Справа № 203/1265/22
Провадження № 1-кс/0203/1956/2022
УХВАЛА

20 липня 2022 року слідчий суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисників адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, раніше не судимого, одруженого, працюючого в Мережі фітнес клубів «Fit Haus» на посаді тренера, керівника Громадської організації «Дніпровська федерація Пауерліфтингу «ДПФ», не маючого на утриманні непрацездатних осіб, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України, заявлене в рамках кримінального провадження № 0000294,

ВСТАНОВИВ:

18 липня 2022 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулася слідчий відділу рослідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_9 з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України, заявлене в рамках кримінального провадження № 0000294 від 27.10.2020 року.

В обґрунтування вимог клопотання слідчий зазначила, що у провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області перебуває об`єднане кримінальне провадження № 0000294, відомості про яке до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені 27.10.2020 року за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 365-2 КК України.

Також, як зазначила слідчий, предметом кримінального правопорушення є будівлі та споруди ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), за адресою: АДРЕСА_3 , та які займають 981,8 кв.м від загальної площі земельної ділянки - 1,9 га, на якій знаходиться Центр.

Відповідно до рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.2007 року (справа № 7/167-07 (25/39-07)), 50% (відсотків) права власності на будівлі та споруди Жовтневого районного військового комісаріату військового містечка № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , визнано за ТОВ «Лайн-М» (ідентифікаційний код юридичної особи 33159718).

Постановою Вищого господарського суду України від 04.02.2009 року (справа № 7/167-07) рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.2007 року скасовано, справу направлено на новий розгляд.

Відповідно до рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2010 року (справа № 7/167-07), у задоволенні позовних вимог ТОВ «Лайн-М» щодо визнання за товариством 50% (відсотків) права власності на будівлі та споруди військового містечка № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , відмовлено.

Тобто власником всіх перелічених вище об`єктів нерухомого майна, які використовуються для функціонування ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) за адресою: АДРЕСА_3 , є держава в особі Міністерства оборони України.

Проте 10.03.2020 року приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу ОСОБА_10 (номер свідоцтва 7307) здійснено реєстраційну дію за індексним номером 51529067, відомості про яку внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме: 10.03.2020 року об 11.00.55 год. прийнято рішення про державну реєстрацію права приватної (спільної часткової) власності (з відкриттям розділу) на 50% (відсотків) будівель та споруд ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 військового містечка № 15) за адресою: АДРЕСА_3 , за компанією «СІВІЛКОМ ЛІМІТЕД» (реєстраційний номер НЕ 402733, 7600, Кіпр, Ларнака, Атіену, вулиця Гастрас, 4).

Внаслідок дій приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу ОСОБА_10 з державної власності вилучено перелічені вище об`єкти нерухомого майна, внаслідок чого потерпілому державі в особі Міністерства оборони України (ідентифікаційний код юридичної особи 00034022) спричинені тяжкі наслідки, а саме: майнова шкода, розмір якої у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 3 ст. 365-2 КК України.

Відомості про кримінальне правопорушення відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені 27 жовтня 2020 року за № 0000294.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи кінцевим бенефіціарним власником юридичної особи приватного права ТОВ «Лайн-М» (ідентифікаційний код юридичної особи 33159718), який наділений певними повноваженнями, у проміжок часу з 04.03.2020 року по 10.03.2020 року включно використав свої повноваження, внаслідок чого шляхом обману заволодів чужим майном державної форми власності, а саме: правом власності на 50% (відсотків) будівель та споруд ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що у проміжок часу з 27.04.2007 року по 22.07.2010 року включно питання щодо визнання права власності на 50% (відсоктів) будівель та споруд ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), за адресою: АДРЕСА_3 , вирішувалось у судовому порядку в межах цивільного, господарського судочинства, а перелічені вище об`єкти нерухомого майна були спірним майном, право власності на які 22.07.2010 року у встановленому законом порядку визнано за державою, маючи умисел, направлений на заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах шляхом обману, та реалізуючи його, діючи умисно, незаконно, з корисливих мотивів, задля досягнення своєї злочинної мети отримання незаконного прибутку внаслідок скоєння кримінального правопорушення проти власності, 04.03.2020 року у невстановлений органами досудового розслідування час, але не пізніше 12:25:17 год., прибув до приміщення, яке для здійснення своєї службової, професійної діяльності використовує приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу ОСОБА_10 , за адресою: м. Дніпро, вул. Володимира Вернадського, 19/21, оф. 61, який як кінцевий бенефіціарний власник ТОВ «Лайн-М» (власник всього Статутного майна Товариства) з метою державної реєстрації права приватної (спільної часткової) власності на нерухоме майно 50% (відсотків) будівель та споруд ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 військового містечка № 15), за адресою: АДРЕСА_3 , за компанією «СІВІЛКОМ ЛІМІТЕД» (реєстраційний номер НЕ 402733, 7600, Кіпр, Ларнака, Атіену, вулиця Гастрас, 4), подав заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, до якої серед іншого свідомо долучив рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.2007 року (справа № 7/167-07), яке втратило юридичну силу.

У подальшому приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу ОСОБА_10 здійснила реєстраційну дію за індексним номером 51529067, відомості про яку особисто внесла до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме: 10.03.2020 року об 11.00.55 год. прийняла рішення про державну реєстрацію права приватної (спільної часткової) власності (з відкриттям розділу) на 50% (відсотків) будівель та споруд ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 військового містечка № 15), за адресою: АДРЕСА_3 , за компанією «СІВІЛКОМ ЛІМІТЕД» (реєстраційний номер НЕ 402733, 7600, Кіпр, Ларнака, Атіену, вулиця Гастрас, 4), загальна вартість яких складає 5043063,00 грн (п`ять мільйонів сорок три тисячі шістдесят три гривні 00 копійок), без ПДВ.

Як вказала слідчий, внаслідок дій ОСОБА_5 державі в особі Міністерства оборони України (ідентифікаційний код юридичної особи 00034022), спричинено майнову шкоду, розмір якої на час скоєння кримінального правопорушення у шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто є особливо великим розміром. Правова кваліфікація кримінального правопорушення здійснена за ч. 4 ст. 190 КК України.

Відомості про кримінальне правопорушення відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені 09 лютого 2021 року за № 0000238.

04.07.2022 року кримінальні провадження № 0000294, № 0000238 об`єднані в одне провадження за номером № 0000294.

Слідчий зазначила, що ОСОБА_5 підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину та існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, викладені в описовій частині цього клопотання, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти цим ризикам, передбаченим пунктами 1, 2, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

З огляду на викладене вище, слідчий звернулася до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з визначенням застави.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 18.07.2022 року, судову справу № 203/1265/22, провадження № 1-кс/0203/1956/2022, було розподілено слідчому судді ОСОБА_1 .

Судове засідання з розгляду клопотання було призначено на 20.07.2022 року.

У судовому засіданні 20.07.2022 року прокурор повністю підтримав клопотання слідчого та просив суд його задовольнити, застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 2400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб строком на 60 (шістдесят) днів.

Крім того, прокурор наголосив на тому, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 190 КК України є обґрунтованою та наявні ризики, визначені пунктами 1, 2, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України. З огляду на це, на думку прокурора, ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інший злочин шляхом неодноразових спроб протягом тривалого часу на заволодіння чужим майном, перешкоджати кримінальному провадженню, а також може вчинити незаконний вплив на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні. Прокурор зазначив, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, про що йому відомо. Також на думку прокурора, заявлена сума застави у розмірі 2400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є помірною для підозрюваного, враховуючи його майновий стан.

Тому прокурор у судовому засіданні просив суд задовольнити у повному обсязі клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 2400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий у судовому засіданні утримався від надання пояснень по суті клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисники у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого та просили суд відмовити у його задоволенні у повному обсязі.

Також від захисників підозрюваного 19.07.2022 року та під час судового засідання 20.07.2022 року до суду надійшли письмові заперечення проти клопотання слідчого про обрання запобіжного у виді тримання під вартою відносно їх підзахисного ОСОБА_5 , за змістом яких останні просили суд відмовити слідчому у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу, оскільки підозра є необґрунтованою, а ризик, вказані у клопотання недоведеними.

З-поміж іншого у своїх запереченнях, які були оголошені під час судового засідання, захисники послалися на те, що в діях підозрюваного відсутній склад злочину за ч. 4 ст. 190 КК України. Оскільки протягом 2 років 3 місяців поки тривало слідство їх підзахисний проживав за однією адресою, не переховувався від слідства чи суду, не впливав жодним чином на докази та учасників кримінального провадження, не вчиняв інших кримінальних правопорушень, не покидав межі Дніпропетровської області. ОСОБА_5 працює, має стабільний дохід та роботу, родину, стійкі соціальні зв`язки, займається волонтерством та громадською діяльністю, спортсмен, а будь-які ризики, наведені слідством недоведені.

За весь цей час жодних дій відносно їх підзахисного слідчим проведено не було, а необхідність у триманні під вартою слідчим не заявлялася. Крім того, ОСОБА_5 не знав про судові справи, оскільки не володів підприємством в той час, коли судові процеси відбувалися, а під час реєстрації права власності нотаріус зобов`язана була зробити перевірку відомостей щодо реєстрації права власності на майно, та зробивши це повідомила, що майно не має обтяжень, а право власності на нього зареєстровано у порядку передбаченому законом.

Отже, на думку захисників, в діях ОСОБА_5 відсутній умисел, оскільки він мав на руках тільки ті документи, які були передані йому попереднім власником ТОВ «Лайн-М». Також відсутня майнова шкода Міністерству оборони України, оскільки рішенням Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/4192/21 від 08.07.2021 року було скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно зазначене у клопотанні слідчого, визнано недійсним акт прийому-передачі майна, а майно витребувано у компанії «СІВІЛКОМ ЛІМІТЕД» на користь держави в особі Міністерства оборони України.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисників, дослідивши матеріали клопотання, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами клопотання підтверджено, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ведеться досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні № 0000294, відомості про яке до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені 27.10.2020 року за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 365-2 КК України.

За відомостями з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 08.09.2004 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був засновником, який є кінцевим бенефіціарним власником (контролером) юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайн-М» (ТОВ «Лайн-М», ідентифікаційний код юридичної особи 33159718).

Відповідно до рішення № 2 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайн-М» від 06.08.2019 року, ОСОБА_5 , учасник Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайн-М», був призначений на посаду директора товариства з 07.08.2019 року.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 04.03.2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_10 на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.2007 року б/н за компанією-нерезидентом «СІВІЛКОМ ЛІМІТЕД» було зареєстроване право власності на 50% (відсотків) нежитлових приміщень ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер 101), підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 51529067 від 10.03.2020 року.

Відповідно до реєстраційної справи приватного нотаріуса ОСОБА_10 , заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та копії документів для проведення державної реєстрації (серед яких і скасоване рішення суду від 04.07.2007 року по справі №7/167-07) подавав ОСОБА_5 , що діяв на підставі довіреності від 18.10.2019 року, видавник: компанія Сівілком Лімітед, для проведення державної реєстрації права власності, форма власності: приватна, вид спільної власності: спільна часткова, розмір частки 50/100 на Жовтневий районний військовий комісаріат, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

Постановою Вищого господарського суду України від 04.02.2009 року рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.2007 року у справі №7/167-07, яким було визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Лайн-М» (м. Дніпропетровськ, вул. 2-а Ізюмська, 19/2, ідентифікаційний номер 33159718) право спільної часткової власності на літ. А-1 військовий комісаріат, літ. під. А-1 цокольний поверх, літ. а ганок, літ. а1, а2, а3 - вхід в цокольний поверх, а4 вхід в котельну, літ. а5,6 приямок, літ. Б 1 будівля, літ. б-1 прибудова, літ. б1 - 1 прибудова, загальною площею 202, 5 кв.м, літ. б, б1 ганки, літ. В-1 будівля, літ. в-1 тамбур, загальною площею 54, 6 кв.м, літ. в ганок, літ. Г-1 будівля, загальною площею 83, 9 кв.м, літ. Д уборна, літ. Е сарай, № 1-6 споруди, І мостіння, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 з часткою у праві спільної часткової власності 50% (відсотків) було скасоване та справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2010 року, справа №7/167-07, позов було залишено без задоволення.

Відповідно до висновку експерта від 23.02.2022 року № 4835-20, державі в особі Міністерства оборони України спричинено майнову шкоду на загальну суму 5043063,00 грн (п`ять мільйонів сорок три тисячі шістдесят три гривні 00 копійок).

Постановою слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 01.06.2022 року було залучено в якості потерпілого Міністерство оборони України до кримінального провадження № 0000238 від 09.02.2021 року.

14.07.2022 року об 17год. 30хв. ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України.

Суд зазначає, що відповідно до статей 131, 132, 176, ч. 2 ст. 177, ч. 1 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), запобіжний захід, різновидом якого є тримання під вартою, застосовується під час досудового розслідування до особи на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні такою особою кримінального правопорушення, а також за наявністю хоча б одного з ризиків вчинення особою дій, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України.

Згідно з частиною 1 статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За правилами, встановленими частиною 1 статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, я кщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до частин 1, 4, 5 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається у таких межах, зокрема, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у виді тримання під вартою повинно відповідати вимогам статті 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у частині 1 статті 177 КПК України.

Відповідно до частини 1 статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до частин 2, 3, 4, 7 статті 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статті 17, частини 5 статті 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При вирішенні клопотання слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень частини 5 статті 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішенні від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення, що у даному випадку стороною обвинувачення дотримано, оскільки наявні, на цей час докази у провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із злочином, в якому він підозрюється.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак, те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від обставин.

У справі «Феррарі-Браво проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналіз викладеного вище та встановлених у ході судового засідання обставин кримінального провадження та досліджених матеріалів клопотання дає слідчому судді підстави для висновку про те, що надані стороною обвинувачення матеріали клопотання, досліджені у судовому засіданні, у своїй сукупності доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України, яке є особливо тяжким, та за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчим суддею також врахована вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, характеризуючі дані про його особу в їх сукупності.

При цьому слідчий суддя не має повноважень надавати оцінку доказам, наявним в матеріалах кримінального провадження з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Разом з тим, обов`язковою умовою для застосування запобіжного заходу має бути доведеність сукупності обставин, визначених частиною 1 статті 194 КПК України, яка за якою прокурор зобов`язаний довести не лише наявність обґрунтованої підозри, а й надати докази на підтвердження підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, на які посилається слідчий у клопотанні та обґрунтувати недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, визначеним у клопотанні.

Водночас з тексту заявленого клопотання та доданих до нього документів, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, з урахуванням особи підозрюваного, який працевлаштований, займається підприємницькою діяльністю, сплачує податки, є громадським діячем, одружений, добровільно як волонтер допомагає Благодійному фонду, забезпечує харчування бійців, має позитивну характеристику, стійкі соціальні зв`язки, суд не бачить наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, визначені пунктами 1, 2, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, на які посилається слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні.

Так, прокурором у судовому засіданні не були доведені належними та допустимими доказами ризики можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, враховуючи, що підозрюваний не був затриманий після пред`явлення підозри, знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для кримінального провадження, незаконний вплив на потерпілого або інших підозрюваних, яких в кримінальному провадженні не визначено на час розгляду клопотання по суті, а також експертів та спеціалістів, бо експертизи в кримінальному провадженні були проведені, висновки яких були досліджені в судовому засіданні, як і не доведено ризику можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення або продовження вчинення кримінального правопорушення, в якому він підозрюється.

З огляду на викладене, слідчий суддя, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його кваліфікацію, дійшов висновку, що будь-яких доказів на підтвердження наявності таких ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України стороною обвинувачення не надано.

Крім того, стороною обвинувачення не надані докази, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Також слідчим суддею враховані конкретні обставини кримінального провадження та характеризуючі дані про особу підозрюваного, який раніше не був судимий, має постійне місце проживання, його вік та стан здоров`я, міцні соціальні зв`язки.

З урахуванням викладеного вище, на підставі частин 2 та 3 статті 194 КПК України слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, враховуючи, що під час розгляду клопотання прокурор не довів наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Водночас, враховуючи те, що прокурором доведена наявність обставин, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 194 КПК України, але не доведена наявність обставин, передбачених пунктами 2, 3 частини 1 статті 194 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду.

Керуючись статтями 176, 177, 182, 183, 193, 194, 196 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду.

Строк дії ухвали слідчого судді визначити в межах строку досудового розслідування.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, у провадженні якого перебувають матеріали досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та проголошено 20.07.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1