Справа №753/2066/22 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2747/2022 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.ст.176, 183 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2022 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 29 червня 2022 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29 червня 2022 року продовжено обраний відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка обвинувачується за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» на 60 діб, тобто до 26 серпня 2022 року включно. Раніше визначений розмір застави у виді 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, залишено без змін.

Зазначене рішення обґрунтоване тим, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків та належну процесуальну поведінку обвинуваченої, у зв`язку з чим є достатні підстави для продовження дії такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Не погоджуючись із вказаним рішенням захисником обвинуваченої ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, у якій він просить скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 29 червня 2022 року. В разі, якщо суд апеляційної інстанції не знайде підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, просить зменшити розмір застави із 80 до 17 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що ризики, на які посилається в ухвалі суддя жодним чином не обґрунтовані, а при продовженні строку тримання під вартою суд залишив поза увагою те, що обвинувачена має постійне місце проживання у м. Києві, на її утриманні перебуває малолітня дитина, а визначений розмір застави є непомірним для неї.

Суд першої інстанції, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_6 не повно та не об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі не навів мотивів, з яких було прийнято відповідне рішення. Під час розгляду, суд не вірно встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

На думку захисника, доводи про наявність у його підзахисної постійного місця проживання, а також перебування на її утриманні малолітньої доньки, є переконливими, оскільки ці дані про особу є такими, що можуть на даному етапі кримінального провадження забезпечити її належну процесуальну поведінку.

Сторонами кримінального провадження не заявлено клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх участю, а тому у відповідності до вимог ч.4 ст.4221 КПК України, суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести апеляційний розгляд у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно положень ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В свою чергу, апеляційний суд позбавлений можливості дослідити матеріали кримінального провадження, оскільки воно знаходиться на розгляді по суті в суді першої інстанції.

Правовими приписами ст.370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Згідно зі ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ухвалюючи рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд повинен врахувати наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити всі обставини, у тому числі, передбачені ст.178 КПК України.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України яке, у відповідності до положень ст.12 КК України, є нетяжким та тяжким злочинами, за які передбачено покарання до 6 років позбавлення волі. Обвинувачена є раніше судимою, офіційно не працює, законних джерел доходу не має.

За даних обставин усвідомлюючи суворість покарання, яке їй загрожує, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, може переховуватися від суду з метою уникнення покарання. Крім того, обвинувачена офіційного джерела доходу не має, а тому на думку колегії, цілком обґрунтованим є ризик того, що вона може продовжити свою злочинну діяльність.

Наведені в апеляційній скарзі дані про особу обвинуваченої, а саме наявність у ОСОБА_6 постійного місця проживання, а також перебування на її утриманні малолітньої доньки, самі по собі не дозволяють зробити висновок про те, що можливість уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, може бути досягнута шляхом застосування до неї іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

Врахувавши тяжкість кримінальних правопорушень, та покарання, яке загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою, дані про особу обвинуваченої, а також відсутність даних про неможливість подальшого перебування під вартою, належних гарантій, які б переважали ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема можливість обвинуваченої переховуватися від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які на даний час виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_6 та встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним в ч.1 ст.177 КПК України, та не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченої.

Судом першої інстанції визначено розмір застави в межах, визначених ст.182 КПК України. Обґрунтованих доводів про необхідність зменшення визначеного судом першої інстанції розміру застави в апеляційній скарзі не наведено.

Відтак, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та визначив альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, розмір якої не суперечить вимогам ст. 182 КПК України.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону, які б слугували підставною для скасування рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Обґрунтованих доводів на спростування висновків суду першої інстанції апелянтом не наведено, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги і залишає ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 331, 404, 405, 407, 418, 419, 4221 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 29 червня 2022 року, якою продовжено обраний відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» на 60 діб, тобто до 26 серпня 2022 року включно без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :