Справа №443/925/22
Провадження №1-кп/443/109/22
ВИРОК
іменем України

18 серпня 2022 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жидачів кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кабулеті, Грузія, грузина, громадянина Грузії, одруженого, з вищою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в КП готель «Україна» за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, згідно ст.89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

22.06.2022 в період часу з 02 години 14 хвилин по 02 годину 24 хвилини, в умовах воєнного стану оголошеного Указом президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», ОСОБА_4 , знаходячись на території АЗС «ОККО, що за адресою: в м. Ходорів, вул. Шевченка, 12-А, Стрийського району Львівської області побачив припаркований автомобіль марки «Volvo», реєстраційний номер НОМЕР_1 та у нього виник умисел на вчинення крадіжки дизпалива із даного автомобіля.

Надалі, ОСОБА_4 реалізовуючи свій злочинний умисел, таємно, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, переконавшись, що його дій ніхто не бачить, відкрив кришку бакуавтомобіля марки «Volvo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ПП «Дніпротранснафта» та за допомогою спеціального пристрою для перекачування рідини (насос), перекачав 252 літри дизельного палива у ємкість, що знаходилась в багажному відділенні автомобіля марки «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_2 , на якому в подальшому покинув місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Такими своїми умисними діями, ОСОБА_4 завдав ПП «Дніпротранснафта» матеріальної шкоди на загальну суму 14 616,00 гривень без ПДВ.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані як крадіжка, вчинена в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та пояснив, що того дня, він дійсно перебував натериторії АЗС та, у зв`язку із тим, що на той час був дефіцит пального, вінздійснив крадіжку дизельного палива, викачавши із баку автомобіля марки «Volvo», який в той час також перебував на території АЗС. Крім того, вказав, що відомості викладені в обвинувальному акті відповідають фактичним обставинам справи. Розкаюється та шкодує про вчинене.

Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів у справі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміновано, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України є правильною, оскільки останній вчинив крадіжку в умовах воєнного стану.
У відповідності до ст.12 КК України кримінальне правопорушення скоєне обвинуваченим ОСОБА_4 є тяжким злочином.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання кримінальним правопорушенням.
Під час судового розгляду судом детально проаналізовано поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 після вчинення злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння останнього, особу обвинуваченого, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено, обставини, які пом`якшують покарання, відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він визнав вину, щиро розкаявся та шкодує про вчинене, добровільно відшкодував задану шкоду, раніше не судимий, згідно ст.89 КК України, до лікарів психіатра та нарколога за допомогою не звертався, за місцем реєстрації скарг не поступало, не працює.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 , слід призначити покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції статті за якою кваліфіковано його дії.
Разом з тим, виходячи із цілей та принципів права, справедливості й достатності обраного покарання, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що виправлення засудженого можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до ст.75 КК України, ОСОБА_4 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням з покладення на останнього обов`язків, передбачених ст.76 КК України адже така міра покарання сприятиме досягненню справедливого балансу між правами та свободами обвинуваченого та інтересами держави і суспільства, і буде достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого, суд приходить до переконання, що поведінка обвинуваченого потребує посиленого контролю, а відтак на останнього слід покласти додаткові обов`язки, визначені ст. 76 КК України.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту, який слід залишити без змін.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу);
- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_4 домашній арешт, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Після набрання вироком законної сили, речові докази по справі:

-DVD-диск «Verbatim», об`ємом пам`яті 4.7 GB залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Жидачівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому, захиснику та прокурору.

Головуючи суддя ОСОБА_1