головного мозку товщиною до 7 мм зі зміщенням серединних структур вліво на 4-5 мм, забою головного мозку з геморагічним компонентом в правій скронево-потиличній ділянці в задньо-базальних відділах, перелому латеральної стінки правої верхньощелепної (гайморової) пазухи без зміщення відламків, лінійних переломів задньо-латеральної стінки лівої орбіти з незначним зміщенням, лінійних переломів медіальної стінки лівої орбіти, переломів всіх стінок верхньощелепної (гайморової) пазухи із утворенням множинних відламків та їх зміщення в просвіт, множинних переломів лівої виличної кістки (лобного та скроневого відростків, медіального краю) із зміщенням відламків та виличного відростку лівої скроневої кістки, множинних переломів носових кісток з обох сторін із незначним зміщенням відламків, перелому сошника, гематосинуситу обох верхньощелепних (гайморових) пазух, основної та комірках решітчастої кістки, травматичної емфіземи лівого ретробульбарного простору, контузії лівого очного яблука ока легкого ступеня, крововиливу під кон`юнктиву лівого очного яблука, рвано-забійної рани в ділянці лівої верхньої повіки, забійних ран в ділянці носу, множинних забійно-рваних ран і саден на шкірі в ділянці обличчя, гематом в обох підочних ділянках, з послідуючим розвитком післятравматичної енцефалопатії ІІ ст. зі стійким цефалічним симптомом, двобічною пірамідною недостатністю, помірним лікворно-гіпертензивним та вестибулоактивним симптомом, помірним когнітивним зниженням, енофтальма лівого очного яблука, непрохідності лівого носо-слізного каналу, а також тілесних ушкоджень середньої тяжкості та легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні експерт ОСОБА_24 підтримала свій висновок, роз`яснила його зміст, та вказала, що при проведенні експертизи огляд потерпілих не проводився, а висновки складались на підставі медичної документації, у зв`язку із тим, що така експертиза проводилась у січні 2019 року, по спливу піврічного строку з дати ДТП. Тому, ряд тілесних ушкоджень вже зажили і при особистому огляді виявлені не були б, що вплинуло б на повноту і правильність висновку. Зауважень до правильності складання та повноти медичної документації, на підставі якої складались висновки, у експерта не виникало. Щодо інших тілесних ушкоджень, сліди яких залишились, то висновок щодо них не змінився б і у випадку особистого огляду потерпілих.
Зазначені докази, на підтвердження винуватості ОСОБА_6 , узгоджуються між собою, та з іншими наведеними у вироку письмовими і речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому суд першої інстанції обґрунтовано не знайшов підстав ставити їх під сумнів.
Оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, з точки зору їх достатності, допустимості, достовірності і відносності, колегія судів вважає законним і обґрунтованим висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у порушенні, при керуванні обприскувачем самохідним марки «JOHN DEERE 4930» реєстраційний номер НОМЕР_2 пп. 10.1, 10.2, 10.4, 10.6 Правил дорожнього руху України, що спричинило потерпілим ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 тілесні ушкодження, відповідно, середнього ступеню важкості та тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 цих висновків суду не спростовують.

Апеляційним судом встановлено, що наведені докази є належними та допустимими, взаємодоповнюють один одного і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню. Ними встановлено особу винного, подію кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого та інші обставини, зазначені у ст. 91 КПК України.
Отже, доводи сторони захисту про не доведення вини ОСОБА_6 , не встановлення способу вчинення злочину, форми вини, мотивів, наслідків кримінального правопорушення, належних та допустимих доказів вчинення ним злочину, є необгрунтованими.
Твердження сторони захисту, що суд поверхнево розглянув кримінальне провадження, дав неправильну оцінку доказам, деяким не дав взагалі, судовий розгляд проводив упереджено в порушення кримінального процесуального закону та Ковенції про захист прав людини і основоположних свобод є голослівними і суб`єктивними.
Посилання апелянта на неповноту судового розгляду у зв`язку з тим, що було відхилено клопотання сторони захисту від 17.07.2019 року про проведення судової автотехнічної експертизи технічного стану автомобіля RENAULT Kangoo для визначення справності роботи вузлів та агрегатів(для з`ясування причин отримання тілесних ушкоджень потерпілими Семендяєвими) і у вироку не зазначено причин відмови, не заслуговує на увагу, з наступних підстав.
Відповідно до приписів ч.1 ст.337 КПК України суд проводить судовий розгляд лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цієї статтею.

А тому, виходячи з принципу достатності, суд першої інстанції не вважав необхідним призначати вказану експертизу. Крім того, отримання саме таких тілесних ушкоджень внаслідок цієї ДТП підтверджується висновками судово-медичних експертиз.

Згідно з положеннями ст.374 КПК України, в якій викладені вимоги до змісту вироку, причини відмови у задоволенні клопотань учасників судового розгляду у вироку не зазначаються.
Твердження захисника про безпідставне нездійснення допиту очевидців ДТП, а саме ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_6 не заслуговує на увагу, оскільки аналогічне клопотання захисника про допит цих свідків розглядалось в ході апеляційного розгляду і колегію суддів було відхилено з обґрунтуванням такого рішення.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд надав перевагу показанням потерпілих ОСОБА_17 і безпідставно відхилив показання обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів відхиляє, оскільки суд у вироку зазначив чому не взяв до уваги показання обвинуваченого про його невинуватість, а саме, що вони спростовуються дослідженими судом доказами.
Колегія суддів вважає, що посилання сторони захисту на недоведеність та неналежне встановлення на досудовому слідстві вихідних даних для експертизи, в частині інтервалу часу, який обприскувач міг витратити, щоб подолати відстань від узбіччя дороги до моменту зіткнення з автомобілем RENAULT Kangoo, оскільки 2сек., зі слів потерпілих, це- величина, яка не є сталою, а їх суб`єктивною думкою, не спростовує правильності висновків експерта.
Відхилення судом клопотання про приєднання до матеріалів кримінального провадження пояснень ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_6 , акту перевірки технічних можливостей обприскувача, а також їх дослідження, не впливає на правильність судового рішення, оскільки основним чинником, який визначає відповідальність водія у разі створення небезпеки під час дорожнього руху, залишається його можливість виявити цю небезпеку і здійснити заходи для її уникнення чи зменшення. В обставинах даного кримінального провадження не викликає сумніву, що обвинувачений усвідомлював, що при виконанні вказаного маневру, має діяти таким чином, щоб не створити перешкод учасникам руху, які мають перевагу.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд безпідставно відмовив у долученні до матеріалів кримінального провадження експертного висновку, складеного експертом Тернопільського відділення КНІСЕ 22.02.2021 року, згідно якого кут зіткнення транспортних засобів, встановлений експертами, кардинально не відповідає показанням потерпілих, не заслуговує на увагу, оскільки вказаний висновок зроблений за зверненням адвоката ОСОБА_31 , без дослідження матеріалів кримінального провадження, відповідно він є необєктивий.

Клопотання сторони захисту від 17.06.2019 року про призначення судової транспортно-трасологічної експертизи було вирішено судом протокольно, з обґрунтуванням прийнятого рішення, як уже зазначалось вище без необхідності зазначення причини відмови у вироку, а тому доводи захисника з цього приводу не заслуговують на увагу.

Твердження апелянта про те, що при встановленні причинного зв`язку необхідно враховувати, крім дій водія ОСОБА_6 , і неналежне поводження інших учасників руху, а саме, і водія ОСОБА_8 , колегія суддів відхиляє, оскільки водій зобов`язаний врахувати будь-яку перешкоду, яка заважає йому переконатися у безпечності маневру.

Посилання апеляційної скарги на не встановлення точного моменту виникнення небезпеки,кута зіткнення і обставин розташування транспортних засобів на дорозі, інші вихідні дані, не спростовують висновок суду про порушення ОСОБА_6 вказаних пунктів Правил Дорожнього руху і вчинення цього злочину.

Доводи апелянта про те, що показання потерпілих не відповідають дійсності щодо розташування обприскувача на смузі руху, перед ДТП, та що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є надуманими, і спростовується дослідженими доказами.

Крім того, у тому ж експертному висновку, складеному експертом Тернопільського відділення КНІСЕ 22.02.2021 року на замовлення адвоката ОСОБА_31 , у вихідних данних, апелянт вказував, що зі слів водія ОСОБА_6 , він, керуючи, у вказаному місці обприскувачем рухався проїзною частиною дороги так, що праві колеса рухались по обочині, а ліві, приблизно, посередині правої смуги руху. Перед місцем з`їзду ліворуч у поле, за метрів 50, він вимкнув світловий покажчик аварійки та увімкнув лівий покажчик повороту. Перед самим виконанням маневру повороту ліворуч двигун почав втрачати оберти(можливо через несправність), обприскувач на кілька секунд призупинився(5-10 сек). У поворот розпочинав рух ривками. Рушити різко з місця не міг через свої габарити і наповненість цистерни рідиною. Крім цього потрібно було здійснювати розворот майже у зворотньому напрямку. В той момент, коли передня частина обприскувача вже фактично знаходилась на краю дороги, обприскувач знову призупинився до повної зупинки, і він, в цей момент, відчув удар. Пізніше стало відомо, що у заднє колесо.

З огляду на викладене, підстав ставити під сумнів показання потерпілих ОСОБА_17 у колегії суддів не має, в частині того, що вони попереду, близько за 100 м, побачили обприскувач, який стояв, створюючи перешкоду для руху у правій смузі, у зв`язку з чим, ОСОБА_8 , керуючи вказаним транспортним засобом почав його об`їжджати з виїздом на зустрічну смугу руху.

Доводи захисника про те, що потерпілі в суді не могли дати ствердну відповідь про те, яким чином обприскувач розташувався незадовго до ДТП, (від моменту, як вони його побачили і до моменту зіткнення) і що їх показання спростовуються простими математичними підрахунками, наведеними апелянтом в апеляційній скарзі, колегія суддів відхиляє, оскільки не спростовують обов`язок ОСОБА_6 , у даній дорожній обстановці, дотримуватись вказаних Правил дорожнього руху, при виконанні маневру повороту ліворуч великогабаритним транспортним засобом і не ставлять під сумнів, інкриміноване йому, обвинувачення.

Посилання захисту на те, що у момент первинного контактування, під час зіткнення транспортних засобів, кут їх не міг становити 90 градусів, та на ненадання експерту ОСОБА_18 на дослідження транспортних засобів, не спростовує висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у порушенні вказаних ПДР і вчинені цього злочину.

Твердження захисника з приводу того, що сторона обвинувачення порушила вимоги ухвали слідчого судді від 07.08.2018 року, на досудовому слідстві, про забезпечення експерту доступу до транспортних засобів, та про відсутність відповідей на всі поставлені запитання у висновку транспортно-трасологічної експертизи від 28.09.2018 року, що виключає можливість використання цього висновку в якості доказу, не є підставою для визнання цього доказу недопустимим і цей висновок експерта підтверджує винуватість ОСОБА_6 в сукупності з іншими доказами.
З наведених в апеляційній скарзі доводів, у колегії суддів не викликає сумнів висновок судової автотехнічної експертизи від 27.12.2018 року, так як у суді першої інстанції експерт ОСОБА_20 підтвердив, що розбіжностей у вихідних даних для проведення експертизи не було, дослідження він проводив в межах поставлених питань. Оскільки при швидкості 90км/год автомобіль RENAULT Kangoo за 2 сек. проїжджає близько 50м, приблизність визначення цього проміжку часу істотно не впливає на зроблені експертом висновки. За таких обставин посилання захисника на неспроможність вихідних даних, оскільки вони спростовуються його математичними підрахунками, та що суд дійшов хибного висновку щодо беззаперечної провини ОСОБА_6 та причинно-наслідкового зв`язку між його діями та наслідками ДТП не заслуговують на увагу.
Посилання апелянта на не проведення слідчого експерименту в період досудового слідства, який мав би ключове значення для перевірки обставин у кримінальному провадженні не є підставою для визнання досліджених судом доказів недопустимими, оскільки відповідно до положень ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. Суд оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів-з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Твердження захисту про ненадання судом аналізу та оцінки доказів є надуманими і спростовуються викладеним змістом судового рішення.
Колегія суддів погоджується з висновком суду про безпідставність посилання сторони захисту на недопустимість як доказів висновків судово-медичних експертиз щодо потерпілих, з тих підстав, що їх первинна медична документація надавалась експерту із порушенням вимог закону, не відкривалась стороні захисту, що експертизи проводились лише по медичних документах, без медичного обстеження потерпілих, на що є посилання в апеляційній скарзі, оскільки висновок експерта є самостійним джерелом доказів. Отримання вказаних тілесних ушкоджень потерпілими під час ДТП, ніким із учасників кримінального провадження не ставилось під сумнів та їх тяжкість. Об`єднання експертом відповідей, не вказує на неправильність висновку експерта по суті вирішених запитань та про його непрофесійність.
Позбавлені підстав і доводи апеляційної скарги про те, що висновки СМЕ, автотехнічної та транспортно-трасолошічної, протокол огляду місця події, схема ДТП, фото таблиця, які лягли в основу обвинувачення ОСОБА_6 не пред`являлись стороні захисту, оскільки спростовуються, долученими до матеріалів кримінального провадження доказами.
Посилання апеляційної скарги на те, що судом першої інстанції не було оглянуто речові докази у справі, зокрема автомобіль RENAULT Kangoo та самохідний оприскувач «JOHN DEERE 4930», не впливає на законність прийнятого судом рішення, оскільки відповідно до ч.2 ст.357 КПК України огляд речових доказів, які не можна доставити в судове засідання, за необхідності проводиться за їх місцезнаходженням. Такого клопотання сторона захисту в ході судового розгляду не заявляла.
З огляду на викладені обставини, твердження апелянта про те, що суд, при оцінці доказів, не керувався критерієм доведеності винуватості ОСОБА_6 «поза будь-яким розумним сумнівом позбавлені підстав.
Доводи потерпілих та їх представників про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та м`якість призначеного ОСОБА_6 покарання у зв`язку з безпідставним звільненням, останнього, згідно з положеннями ст. 75 КК України, від відбування покарання з випробуванням є необґрунтованими.
Відповідно до положень ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно з приписами ст.65 КК України визначено, що при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності цей захід примусу за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Санкція ч.2 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від трьох до восьми років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції достатньо виконав вимоги ст. 50, 65, 66, 67 КК України та врахував усталену судову практику.
Так, судом враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, який відноситься до тяжких, дані про його особу, що він не судимий, має сім`ю, працює за фахом на посаді тракториста, позитивно характеризується, відсутність обтяжуючих покарання обставин, та обґрунтовано призначив покарання, в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 роки, без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання у виді позбавлення волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, відповідно до вимог ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України. При цьому суд врахував тяжкість кримінального правопорушення позитивні дані про особу винного.
Твердження потерпілих про те, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України судом, не в достатній мірі враховано: тяжкість кримінального правопорушення, не визнання ним вини, негативні наслідки, які настали після ДТП, неналежне виконання ним ПДР України, не спростовують висновок суду про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання з випробуванням.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що призначене місцевим судом обвинуваченому ОСОБА_6 покарання із застосуванням вимог ст. 75, 76 КК України, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, є співрозмірним протиправному діянню, достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги потерпілих в цій частині.
За таких обставин, вирок суду, в частині обґрунтованості та доведеності вини обвинуваченого у злочині та призначення йому покарання залишається в силі.

Разом з тим, апеляційні скарги апелянтів- цивільних позивачів та представника цивільного відповідача підлягають частковому задоволенню, а цей же вирок, в частині вирішення цивільного позову, зміні, оскільки питання про відшкодування матеріальної та моральної шкоди судом вирішено не у відповідності з вимогами закону та матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до положень ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Ст.64 КПК України передбачено, що характер і розмір шкоди, завданої злочином, підлягають доказуванню.

За змістом ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку мають бути зазначені підстави для задоволення чи відхилення цивільного позову.

Згідно з приписами ч. 5, ч. 7 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства; особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Частиною 1 ст.61 КПК України визначено, що цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.
За змістом ст. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно з приписами ч.ч.1,2ст.1166 ЦПК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ч.1ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових(службових) обов`язків.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження та визнається сторонами, ОСОБА_6 є працівником ТОВ«Мрія Сервіс». Дорожньо-транспортна пригода 13.06.2018 року сталась під час виконання обвинуваченим своїх трудових обов`язків. Судом встановлено вину ОСОБА_6 у заподіянні шкоди потерпілим, заподіяння їм тілесних ушкоджень, що обумовило необхідність лікування та понесення у зв`язку із цим витрат.
Потерпілими були подані цивільні позови із вимогами до ТОВ «Мрія Сервіс», у яких, з урахуванням заяв про уточнення (по суті збільшення) позовних вимог, ОСОБА_8 просить стягнути 196021,26 грн. матеріальної шкоди (186890 грн. вартість матеріального збитку, завданого ушкодженням автомобіля, 3785 грн. та 996,50 грн. вартість лікування, 1900 грн. вартість послуг евакуатора, 1850 грн. витрати на проведення експертизи, 599,76 грн. паливо-мастильні матеріали) та 350000 грн. моральної шкоди; ОСОБА_9 просить стягнути 104121,33 грн. матеріальної шкоди (витрати на лікування, проїзд) та 500000 грн. моральної шкоди; в інтересах неповнолітнього ОСОБА_13 , просить стягнути 1400 грн. матеріальної шкоди (витрати на лікування) та 100000 грн. моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок вчинення ОСОБА_6 злочину, під час виконання трудових обов`язків в ТОВ «Мрія Сервіс», їм було завдано тілесних ушкоджень, у зв`язку із чим вони були вимушені лікуватись, придбавати медичні препарати, нести інші витрати, а також моральних страждань, пов`язаних із фізичним болем, вимушеними життєвими змінами. При цьому, у ОСОБА_9 ушкоджене обличчя, характер її тілесних ушкоджень обумовлює тривалий процес лікування та реабілітації, лікування продовжується. Внаслідок ДТП їй встановлено ІІІ групу інвалідності.
Вироком місцевого суду цивільні позови ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 задоволено частково та стягнуто з ТзОВ «Мрія Сервіс» на користь ОСОБА_9 82914,81 грн. матеріальної шкоди та 200000 грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_8 8531,50 грн. матеріальної шкоди та 100000 грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_13 1400 грн. матеріальної шкоди та 20000 грн. моральної шкоди. В частині решти вимог у позові відмовлено.
Суд дійшов висновку про недоведеність такого причинного зв`язку та пов`язаності із дорожньо-транспортною пригодою витрат на придбання паливо-мастильних матеріалів у необґрунтованій кількості, квитків на проїзд та інших подібних витрат ОСОБА_9 на загальну суму 4228,48 грн. та ОСОБА_8 на суму 299, 88 грн. Окрім того, суд відмовив ОСОБА_9 у стягненні 16978.04 грн. витрат на лікування, оскільки такі пов`язані із лікуванням ревматоїдного артриту та поліартриту та не доведено причинного зв`язку таких захворювань із дорожньо-транспортною пригодою, а ОСОБА_8 у стягненні матеріального збитку в сумі 186890 грн. за пошкоджений транспортний засіб внаслідок ДТП, у зв`язку з відсутністю доказів набуття ним права власності на автомобіль.
Не погоджуючись з вироком суду, в частині вирішення цивільного позову, апелянт ОСОБА_8 посилається, зокрема, на те, що факт правомірності володіння майном, відповідно до вимог ст.ст.395,396 ЦК України, є достатньою підставою для особи, яка володіє правом на чуже майно, для захисту цього права. Відповідно спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту користування цим майном на достатній правовій підставі. Порушивши ці вимоги закону, суд безпідставно відмовив йому у стягненні матеріального збитку в сумі 186890 грн. за пошкоджений транспортний засіб, який належить його матері ОСОБА_32 і яким він користується на законних підставах.
Доводи апелянта про необхідність стягнення шкоди, із зазначених підстав, є обґрунтованими.
Під час розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, було встановлено, що згідно з висновком №189/19 експертного автотоварознавчого дослідження від 16.11.2021 року, середня ринкова вартість автомобіля RENAULT Kangoo р.н., реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , складала 186 890 грн., вартість відновлювальних робіт цього автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП, складає - 209767,98 грн.

З наданого в ході апеляційного розгляду представниками цивільного позивача ОСОБА_8 висновку, того ж експерта, від 16.11.2021 року № 289/21 слідує, що середня ринкова вартість автомобіля RENAULT Kangoo р.н. реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , станом на момент огляду 13.02.2019 року, становить 186 890,00 грн., в пошкодженому стані ринкова вартість складає 68 643, 47 грн.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_8 та його представники просили стягнути із ТОВ «Мрія Сервіс», на користь ОСОБА_8 , заподіяну матеріальну шкоду за пошкоджений автомобіль RENAULT Kangoo р.н. реєстраційний номер НОМЕР_1 , за мінусом його(утилізаційної) вартості автомобіля.

Колегія суддів приходить до висновку, що під час апеляційного розгляду представник цивільного відповідача не спростував необхідність відшкодування ОСОБА_8 цієї шкоди, завданої внаслідок ДТП ОСОБА_6 , відповідно до зазначених вимог закону та наведених розрахунків, і не надав належних та допустимих доказів іншої ринкової вартості спірного автомобіля до моменту ДТП та його ринкової вартості після ДТП.
Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.
Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Застосовуючи аналогію цього закону до правовідносин у спірному випадку, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення розміру матеріальної шкоди з ТОВ «Мрія Сервіс» на користь ОСОБА_8 у сумі 118 246, 53 грн. (186 890,00 грн. 68 643,47 грн. (різниця між ринковою та залишковою вартістю автомобіля).
Крім того, підлягають задоволенню вимоги цивільного позивача ОСОБА_8 про відшкодування витрат, пов`язаних з лікуванням в сумі -4781.50грн.(3785+996.50), оплати послуг евакуатора-1900грн., витрати за проведення експертизи-1850грн., які передбачені Законом і підтвердженні належними доказами, зокрема, це- медичні виписки, квитанції про оплату, долучені до матеріалів кримінального провадження, досліджені місцевим та апеляційним судом.
Всього, на користь ОСОБА_8 з ТОВ «Мрія Сервіс» підлягає стягненню 126778,03грн.за заподіяну майнову шкоду.
За наведених підстав, доводи апеляційної скарги представника цивільного відповідача про необхідність відмови в позові ОСОБА_8 не підлягають задоволенню.
Що стосується витрат на придбання паливно-мастильних матеріалів в сумі-599.76грн., то вони не ґрунтуються на вимогах закону і з цього приводу заперечення представника цивільного позивача є слушними.

Крім того, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення з цивільного відповідача на користь ОСОБА_9 -86743,37грн. та на користь ОСОБА_13 , в інтересах якого вона діє, майнової шкоди, пов`язаної з витратами на лікування.
Відповідно до наданого апеляційному суду ОСОБА_9 розрахунку, вона понесла витрати на лікування в сумі-104121,33 грн.( витрати на придбання медикаментів за призначеннями лікарів, обстежень, оперативних втручань, придбання квитків та дизпалива).
Колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги ОСОБА_9 про відшкодування майнової шкоди підлягають частковому задоволенню, в сумі -86743,37грн., які вона підтвердила виписками з історії хвороби, призначенням лікарів, квитанціями, чеками квитками, оригінали яких, крім того надала в ході апеляційного розгляду.
Так, ОСОБА_9 підтверджені понесені витрати на лікування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на суму -86.743.37 грн., з них:
- 9352,14 коп. на медикаменти під час стаціонарного лікування в Дунаєвецькій ЦРЛ і Хмельницькій обласній лікарні;
- 12350,00 грн. встановлення пластини на руку в ортопедичному відділені Хмельницької обласної лікарні;
- 15400,00 грн. операцію по встановленню пластин на вилиці в ТОВ «І-ПЛАНТ» м. Київ;
- 1020,00 грн. на первинне обстеження, консультація для операції по сльозовому каналу;
- 5000,00 грн. операція по встановленню ортодонтичної системи на верхній щелепі в ФОП Петриченко в м.Хмельницькому;
- 5000,00 грн. операція по встановленню ортодонтичної системи на нижній щелепі в ФОП Петриченко в м.Хмельницькому;
- 25626,65 грн. операція по сльозовому каналу в ТОВ «Айлаз» м.Київ;
- 1290,00 грн. післяопераційне обстеження в ТОВ «Айлаз» м.Київ;
- 8000,00 грн. шліфування обличчя;
- 900 грн. лікування ортопедичне (брекети);
- 1500грн. зняття і реставрація верхніх брекетів;
- 300 грн. лікування ортодонтичне;
-1004.58грн. загальна вартість квитків за проїзд на потязі.
Не підлягають задоволенню вимоги позивачки про стягнення витрат на придбання дизпалива для заправки автомобіля для поїздки в медичні заклади, оплати аналізів крові, лікування ревматоїдного артриту, які не пов`язані з ДТП, не перебувають у причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, в сумі-17377,96грн., на що обґрунтовано вказує представник цивільного позивача.
Позовні вимоги ОСОБА_9 , заявлені в інтересах неповнолітнього ОСОБА_13 , про стягнення- 1400грн. за заподіяну матеріальну шкоду, пов`язану з лікуванням через отримані тілесні ушкодження внаслідок ДТП, є обґрунтованими, підтверджені належними доказами. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_13 було призначено лікарські препарати та проведено комп`ютерну томографію головного мозку, у зв`язку із встановленим діагнозом згідно виписки-епікризу №52.11, перелом в/з правого плеча зі зміщенням. Вартість лікування згідно квитанції прибуткового касового ордера № 28 від 13.06.2018 року 1400 грн., що на думку колегії суддів підлягає стягненню у відшкодування майнової шкоди.
Не погоджується колегія суддів і в частині вирішення судом позовних вимог цивільних позивачів про стягнення моральної шкоди і вважає, стягнуті на їх користь суми, у відшкодування моральної шкоди необґрунтовано заниженими.
Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Як убачається із висновку експерта №1 від 23.01.2019 р. (а.к.п. 59-61) ОСОБА_13 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому верхньої третини правої плечової кістки зі зміщенням, струс головного мозку, забій м`яких тканин обличчя, синці в ділянці лоба, носа, верхньої губи, множинні подряпини обличчя, які, своїм характером відносяться до середнього ступеня тяжкості та легких тілесних ушкоджень.
У відповідності до висновку експерта №2 від 24.01.2019 р. (а.к.п. 55-57) у ОСОБА_14 виявленні наступні тілесні ушкодження: забійна рана в лобній ділянці голови, забійно-рвана рана в ділянці лівого колінного суглобу, закрита травма живота у вигляді розриву брижі тонкої кишки розміром 3х1,5 см., травматичної деферизації стінки купола сліпої кишки розміром 5х1,5см., висхідного відділу товстої кишки на ділянці розміром близько 10х2см, гематоми в ділянці кореня брижі тонкої кишки розміром 4х5см, з крововиливом в черевну порожнину (гемоперитонеумом) близько до 200 мл.,які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, а також легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
За даними висновку експерта №3 від 28.01.2019 р. (а.к.п. 63-69) у ОСОБА_9 виявлені тяжкі тілесних ушкоджень у вигляді закритої мозково-лицьової травми у вигляді забою головного мозку І-ІІІ ст., гострої субдуральної гематоми над правою півкулею головного мозку товщиною до 7 мм зі зміщенням серединних структур вліво на 4-5 мм, забою головного мозку з геморагічним компонентом в правій скронево-потиличній ділянці в задньо-базальних відділах, перелому латеральної стінки правої верхньощелепної (гайморової) пазухи без зміщення відламків, лінійних переломів задньо-латеральної стінки лівої орбіти з незначним зміщенням, лінійні переломи медіальної стінки лівої орбіти, переломи всіх стінок верхньощелепної (гайморової) пазухи із утворенням множинних відламків та їх зміщення в просвіт, множинні переломи лівої виличної кістки (лобного та скроневого відростків, медіального краю) із зміщенням відламків та виличного відростку лівої скроневої кістки, множинні переломи носових кісток з обох сторін із незначним зміщенням відламків, перелом сошника, гематосинуситу обох верхньощелепних (гайморових) пазух, основної та комірках решітчастої кістки, травматичної емфіземи лівого ретробульбарного простору, контузії лівого очного яблука ока легкого ступеня, крововиливу під кон`юнктиву лівого очного яблука, рвано-забійної рани в ділянці лівої верхньої повіки, забійних ран в ділянці носу, множинні забійно-рвані рани і садна на шкірі в ділянці обличчя, гематоми в обох підочних ділянках, з послідуючим розвитком післятравматичної енцефалопатії ІІ ст. зі стійким цефалічним симптомом, двобічноі пірамідної недостатності, помірним лікворно-гіпертензивним та вестибулоактивним симптомом, помірним когнітивним зниженням, енофтальми лівого очного яблука, непрохідності лівого носо-слізного каналу, а також тілесні ушкодження середньої тяжкості та легких тілесних ушкоджень закритий перелом обох кісток лівого передпліччя (променевої та ліктьової кістки) в середній третині зі зміщенням уламків та підшкірні гематоми в ділянці лівого колінного та кульшового суглобів.
Виходячи з обставин кримінального провадження, потерпілі зазнали сильних душевних страждань, пов`язаних з ушкодженням їх здоров`я, з отриманням тяжких та середньої тяжкості тілесних ушкоджень, перенесенням оперативних втручань, відчуттям болю, тривалим лікуванням та продовженням, на даний час, лікування потерпілої ОСОБА_9 , у якої внаслідок травм знівечене обличчя, встановлена третя група інвалідності та зміною звичного їх способу життя, а отже сума у 200000 грн., стягнута судом на користь ОСОБА_9 та 20 тис.грн. на користь ОСОБА_13 , 100 000 грн. на корписть ОСОБА_8 є необґрунтовано заниженою, з урахуванням характеру та обсягу вказаних страждань потерпілих.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що на користь ОСОБА_8 слід стягнути у відшкодування моральної шкоди- 200 000, 00 грн., ОСОБА_9 - 350 000,00 грн., ОСОБА_13 - 40 000,00 грн., що відповідатиме понесеним моральним втратам, з урахуванням вимоги розумності і справедливості по відношенню до потерпілих. З наведених підстав, апеляційна скарга представника ОСОБА_12 , в частині стягнення моральної шкоди потерпілим, не підлягає задоволенню.
З наведених підстав апеляційні вимоги цивільних позивачів та представника цивільного відповідача підлягають частковому задоволенню.
Посилання представника ТОВ «Мрія Сервіс» на те, що відповідно до ч.2 ст.1188 ЦК України шкоду повинні відшкодовувати обидва володільця транспортних засобів не заслуговують на увагу, оскільки колегією суддів проводиться апеляційний розгляд, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, в межах апеляційних вимог і заявлених позовів.
Оригінали документів надані позивачами, на підтвердження позовних вимог, в процесі апеляційного розгляду, а тому підстав, для відмови в позовах, на що є посилання в апеляційній скарзі представника цивільного відповідача , колегія суддів не вбачає.
Не ґрунтується на вимогах закону та є безпідставними, ураховуючи викладені вище обставини, і твердження представника цивільного відповідача про те, що ОСОБА_8 не має права на відшкодування шкоди внаслідок ДТП, оскільки остання настала внаслідок порушення ним правил безпеки дорожнього руху. Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що саме порушення ПДР ОСОБА_6 знаходяться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.
В апеляційних скаргах містяться також інші аргументи захисту, які не потребують детального аналізу та не мають будь-якого вирішального значення і в цьому провадженні. При цьому колегія суддів виходить з усталеної практики ЄСПЛ. Так, хоча пункт 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення має буди різною в залежності від характеру рішення.
На думку колегії, у цьому провадженні надані відповіді на всі суттєві аргументи поданих апеляційних скарг.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.
Згідно з п.3 ч.1 ст. 408 КПК України однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є необхідність зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.407, п.3 ч.1 ст.408, ст.ст.418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Апеляційні скарги цивільних позивачів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , в своїх інтересах, та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_13 ,представника ТОВ «Мрія Сервіс» адвоката ОСОБА_12 -задовольнити частково.

Вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26 січня 2021 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, в частині вирішення цивільних позовів - змінити.
Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Сервіс» (м. Підгайці Тернопільської області, вул. Міцкевича, 12, ідентифікаційний код 38554271) на користь ОСОБА_8 ( АДРЕСА_2 ) 126 778,03 грн. (сто двадцять шість тисяч сімсот сімдесят вісім гривень три копійки)майнової шкоди та 200 000,00грн. (двісті тисяч гривень) моральної шкоди, а всього 326 778,03 грн. (триста двадцять шість тисяч сімсот сімдесят вісім гривень три копійки).
Цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Сервіс» (м. Підгайці Тернопільської області, вул. Міцкевича, 12, ідентифікаційний код 38554271) на користь ОСОБА_9 ( АДРЕСА_2 ) 86 743,37 грн. (вісімдесят шість тисяч сімсот сорок три гривні тридцять сім копійок) майнової шкоди та 350 000,00 грн. (триста п`ятдесят тисяч гривень) моральної шкоди, а всього 436 743,37 грн. (чотириста тридцять шість тисяч сімсот сорок три гривні тридцять сім копійок).
Цивільний позов ОСОБА_9 , в інтересах неповнолітнього ОСОБА_13 , задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Сервіс» (м. Підгайці Тернопільської області, вул. Міцкевича, 12, ідентифікаційний код 38554271) на користь ОСОБА_13 , ( АДРЕСА_2 ) 1400 грн. (одну тисячу чотириста гривень) майнової шкоди та 40 000,00 грн. (сорок тисяч гривень) моральної шкоди, а всього 41 400,00 грн. (сорок одну тисячу чотириста гривень).
В іншій частині позовів відмовити.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3