Справа № 405/1248/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2022 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницький клопотання засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Григорівка Запорізького району Запорізької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше судимого:

04.11.1994 Комунарським районним судом місто Запоріжжя за ч. 2 ст. 140, ст. 43 КК України до 03 років 06 місяців позбавлення волі. Звільнений 17.05.1997 по відбуттю строку покарання;

10.08.1998 Комунарським районним судом місто Запоріжжя за ч. 2 ст. 229-6, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України до 03 років позбавлення волі, з конфіскацією майна. Перегляд вироку: ухвалою Жовтневого районного суду місто Запоріжжя згідно ст. 7 - А Закону України «Про амністію» від 24.07.1998 скоротити невідбуту частину строку покарання на 1/2 до відбуття 01 рік 08 місяців 13 днів. Звільнений 02.09.1999 згідно ст. 4 Закону України «Про амністію» від 16.07.1999;

09.02.2000 Жовтневим районним судом місто Запоріжжя за ч. 2 ст. 140 КК України до 2 років позбавлення волі, з конфіскацією майна. Звільнений 29.10.2001 по відбуттю строку покарання;

19.12.2003 Комунарським районним судом місто Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 03 років позбавлення волі. Звільнений 23.09.2006 по відбуттю строку покарання;

31.01.2007 Комунарським районним судом місто Запоріжжя за ч. 2 ст. 190, ст. 75 КК України до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 03 роки;

23.12.2009 Шевченківським районним судом місто Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187. ст. 70, ст. 71 КК України до 07 років 06 місяців позбавлення волі, з конфіскацією майна. Звільнений 30.04.2014 умовно-достроково на 02 роки 03 місяці 14 днів;

25.12.2014 Орджонікідзевським районним судом місто Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 03 років позбавлення волі. Звільнений 20.04.2017 по відбуттю строку покарання;

24.11.2017 Жовтневим районним судом місто Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 06 місяців арешту;

13.06.2018 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 02 років 01 місяця позбавлення волі. Звільнений 20.04.2020 по відбуттю строку покарання;

по теперішній справі - 15.04.2021 Комунарським районним судом місто Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України 02 років позбавлення волі, -

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

встановив:
засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України. Вказане клопотання мотивоване тим, що він відбув необхідну частину строку призначеного покарання, тому має право на таку заміну відповідно до вимог ст.81 КК України.

Представник ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду клопотання повідомлений завчасно та належним чином, надав до суду заяву про розгляд подання без його участі при вирішення даного подання поклався на розсуд суду (а.п.14). Засуджений в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду клопотання повідомлений завчасно та належним чином, надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі (а.п. 13). Клопотань про відкладення судового розгляду до суду не надходило, що відповідно до вимог ч.5 ст.539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Прокурор заперечував щодо задоволення клопотання, посилаючись на недоведеність засудженим поведінкою та ставленням до праці свого виправлення на протязі всього часу відбування покарання, також додав, що засуджений на даний час має не погашені та не зняті у встановленому законом порядку стягнення.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_6 № 178-К-22, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно положень ч. 2, п.2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом, за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

В судовому засідання встановлено, що вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.04.2021ОСОБА_5 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 02 роки (а.о.с. 23-26, Т.1 ч.1).

Початок строку покарання 07.11.2020, кінець строку 07.11.2022. На момент розгляду клопотання засуджений відбув 01 рік 04 місяці 28 днів строку покарання, призначеного судом за вчинення злочину, який відноситься до категорії нетяжких злочинів. На момент розгляду клопотання залишилося до відбуття 07 місяців 02 дня.

З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 10.11.2020 року. За час перебування в державній установі «Вільнянська установа виконання покарань (№11)» порушень режиму утримання не допускав, заохочень не мав. З 28.05.2021 року відбував покарання в державній установі «Оріхівська виправна колонія (№ 88)». За час відбування покарання засуджений допустив 1 (одне) порушення встановленого порядку відбування покарання, за яке притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, стягнення не зняте та не погашене у встановленому законом порядку, заохочень не мав. 16.03.2022 року прибув до державної установи «Кропивницька виправна колонія (№6)». За час відбування покарання порушення встановленого порядку відбування покарання не допускає, заохочень не має, стосовно скоєного злочину розкаюється, міру покарання призначену судом вважає справедливою, намагається дотримуватися правомірних та ввічливих взаємовідношень з персоналом установи, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктує, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості, після прибуття до установи засуджений не був працевлаштованим, залучається до роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, залучається до двох годинних безоплатних робіт вказаних адміністрацією установи на виробництві та на території житлової зони згідно п. 5 ст. 118 КВК України, не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці, засуджений приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», згідно вироку суду має позов на суму 326 грн. 88 коп., виконавчі листи до установи не надходили, підтримує зв`язки з рідними шляхом листування, отримує посилки і передачі, засуджений на профілактичному обліку установи не перебуває (а.с. 9).

Також з характеристики на засудженого ОСОБА_5 вбачається, що на засіданні адміністративної комісії Державної установи «Оріхівська ВК (№88) розглядалося питання зміни невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі, де ОСОБА_5 було відмовлено в застосуванні ст.82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення (протокол № 48 від 12.11.2021, а.с. 10).

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» під час розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Однак, клопотання засудженого ОСОБА_5 та матеріали особової справи останнього за № 178-К-22 не містять достатніх відомостей про те, що засуджений приймає активну участь у суспільному житті в установі виконання покарань та сумлінно виконує громадські доручення у процесі відбування покарання, прагне своєю діяльністю спокутувати вину за вчинене кримінальне правопорушення, що свідчить про те, що останній не довів свого виправлення.

При оцінці поведінки засудженого, суд відмічає, що засуджений за час відбування покарання допустив 1 (одне) порушення встановленого порядку відбування покарання, порушення виразилося у порушенні розкладу дня, за що засуджений отримав догану, заохочень не має. При цьому, стягнення у вигляді догани від 03.02.2022 не погашене та не зняте у встановленому законом порядку; після прибуття до установи не був працевлаштований. Така поведінка засудженого за час відбування покарання не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказувала на те, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

З урахуванням сукупності викладених обставин, суд вважає, що засуджений, який раніше відбував покарання у виді позбавлення волі за умисний корисливий тяжкий злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинив умисний злочин, за який його було засуджено до позбавлення волі, відбувши більше 2/3 строку покарання, призначеного останньому судом за умисний корисливий злочин, який відноситься до категорії тяжких злочинів, не має саме тієї поведінки та ставлення до праці, які б свідчили про можливість застосування до нього такого заохочувального заходу, як умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, процес виправлення та перевиховання ОСОБА_5 не є стабільним та послідовним.

За таких обставин, судом не встановлено необхідних та достатніх підстав для застосування до засудженого ОСОБА_5 положень статті 81 КК України, а отже, в задоволенні клопотання останнього слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 336, 369, 537, 539 КПК України, суд
постановив:
в задоволенні клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Копію ухвали суду направити до Державної установи «Кропивницька виправна колонія (№6)» для відома та вручення засудженому ОСОБА_5 .
Ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 7 днів із дня проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту вручення копії ухвали суду.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_7