Справа № 567/1073/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2022 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі :

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000057 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Білашів Острозького району Рівненської області, громадянина України, одруженого, фізичної особи підприємця, зареєстроване та фактичне місце проживання : АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

встановив:

25 квітня 2022 року близько 09 години 30 хвилин ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ЗАЗ 110308», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на ділянці автодороги сполученням «Городище-Рівне-Старокостянтинів», на 204 км + 450 м, що в м.Острог Рівненської області по пр.Незалежності, рухаючись від центру міста в напрямку с.Грем`яче Острозької МТГ, порушив вимоги п.12.4, п.18.1 та п.18.4 Правил дорожнього руху України, тобто рухатися не перевищуючи максимально допустимої швидкості, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, а з моменту коли у лівій смузі руху перед пішохідним переходом попутний транспортний засіб розпочав зменшувати швидкість для того, щоб дати дорогу пішоходу, повинен був зменшити швидкість, а у разі потреби зупинитися дати дорогу пішоходам та продовжувати (відновлювати) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушуючи вимоги п.12.4, п.18.1 та п.18.4 Правил дорожнього руху України ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ЗАЗ 110308» здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який рухався по пішохідному переходу, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, перелом кісток склепіння черепа, забій головного мозку середнього ступеня, забійну рану голови, забої м`яких тканин голови та обличчя, забійну рану в правій тім`яній ділянці голови, двобічні пара орбітальні гематоми, субкон`юктивальний крововилив ОД, осадження обох кистей, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент їх отримання.

Не відповідність дій водія ОСОБА_5 вимогам п.18.1 та п.18.4 Правил дорожнього руху України з технічної точки зору перебуває в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненими наслідками у вигляді тяжких тілесних ушкоджень у пішохода ОСОБА_4 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України винним себе визнав повністю, підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення так як вони зазначені в обвинувальному акті та пояснив, що у день та час, вказаний в обвинувальному акті він керував автомобілем марки «ЗАЗ» та повертався з м.Острога додому. Рухаючись в м.Острог по пр.Незалежності попереду нього їхав інший автомобіль, який зайняв ліву смугу руху, у зв`язку з чим він припустив, що вказаний автомобіль буде здійснювати розворот ліворуч. В цей час він керував автомобілем та рухався по правій смузі руху та наближаючись до пішохідного переходу не помітив з лівої сторони ОСОБА_4 , оскільки в цей час його увагу була звернута в протилежну сторону, де з правої сторони рухався інший автомобіль, в результаті чого відбулося зіткнення на пішохідному переході керованого ним автомобіля з ОСОБА_4 . Після зіткнення він зупинився та вийшов до ОСОБА_4 , щоб переконатися щодо стану його здоров`я. В подальшому була викликана швидка медична допомога та працівники поліції, у супроводі яких він був доставлений в медичний заклад для проведення огляду на стан сп`яніння, за результатами якого не було встановлено перебування його у стані алкогольного сп`яніння. Вказав, що завдану потерпілому шкоду відшкодував в повному розмірі.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що 25.04.2022 року близько 09 год. він рухався в м.Острог по пр.Незалежності та йшов на роботу. Здійснюючи перехід на пішохідному переході він дійшов до середини автомобільної дороги та помітив, що в напрямку до нього наближається автомобіль, він зачекав поки автомобіль зупинився, та продовжив рух. Під час продовження руху він подивився направо та помітив, що на невеликій швидкості рухається в напрямку до нього інший автомобіль марки «ЗАЗ», як потім з`ясувалося під керуванням ОСОБА_5 . Він продовжив рух, оскільки оглядовість у водія автомобіля марки «ЗАЗ» була достатньою та він очікував, що водій автомобіля його помітив та зупиниться, проте пройшовши декілька метрів автомобіль марки «ЗАЗ» його збив, та від удару його відкинуло на тротуар. В подальшому сторонні особи викликали швидку медичну допомогу та працівників поліції. Пояснив, що не пригадує, щоб після зіткнення до нього підходив ОСОБА_5 . В результаті зіткнення з автомобілем він отримав тілесні ушкодження, у зв`язку з чим перебував на лікуванні з 25.04.2022 року по 30.05.2022 року в КНП «Острозька багатопрофільна лікарня» та КНП «Рівненська міська лікарня». Після стаціонарного лікування він продовжує підтримуюче лікування амбулаторно в неврологічному та травматологічному відділеннях. Зазначив, що він частково втратив зір на праве око, процес реабілітації проходить повільно та бажаних позитивних результатів не дає, у зв`язку з чим він має намір звертатися до МСЕК для встановлення інвалідності. Вказав, що під час його перебування у лікарні ОСОБА_5 станом його здоров`я не цікавився, лише напередодні виписки з лікарні поцікавився у нього станом його здоров`я. Він назвав ОСОБА_5 розмір завданої йому матеріальної та моральної шкоди, та останній через 2 місяці прийняв рішення та погодився відшкодувати завдану йому шкоду. Вдруге після ДТП вони зустрілись, коли ОСОБА_5 надав кошти в рахунок відшкодування завданої шкоди, про що він написав йому розписки. Пояснив, що на даний час будь-яких претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_5 він не має. При визначені міри покарання ОСОБА_5 не вбачає за доцільне призначати йому реальну міру покарання, пов`язану з позбаленням волі, водночас погодився з думкою прокурора про необхідність призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

В судовому засіданні встановлено, що обставини справи встановлені даним вироком, а саме місце, час, спосіб вчинення та наслідки злочину, форма вини і мотиви злочину ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.

Визнавши недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин та за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд вважає, що дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, або взагалі звільненням від покарання за окремими епізодами справи.

Суд пересвідчився, що позиція учасників судового розгляду щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005 року, при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого і зокрема те, що відповідно до ст.12 КК України обвинуваченим скоєно тяжкий злочин, санкція якого не передбачає інших видів покарання, окрім як позбавлення волі.

Беручи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує, що він по місцю проживання характеризується позитивно, займається підприємницькою діяльністю, за віком та станом здоров`я є працездатним, має на утриманні малолітню дитину, завдана потерпілому шкода відшкодована в повному розмірі, вперше притягується до кримінальної відповідальності.
Згідно довідки КНП «Острозька багатопрофільна лікарня» від 28.04.2022 р. ОСОБА_5 під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
В той же час, відповідно до ст.67 КК України, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 не встановлено.

Відповідно до змісту досудової доповіді, складеної Рівненським районним сектором №4 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області вбачається, що ОСОБА_5 характеризується позитивно, раніше не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності. З врахуванням інформації, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Ця функція потребує врахування та оцінки конкретних обставин провадження, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, і за змістом якої суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, суд, урахувавши тяжкість злочину, особу винного та інші обставини провадження, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Так, згідно з вимогами ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчиненню інших злочинів, враховуючи наявність пом`якшуючих покарання обставини, за відсутності обтяжуючих обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах нагляду за ним та постійного контролю за його поведінкою з боку уповноваженого органу з питань пробації, та вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням - встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, а також з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Такого ж висновку в частині можливості виправлення підсудного без ізоляції від суспільства дійшов орган пробації у наданій до суду досудовій доповіді.

Одночасно, при визначенні тривалості іспитового строку суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, вид і строк призначеного покарання, обставини, що характеризують особу обвинуваченого, середовище, в якому він перебуває, поведінку обвинуваченого та його ставлення до потерпілого після вчинення кримінального правопорушення, повне відшкодування на користь потерпілого за шкоду заподіяну внаслідок скоєного злочину, та вважає за необхідне встановити його строком на 1 рік.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 в ході судового розгляду не застосовувався, клопотань щодо обрання запобіжного заходу не заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

При вирішенні питання про відшкодування процесуальних витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1, 2 ст.122 КПК України витрати, пов`язані із залученням експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про залучення експерта. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Згідно ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що витрати на проведення чотирьох судових інженерно-транспортних експертиз у даному кримінальному провадженні становлять 5200,06 грн., а відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з ОСОБА_5 витрат, пов`язаних з проведенням експертиз у вказаному розмірі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.349, 368-371, 373-374, 381-382 КПК України, -

ухвалив :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_5 відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Повідомити ОСОБА_5 , що він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, попередити його, що він протягом іспитового строку не повинен вчиняти нового злочину.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у розмірі 5200 грн. 06 коп.
Скасувати арешт на майно, а саме автомобіль марки «ЗАЗ 110308», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який було накладено згідно ухвали слідчого судді Острозького районного суду від 26.04.2022р.

Речовий доказ :

- автомобіль марки «ЗАЗ 110308», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , сірого кольору, який згідно обвинувального акту переданий на відповідальне зберігання власниці ОСОБА_6 вважати їй повернутим.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1