Справа № 711/3677/22
Номер провадження 1-кп/711/433/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Придніпровського районного суду м.Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001375 від 12.07.2022, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Березняки, Черкаського району, Черкаської області, громадянина України, українця, з середньою-спеціальною освітою, офіційно не працюючого, зі слів одруженого, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, у лікарів нарколога та псіхіатра на обліку не перебуває, учасником бойових дій, інвалідом, депутатом, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не являється, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-18.02.2013 Городищенським районним судом Черкаської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на 3 роки 6 місяців. 05.06.2015 звільнений по відбуттю покарання;

- 22.03.2018 Соснівським районним судом м.Черкаси за ч.1 ст.309 КК України до штрафу 850 грн. (судимість погашена);

- 01.08.2022 Придніпровським районним судом м.Черкаси за ч.4 ст.185 КК України до позбавлення волі на 5 років. На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбуття призначеного покарання з випробувнням з іспитовим строком 3 роки;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 18.05.2022 близько 14 год. 07 хв., перебуваючи в приміщенні торгівельної зали магазину «Делікат міні» (Делікат 22), який розташований за адресою: вул. Чигиринська, 52 у місті Черкаси, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, який введено в дію відповідно до Указу Президента України за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 та затверджений Верховною Радою України, в подальшому продовжений Указом Президента України за № 133/2022 від 14.03.2022 до 25.04.2022 включно та Указом Президента України за № 341/2022 від 17.05.2022 до 23.08.2022 включно. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , діючи умисно та цілеспрямовано, повторно, з корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи та бажаючи настання наслідків, а також усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу із полиць магазину взяв товар, що належить ТОВ «Делікат міні», а саме: дві банки енергетичного напою «Bronx Cerry» ж/б, об`ємом по 0,5 л., вартістю 47 грн. 18 коп., одну пляшку пива «Київське Розливне», об`ємом 0,6 л., вартістю 11 грн. 41 коп., які сховав під верхній одяг. В подальшому, у зазначеному магазині ОСОБА_4 , шляхом вільного доступу із полиць магазину взяв товар, що належить ТОВ «Делікат Міні», а саме: дві банки кави «Якобс Монарх» 200гр с/б на суму 411 грн. 70 коп., які він сховав у рюкзак, що приніс із собою. Після чого, ОСОБА_4 вийшов з приміщення даного магазину, оминувши касову зону не оплатив за нього, чим завдав вищевказаному товариству матеріальної шкоди на загальну суму 470 грн. 29 коп.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності і він їх у повному обсязі підтверджує. Пояснив, що дійсно 18.05.2022 близько 14 год. в той час, як він перебував в магазині «Делікат міні», скористався тим, що за ним ніхто не спостерігає, з полиці магазину взяв дві банки енергетику, пляшку пива, які заховав під верхній одяг, та дві банки кави «Якобс Монарх», які заховав у рюкзак. Після чого, вийшов з приміщення даного магазину не сплативши за товар, який взяв. Також просив врахувати, що під час досудового розслідування він усвідомив та повністю визнав свою провину, зробивши для себе належні висновки, засуджує свою поведінку. Добровільно відшкодував частину завданого збитку у сумі 370 гривень. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, надавши шанс на виправлення.

До початку судового засідання представник потерпілого ТОВ «Делікат міні» адвокат ОСОБА_5 подав до суду заяву про проведення судового засідання без його участі. Завдані матеріальні збитки обвинувачений не відшкодував.

Врахувавши наведене, запитавши думку присутніх учасників кримінального провадження, які не заперечили щодо проведення судового засідання за даної явки, суд, відповідно до положень ст.325 КПК України визнав за можливе з`ясувати всі обставини кримінального провадження за відсутності належно повідомленого представника потерпілого.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку прокурора, яка не заперечувала проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Це узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, покази якого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

П.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р. звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яке відповідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, даних про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності суду не надано, офіційно не працевлаштований, не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, групи інвалідності не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, посередньо характеризується за місцем проживання, щиро розкаявся у вчиненому, добровільно часткого відшкодував завданий збиток, що підтверджуєть заявою від 26.09.2022.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, вибачався за вчинене та висловлював жаль з приводу вчиненого, критично оцінював свої дії та готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

Крім того, суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 , будучи особою раніше судимою за вчинення умисного, корисливого злочину, не зробив належних висновків та продовжив злочинну діяльність, що вказує на підвищену суспільну небезпеку цієї особи та недосягнення виховної мети покарання, призначеного за попереднім вироком.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, думки представника потерпілого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі.

Підстав для застосування ст. 69 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України, до обвинуваченого, суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 раніше був засуджений, 01.08.2022 року Придніпровським районним судом м.Черкаси за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбуття призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Відповідно до абзацу другого пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року (зі змінами та доповненнями ) - коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Таким чином, вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 01.08.2022 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбуття призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки,підлягає самостійному виконанню.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Як вбачається з матеріалів справи, у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 , в процесі досудового розслідування запобіжний захід не обирався, та під час судового розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу від учасників судового провадження на розгляд суду не надходили. Клопотання, яке заявлено у дебатах прокурором, щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд не приймає до уваги, оскільки порядок та підстави обрання запобіжного заходу передбачено положеннями ст.ст.177, 178 КПК України, які прокурором дотримано не було. А тому, не зважаючи на позицію прокурора, щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , суд підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачає.

Згідно до ч.1 ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Отже, початок строку відбування покарання обвинуваченому обчислювати з дня його затримання.

Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати відсутні. Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.7, 100, ч.3 ст.349 , 368-371, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`яти) років 1 (один) місяць.

Вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 01.08.2022 року та цей вирок виконувати самостійно.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Речові докази по кримінальному провадженню: DVD-R, - диск з відеозаписом подій, які мали місце 18.05.2022 у приміщенні магазину «Делікат міні», який знаходиться в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах провадження протягом всього часу їх зберігання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м.Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч.2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ст.376 ч.6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий: ОСОБА_1