Справа № 202/4298/14-к
Провадження № 1-кп/206/4/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2022 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1
при секретареві ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
представника обвинуваченої ОСОБА_6
адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 обвинуваченої в скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 203-1, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 301 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні захисником ОСОБА_7 заявлено клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення та відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення. В обґрунтування клопотання зазначено, що у червні 2021 року прокурором ОСОБА_3 в судовому засіданні було оголошено змінений обвинувальний акт, складений прокурором ОСОБА_8 ще у жовтні 2015 року, відповідно до якого було зазначено, що дані, отримані під час судового розгляду, свідчать про наявність підстав для зміни обвинувачення, висунутого обвинуваченій, з огляду на те, що в ході досудового слідства не здобуто достатніх доказів вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 203-1, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 301 КК України. Наведені прокурором мотиви зміни обвинувачення свідчать про фактичну його відмову від обвинувачення в цій частині, а саме не доведення скоєння ОСОБА_6 вказаних кримінальних правопорушень, оскільки не підтверджується зібраними доказами і свідчать про фактичну відмову прокурора від підтримання державного обвинувачення. В порушення вимог кримінально-процесуального законодавства прокурором не винесено постанову про відмову від державного обвинувачення, не долучено її до матеріалів кримінального провадження та не вручено копії обвинуваченій та її захиснику.

Прокурор ОСОБА_3 фактично не приймав участі у судовому розгляді і не міг дійти до переконання про необхідність зміни обсягу обвинувачення, а лише обмежився оголошенням у 2017 році обвинувального акта від 12 грудня 2013 року. У чернві 2021 року тим же прокурором ОСОБА_3 оголошено уже новий обвинувальний акт від 02 жовтня 2015 року, який не має юридичної сили, оскільки складений не ним і не затверджений відповідним вищестоящим прокурором.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника ОСОБА_7 , просив його задовольнити.

Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні залишила вирішення вказаного питання на розсуд суду.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, пояснивши, що вважає його необґрунтованим, оскільки він є старшим у групі прокурорів по вказаному кримінальному провадженню та повністю підтримує змінений обвинувальний акт.

Дослідивши клопотання захисника ОСОБА_7 , заслухавши думку учасників справи, суд приходить до наступного висновку.

05 жовтня 2015 року в Індустріальному районному суді м. Дніпропетровська прокурором було змінено обвинувачення та обвинуваченим було вручено змінений обвинувальний акт від 02 жовтня 2015 року, згідно якого ОСОБА_4 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 301 КК України, а ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 301 КК України.

01 грудня 2015 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено вирок відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 301 КК України, ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 301, ч. 1 ст. 358 КК України, тобто з урахуванням зміненого обвинувального акту від 02 жовтня 2015 року.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2016 року скасовано вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2015 року, а справу повернуто до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2017 року вирішено направити матеріали кримінального провадження до Самарського районного суду м. Дніпропетровська для здійснення судового провадження.

Вказане кримінальне провадження перебувало на розгляді у судді ОСОБА_10 .

У зв`язку з рішенням Вищої Ради Правосуддя від 10 листопада 2020 року про звільнення судді ОСОБА_10 у відставку, згідно розпорядження № 34-р від 10 листопада 2020 року проведено повторний автоматизований розподіл справи, на підставі чого головуючим суддею обрано ОСОБА_1 .

Після заміни судді, 01 червня 2021 року ухвалою суду було вирішено розпочати судовий розгляд спочатку.

Відповідно до ч. 2 ст. 347 КПК України судовий розгляд починається з оголошення прокурором короткого викладу обвинувального акта.

01 червня 2021 року прокурором ОСОБА_3 оголошено обвинувальний акт складений заступником начальника відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_11 від 02 жовтня 2015 року, погодженого заступником прокурора Дніпропетровської області старшого радника юстиції Черкашиним Ю. За даним обвинувальним актом ОСОБА_4 та ОСОБА_6 обвинувачується за ч. 3 ст. 301 КК України, ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 301 КК України.

Твердження про незаконність обвинувального акту від 02 жовтня 2015 року та неможливість подальшого розгляду кримінального провадження у зв`язку із тим, що останній оголошено в судовому засіданні 01 червня 2021 року прокурором ОСОБА_3 , який не складав вказаний обвинувальний акт і відповідно не затверджений вищестоящим прокурором, є необґрунтованим з огляду на наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 37 КПК України якщо прокурор, який у відповідному кримінальному провадженні здійснює повноваження прокурора, не може їх здійснювати через задоволення заяви про його відвід, тяжку хворобу, звільнення з органу прокуратури або з іншої поважної причини, що унеможливлює його участь у кримінальному провадженні, повноваження прокурора покладаються на іншого прокурора керівником відповідного органу прокуратури.

Так, на підставі постанови про призначення групи прокурорів Прокуратури Дніпропетровської області від 02 липня 2014 року вирішено змінити прокурора у кримінальному провадженні № 0000148, поклавши повноваження прокурора у цьому кримінальному провадженні на групу прокурорів у складі ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , старшим групи призначено ОСОБА_8 .

Таким чином, обвинувальний акт від 02 жовтня 2015 року у кримінальному провадженні №0000148 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 301 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 301 КК України складений та підписаний прокурором, який на підставі відповідної постанови в той час мав повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні та перебував в групі прокурорів.
На теперішній час на підставі постанови про визначення групи прокурорів Дніпропетровської обласної прокуратури від 31 травня 2021 року вирішено змінити раніше створену групу прокурорів та визначено групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів з підтримання державного обвинувачення у кримінальному провадженні у складі прокурорів Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , старшим прокурором групи визначено ОСОБА_3 .
Крім того, обвинувальний акт погоджено заступником прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_17 , який обіймав посаду заступника прокурора Дніпропетровської області включно до 2019 року, в тому числі й у 2015 році.
Таким чином, суд критично ставить до твердження захисника ОСОБА_7 про незаконність обвинувального акту від 02 жовтня 2015 року та неможливість подальшого розгляду кримінального провадження з наведених ним підстав, оскільки положення кримінально-процесуального законодавства України не вимагають складання нового обвинувального акту чи повторного його погодження прокурором вищого рівня у зв`язку зі зміною групи прокурорів у кримінальному провадженні.

До твердження захисника ОСОБА_7 про те, що в порушення вимог кримінально-процесуального законодавства прокурором не винесено постанову про відмову від державного обвинувачення, не долучено її до матеріалів кримінального провадження та не вручено копії обвинуваченій та її захиснику суд ставиться критично з огляду на наступне.

Так, обґрунтування цього твердження покладено насамперед те, що прокурор ОСОБА_3 раніше не приймав участі у судовому розгляді і не міг дійти до переконання про необхідність зміни обсягу обвинувачення.

Відповідно до ч. 1-5 ст. 340 КПК України, якщо в результаті судового розгляду прокурор дійде переконання, що пред`явлене особі обвинувачення не підтверджується, він після виконання вимог статті 341 цього Кодексу повинен відмовитися від підтримання державного обвинувачення і викласти мотиви відмови у своїй постанові, яка долучається до матеріалів кримінального провадження. Копія постанови надається обвинуваченому, його захиснику, потерпілому, його представнику та законним представникам, а також представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. У разі відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення в суді головуючий роз`яснює потерпілому його право підтримувати обвинувачення в суді. Якщо потерпілий висловив згоду на підтримання обвинувачення в суді, головуючий надає йому час, необхідний для підготовки до судового розгляду. Потерпілий, який погодився підтримувати обвинувачення в суді, користується всіма правами сторони обвинувачення під час судового розгляду. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, кримінальне провадження за відповідним обвинуваченням набуває статусу приватного і здійснюється за процедурою приватного обвинувачення.

З наведеного положення вбачається, що одним з наслідків відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення є продовження його здійснення за процедурою приватного обвинувачення за згодою потерпілого. В цьому разі прокурор більше не може підтримувати обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 341 КПК України, якщо в результаті судового розгляду прокурор, крім випадку, коли ним є Генеральний прокурор, дійде переконання, що необхідно відмовитися від підтримання державного обвинувачення, змінити його, висунути додаткове обвинувачення або розпочати провадження щодо юридичної особи, він повинен погодити відповідні процесуальні документи з прокурором вищого рівня. Суд за клопотанням прокурора відкладає судове засідання та надає прокурору час для складення та погодження відповідних процесуальних документів.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 338 КПК України з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа. Дійшовши до переконання, що обвинувачення потрібно змінити, прокурор після виконання вимог статті 341 цього Кодексу складає обвинувальний акт, в якому формулює змінене обвинувачення та викладає обґрунтування прийнятого рішення. Копії обвинувального акта надаються обвинуваченому, його захиснику, потерпілому, його представнику та законним представникам, а також представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Обвинувальний акт долучається до матеріалів кримінального провадження. Якщо в обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням ставиться питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність, який передбачає відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення, чи про зменшення обсягу обвинувачення, головуючий зобов`язаний роз`яснити потерпілому його право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі.

Таким чином, обвинувачення у даному кримінальному провадженні змінено у відповідності до положень саме ст. 338, 341 КПК України 02 жовтня 2015 року, що відображено у зміненому обвинувальному акті, а прокурор ОСОБА_3 вказав, що повністю підтримує вказаний обвинувальний акт.

Крім того, суд звертає увагу на те, що у параграфі 2 глави 3 розділу 1 КПК України наведені положення про сторону обвинувачення у кримінальному провадженні, до якої входить, зокрема, прокурор. Порядок призначення та зміни прокурора наведені в цьому же параграфі.

Так, прокурор, незалежно від того чи приймав він участь у кримінальному провадженні від самого початку, чи вступив у кримінальне провадження внаслідок зміни групи прокурорів, входить у склад сторони обвинувачення та в ході розгляду кримінального провадження користується правами, виконує обов`язки саме сторони обвинувачення залишаючись при цьому самостійним у своїй процесуальній діяльності. Тобто прокурор приймає рішення щодо вчинення чи не вчинення тих чи інших процесуальних дій самостійно, маючи при цьому на меті досягнення інтересів сторони обвинувачення, а не своїх власних.

Враховуючи наведене, суд критично ставить до твердження захисника ОСОБА_7 про те, що прокурор не міг дійти до переконання про необхідність зміни обсягу обвинувачення з огляду на те, що він в минулому не приймав участі в даному кримінальному провадженні.

Крім того, суд також звертає увагу, що в рамках даної справи ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 серпня 2019 року скасовано ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2019 року про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в частині вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 203-1 КК України та ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 301 КК України, у зв`язку з відмовою прокурора від обвинувачення, призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

В своїй ухвалі Дніпровський апеляційний суд звернув увагу на те, що законом чітко врегульовано порядок відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення, а також визначено відповідний процесуальний механізм реалізації таких повноважень державним обвинувачем. Вказані повноваження є виключно компетенцією прокурора. Як вбачається з матеріалів провадження, постанова прокурора про відмову від підтримання державного обвинувачення в матеріалах справи відсутня, оскільки така постанова у порядку ч. 1 ст. 340 КПК України не виносилась та у порядку ст. 341 КПК України з керівником органу прокуратури, в якому працює прокурор, не погоджувалась.

Тобто, відмова прокурора від державного обвинувачення фактично не існує.

Керуючись ст.ст. 284, 314-316, ст. 372 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 обвинуваченої в скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 203-1, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 301 КК України відмовити.
Повний текст ухвали складено 27 червня 2022 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1