У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 про арешт майна,

встановив:

Зі змісту клопотання з`ясовано , що 18.06.2022 в чергову частину Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області надійшло повідомлення про виявлення громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який може здійснювати публічні заклики до підтримки дій держави агресора та

співпрацювати з керівництвом держави агрессора, та поширювати, пластикові картки різних операторів мобільного зв`язку країни агресора на території м. Ужгорода.

18.06.2022 за адресою м. Ужгород, вул. Гагаріна 10а було проведено огляду автомобіля марки «Мазда» д.н.з. НОМЕР_1 , в якому було виявлено та вилучено пластикові картки різних операторів мобільного зв`язку країни агресора в кількості 466 штук які поміщено до двох картонних коробок, фіскальні чеки «нова пошта» та упаковано до спец пакету Національна поліція України Головне Слідче Управління 7303566, паперовий конверт білого кольору з відповідними написами до якого упаковано предмет схожий на зарядний пристрій для автомобіля, блокнот коричневого кольору та флеш носій марки «LG», які упаковано до спец пакету Національна поліція України INP 1016408, два мобільних телефони марки «Fly» чоного кольору з яких виходять два предмета білого кольору з яких виходять коричневого кольору ленти, які упаковано до спец пакету Національна поліція України INP 1016405, грошові кошти, а саме три купюри номіналом по 500 гривень, двадцять одна купюра номіналом 200 гривень, одинадцять купюр номіналом по 100 гривень, одна купюра номіналом 5 євро, одна купюра номіналом 10 фунтів, купюри номіналом 100 доларів США в кількості двадцять дві купюри, які упаковано до спец пакету INP 1016407.

Вказане, за твердженням прокурора, є предметом кримінального правопорушення, на якому збереглися сліди кримінального правопорушення, а відтак є речовими доказами, для їх подальшого детального огляду та проведення експертних досліджень та судових експертиз необхідно забезпечити його збереження у незмінному стані (унеможливити розпоряджатися власнику вказаним майном, що можливо шляхом постановлення ухвали про накладення арешту на вищевказане.

Прокурор подав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримує та просить таке задовольнити.

Представник власника арештованого майна адвокат ОСОБА_5 подав заяву, в якій заперечив щодо накладення арешту на майно, так як його підзахисний здійснює законну діяльність як ФОП.

Від ОСОБА_6 , як третьої особи, права якої порушено надійшло клопотання, в якому вона зазначає, що виявлені та вилучені під час огляду грошові кошти є її особистою власністю.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, заслухавши позицію учасників кримінального провадження, висловлену в їх заявах, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів.

У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення

У відповідності до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3 1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Витягом з ЄРДР стверджується, що сектором дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000683, відомості про яке внесено до ЄРДР 19.06.2022 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України.

З протоколу огляду місця події від 18.06.2022 з`ясовано, що слідчим за участі володільця майна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проведено огляд автомобіля марки «Мазда» д.н.з. НОМЕР_1 за адресою м. Ужгород, вул. Гагаріна 10 а, в якому було виявлено та вилучено пластикові картки різних операторів мобільного зв`язку країни агресора в кількості 466 штук, фіскальні чеки «нова пошта», паперовий конверт білого кольору з відповідними написами до якого упаковано предмет схожий на зарядний пристрій для автомобіля, блокнот коричневого кольору та флеш носій марки «LG», два мобільних телефони марки «Fly» чорного кольору, з яких виходять два предмета білого кольору, з яких виходять коричневого кольору стрічки, грошові кошти, а саме три купюри номіналом по 500 гривень, двадцять одна купюра номіналом 200 гривень, одинадцять купюр номіналом по 100 гривень, одна купюра номіналом 5 євро, одна купюра номіналом 10 фунтів, купюри номіналом 100 доларів США в кількості двадцять дві купюри.

Вказані предмети, речі та документи, вилучені під час огляду, за постановою слідчого від 19.06.2022 визнано речовими доказами.

В своїх поясненнях ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначив, що є ФОП, протягом трьох років займається продажем європейських СІМ-карток, в тому числі рф, які завжди знаходяться в автомобілі марки «Мазда» д.н.з. НОМЕР_1 .

Дружина ОСОБА_4 ОСОБА_6 підтвердила, що її чоловік є ФОП, протягом трьох років займається продажем європейських СІМ-карток, в тому числі рф. Стверджує, що товар був закуплений для продажу наприкінці січня 2022 року.

З виписки Опендатабот вбачається, що ОСОБА_4 є ФОП, який здійснює зокрема роздрібну торгівлю тощо.

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

У відповідності до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Прокурором на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України доведено слідчому судді необхідність арешту частини вищевказаного майна з метою збереження таких як речового доказу, оскільки мобільний телефон відповідає критеріям ст. 98 КПК України, так як міг зберегти на собі сліди кримінальних правопорушень, за допомогою чого можуть бути встановлені обставини розслідуваного злочину. Наразі за твердженням прокурора з вказаним предметом не проведено заплановані слідчі (розшукові) дії, зокрема експертні дослідження, тому існує необхідність в тимчасовому обмеженні власника, вищевказаного майна відчужувати, розпоряджатися та користуватися таким.

Відтак слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення розглядуваного клопотання в частині накладення арешту на пластикові картки різних операторів мобільного зв`язку країни агресора в кількості 466 штук, фіскальні чеки «нова пошта», блокнот коричневого кольору та флеш носій марки «LG», два мобільних телефони марки «Fly» чорного кольору, з яких виходять два предмета білого кольору, з яких виходять коричневого кольору стрічки.

Разом з тим слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення розглядуваного клопотання в частині накладення арешту на грошові кошти, а також на зарядний пристрій до автомобіля, так як такі не відповідають критеріям ст. 98 КПК України, прокурором не доведено слідчому судді, яке значення для кримінального провадження мають означене. Більш того за твердженням ОСОБА_6 вилучені грошові кошти є її особистою власністю.

Прокурор, обґрунтовуючи клопотання зазначає, що вилучене під час огляду місця події є речовими доказами у кримінальному провадженні, що стверджується відповідною постановою.

Однак, слідчий суддя зауважує, що визнання стороною обвинувачення майна, вилученого під час огляду місця події, речовим доказом у кримінальному провадженні, не може бути єдиною умовою для накладення на нього арешту.

Частиною 11 ст. 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Практика Європейського суду з прав людини та положення ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів на втручання в право власності.

Тож, слідчий суддя зазначає, що арешт грошових коштів, які не мають відношення до кримінального провадження, може призвести до надмірного обмеження права власності третіх осіб, зокрема ОСОБА_6 ..

Враховуючи вищевикладене клопотання підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні клопотання або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке було вилучене під час проведення 18.06.2022 огляду автомобіля марки «Мазда» д.н.з. НОМЕР_1 за адресою м. Ужгород, вул. Гагаріна 10 а, а саме на:

пластикові картки різних операторів мобільного зв`язку країни агресора в кількості 466 штук,

фіскальні чеки «нова пошта»,

блокнот коричневого кольору,

флеш носій марки «LG»,

два мобільних телефони марки «Fly» чорного кольору, з яких виходять два предмета білого кольору, з яких виходять коричневого кольору стрічки.

Заборонити власнику, володільцю чи користувачу вищевказаного майна відчужувати, розпоряджатися та користуватися таким.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1