ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.10.2022 Справа №607/12926/22

(1-кп/607/1581/2022) м. Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000715 від 21 грудня 2019 року про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бучач, Тернопільської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого, раніше не судимого,

-- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України,

-- за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням п`ятдесят другої сесії сьомого скликання Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області від 24.12.2019р. №718 надано дозвіл ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, загальною площею 0,1141 га, для ведення особистого селянського господарства в смт. Велика Березовиця, Тернопільського району, Тернопільської області, за рахунок земель не наданих у власність та постійне користування, землі сільськогосподарського призначення (пасовище) в межах населеного пункту. На підставі вищезазначеного рішення, за заявою ОСОБА_3 ТОВ «Геоземсервіс» розроблено Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства за адресою смт. Велика Березовиця (в межах населеного пункту) Тернопільського району Тернопільської області, який 30.04.2020р. затверджено рішенням сесії Великоберезовицької селищної ради №779 та цим же рішенням ОСОБА_3 передано у власність земельну ділянку із кадастровим номером :02:002:1034 для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення (пасовище) площею 0,1141 га. Надалі, ОСОБА_3 зареєстровано право власності та розпочато використання земельної ділянки за кадастровим номером :02:002:1034, яка використовується ним по даний час без зміни цільового призначення всупереч правовстановлюючим, правопосвідчуючим документам, документації із землеустрою на земельну ділянку та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування. Встановлено, що земельна ділянка із кадастровим номером :02:002:1034 площею 0,1141, що розташована в АДРЕСА_2 , із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (пасовище). Так, починаючи з часу формування земельної ділянки, як об`єкта цивільних правовідносин, оформлення правовстановлюючих документів на неї та використання ОСОБА_3 , проявив безгосподарність при використанні частини земельної ділянки із кадастровим номером :02:002:1034, яка належить до земель сільськогосподарського призначення, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (пасовище), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Зокрема, упродовж квітня - вересня 2020 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_3 , не ініціюючи питання зміни цільового призначення земельної ділянки із кадастровим номером :02:002:1034, починаючи з часу фактичного користування та набуття права власності, в порушення ст. ст. 91, 96 Земельного Кодексу України, активно використовував відповідну техніку, за допомогою якої проводив роботи із зняття верхнього шару ґрунту та завершив облаштування водного об`єкту, внаслідок чого облаштував на частині зазначеної земельної ділянки водний об`єкт площею 0,0675 га, і частину цієї ділянки із облаштованим водним об`єктом використовує для власних потреб по даний час не за цільовим призначенням. При цьому, ОСОБА_3 не вживав жодних заходів з метою приведення земельної ділянки в належний стан, для її використання за цільовим призначенням. Внаслідок облаштування ОСОБА_3 водного об`єкту площею 0,0675 га на частині земельної ділянки із кадастровим номером :02:002:1034 загальною площею 0,1141 га, без зміни її цільового призначення, яка виділена для ведення особистого селянського господарства (пасовище), відбулось безпідставне виведення частини зазначеної земельної ділянки із земель сільськогосподарського обороту та зняття верхнього шару ґрунту. Своїми умисними діями, ОСОБА_3 шляхом безгосподарського використання земельної ділянки площею 0,1141 га із кадастровим номером :02:002:1034, яка належить до земель сільськогогосподарського призначення, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (пасовище), вивів із сільськогосподарського обороту частину вказаної земельної ділянки площею 0,0675 га та допустив змивання гумусного шару ґрунту.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України визнав повністю за обставин, що вказані в обвинувальному акті, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно все відбувалося так, як описано в обвинувальному акті. На даний час про вчинене він щиро шкодує, просить суд його суворо не карати та призначаючи йому за даним кримінальним правопорушенням покарання обмежитись штрафом, із застосуванням ст. 69 КК України, приймаючи до уваги його незадовільний стан здоров`я, не заподіяння шкоди вчиненим третім особам, оскільки неправомірні дії проводив на своїй приватній земельній ділянці.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України за обставин, викладених в обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що його підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 254 КК України, тобто безгосподарське використання земель, що спричинило виведення земель з сільськогосподарського обороту та змивання гумусного шару.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, який відноситься до проступку, фактичні обставини кримінального провадження, особу винуватого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, незадовільний стан його здоров`я, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Так, згідно ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Таким чином, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: повне визнання обвинуваченими вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, з урахуванням особи винного, який є раніше не судимий, має незадовільний стан здоров`я, шкода кримінальним проступком нікому не заподіяна, суд вбачає за можливість застосувати при призначенні обвинуваченому покарання ст. 69 КК України, призначивши основне покарання, нижче від найнижчої межі, у виді штрафу, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових правопорушень у майбутньому.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді штрафу в дохід держави у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Апеляція на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1