Справа № 487/9051/21
Провадження № 1-м/487/1/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2022 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєва клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України

В С Т А Н О В И В :
Міністерство юстиції України звернулося в порядку ст. ст. 609-610 КПК України до Заводського районного суду м. Миколаєва з клопотанням про приведення вироку Волгоградського обласного суду від 15.11.2018, з урахуванням змін внесених апеляційною ухвалою Верховного суду Російської Федерації від 05.02.2019, у відповідність із законодавством України стосовно засудженого ОСОБА_4 .
Як вбачається з клопотання та додатків до нього, ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ч.3 ст. 30, ч.5 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації (замах на (незаконний збут наркотичних засобів, вчинений із використанням інформаційно-телекомунікаційної сеті «Інтернет», організованою групою, в особо великому розмірі), що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.
Вироком Волгоградського обласного суду від 15.11.2018, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 228.1 КК РФ та призначено покарання у вигляді 15 років позбавлення волі. Апеляційною ухвалою Верховного суду Російської Федерації від 05.02.2019, дії ОСОБА_4 перекваліфіковані на ч.3 ст. 30 ч. 5 ст. 228.1 КК РФ та призначено покарання у вигляді 9 років позбавлення волі, в іншій частині вирок від 15.11.2018 залишено в силі та набрав чинності.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обраховується з 15.11.2018, з врахуванням в строк відбування покарання строку попереднього тримання під вартою з розрахунку один день за один день з 08.08.2017 по 14.11.2018, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до набрання вироку законної сили залишено тримання під вартою.
У судове засідання представник Міністерства юстиції України не викликався, оскільки за змістом клопотання просив розглянути вказане клопотання за його відсутності.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Волгоградського обласного суду від 15.11.2018, з урахуванням змін внесених апеляційною ухвалою Верховного суду Російської Федерації від 05.02.2019 у відповідність із законодавством України стосовно засудженого ОСОБА_4 .
Заслухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та додатки до нього, суд приходить до висновку про те, що клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Волгоградського обласного суду від 15.11.2018, з урахуванням змін внесених апеляційною ухвалою Верховного суду Російської Федерації від 05.02.2019 у відповідність із законодавством України стосовно засудженого ОСОБА_4 підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 КК України громадяни України, які вчинили злочини за її межами, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Засуджену судом України особу може бути передано для відбування покарання в іншу державу, а засудженого іноземним судом громадянина України прийнято для відбування покарання в Україні тільки за умов:
1) якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку;
2) якщо вирок набрав законної сили;
3) якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж якнайменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк;
4) якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого;
5) якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі;
6) якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності - також процесуальні витрати;
7) якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.
Положеннями ч.ч. 3 та 4 ст. 610 КПК України передбачено, що суд під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: 1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; 2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
Положеннями ч. 1 ст. 610 КПК України передбачено, що клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до ч. 3 ст. 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України протягом одного місяця з моменту його надходження.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року та ч. 2 ст. 610 КПК України Міністерством юстиції України до клопотання додано всі необхідні документи.
Як вбачається з клопотання та додатків до нього, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, що підтверджується листом Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України від 12.04.2019. Останнє відоме місце його проживання в АДРЕСА_1 ..
Відповідно до письмової заяви ОСОБА_4 має бажання невідбутий строк покарання відбувати на території України.
Відповідно до довідки щодо обрахунку покарання - засуджений ОСОБА_4 станом на 08.08.2018 відбув 1 рік 11 місяців 23 днів призначеного покарання, невідбута частина покарання складає 7 років 7 днів. Покарання ОСОБА_4 відбуває у ФКУ «Виправна колонія № 26 УФСВП Росії по Волгоградської області».
Початок строку відбуття покарання - з 15.11.2018, з який зараховано час попереднього тримання під вартою з розрахунку один день за один день з 08.08.2017 по 14.11.2018. Кінець строку відбуття покарання - 07.08.2026.
Станом на 26.10.2022 року невідбута частина покарання складає 3 років 9 місяців 11 днів.
Діяння ОСОБА_4 за вироком Волгоградського обласного суду від 15.11.2018, з урахуванням змін внесених апеляційною ухвалою Верховного суду Російської Федерації від 05.02.2019 , кваліфікуються за ч.3 ст. 30, ч.5 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений із використанням інформаційно-телекомунікаційної сеті «Інтернет», організованою групою, в особо великому розмірі), призначено покарання у вигляді 9 років позбавлення волі.
Згідно положень ч.3ст.68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Відповідно до положень Кримінального кодексу України дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 15 ч.3 ст.307 КК України як замах на незаконний збут наркотичних засобів , вчинений організованою групою в особо великих розмірах та призначити покарання з врахуванням вимог ч.4 ст. 610 КПК України у вигляді 8 років позбавлення волі.
Суд не застосовує до ОСОБА_4 додаткове покарання за ч.3 ст.307 КК України як конфіскація майна, оскільки це суперечить пункту «D» частини першої статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року.
На підставі викладеного, керуючись ст. 9 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.ст. 6, 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, ст.ст. 606-610 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання Міністерства юстиції України - задовольнити.
Вирок Волгоградського обласного суду від 15.11.2018, з урахуванням змін внесених апеляційною ухвалою Верховного суду Російської Федерації від 05.02.2019, яким громадянина України ОСОБА_4 засуджено за пунктом ч.3 ст. 30 ч.5 ст. 228.1 КК РФ до покарання у вигляді 9 років позбавлення волі - привести у відповідність із законодавством України.
ОСОБА_4 визнати винним за ч. 2 ст. 15 ч.3 ст. 307 КК України та призначити покарання у вигляді 8 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 обраховувати з 15.11.2018, зарахувавши в строк відбуття покарання час тримання під вартою з 08.08.2017 по 14.11.2018.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором.
Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1