СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/677/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2022 року м.Київ
Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000464 від 20.08.2020 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого, -
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, сторони кримінального провадження: прокурор - ОСОБА_4 ,
обвинувачений - ОСОБА_3 ,
захисник - ОСОБА_5 ,
інші учасники: потерпілий - ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 19.08.2020 разом зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_7 , знаходились у дворі буд. АДРЕСА_3 , де проводили дозвілля та вживали алкогольні напої. Цього ж дня близько 21.00 год. до останніх підійшли їх наглядні знайомі ОСОБА_8 та її чоловік ОСОБА_6 , який одразу почав висловлювати до ОСОБА_3 претензії з приводу спілкування з ним ОСОБА_8 та спільного вживанням ними алкогольних напоїв, в результаті чого між останніми виник словесний конфлікт, який переріс у штовханину. Після чого ОСОБА_6 , разом зі своєю дружиною ОСОБА_8 , пішли до свого місця проживання.
Цього ж дня близько 22.00 год. до квартири ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_4 , прийшов ОСОБА_3 та запропонував вийти ОСОБА_6 до загального коридору, на що останній погодився. ОСОБА_3 , перебуваючи на загальному коридорі першого поверху, тримаючи у своїй правій руці кухонний ніж та відчуваючи до ОСОБА_6 особисту неприязнь, діючи умисно та маючи умисел на несення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи наслідки своїх дій, наніс удар останньому в область черева, заподіявши тим самим ОСОБА_6 , тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини, з ушкодженням органів черевної порожнини, що супроводжувалися внутрішньочеревною кровотечею, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, а також наскрізне колото-різане поранення лівого передпліччя. Після цього ОСОБА_6 було госпіталізовано до лікарні.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України за наведених вище обставин визнав та показав, що 19.08.2020 ввечері разом з дружиною ОСОБА_7 вийшли до магазину, після чого залишились на дитячому майданчику. Через деякий час до них прийшов ОСОБА_6 , який поводив себе агресивно та здалеку почав кричати, що ОСОБА_7 «зпоює» його дружину. Він заступився за свою дружину, через що розпочався конфлікт та штовханина, яку ОСОБА_6 розпочав першим. Між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 теж була штовханина. Після цього ОСОБА_6 пішов, а до них підійшла ОСОБА_9 , поцікавилась чи це не з її чоловіком був конфлікт. Повернувся ОСОБА_6 забрав її і вони пішли додому. Вони з дружиною ще трохи побули на майданчику, потім пішли додому. Біля під`їзду чули, як ОСОБА_6 свариться з дружиною. ОСОБА_7 буле дуже знервована, вдома вона пішла на балкон розмовляти по телефону, а він взяв ніж та пішов до квартири ОСОБА_6 . На сходовому майданчику було темно, він постукав у двері, ОСОБА_6 відчинив та зробив пару кроків у його напрямку. Йому здалось, що потерпілий замахнувся кулаком і він не свідомо вдарив його ножем. Крові не бачив. До потерпілого підійшла ОСОБА_10 , той зробив крок назад, а вона зачинила двері. Не планував наносити тілесні ушкодження потерпілому, брав ніж з метою налякати потерпілого, оскільки між ними часто виникали конфлікти. Прийшов додому, помив ніж та поклав на місце. Швидку, поліцію він не викликав. Свою вину визнав відразу у відділку поліції. Про те, що були нанесенні тяжкі тілесні ушкодження дізнався у суді. Висновки експертизи не оспорює.
З приводу цивільного позову, вказав, що після цих подій, 23.08.2020 дзвонив ОСОБА_6 , він не відповідав. Потім спілкувався з дружиною потерпілого з приводу надання допомоги. Визнає цивільний позов частково, у розмірі 100 000 грн. Намагався домовитись з потерпілим про відшкодування частини позову, але потерпілий вимагав виключно 300 000 грн.
За клопотанням сторони захисту судом безпосередньо допитані потерпілий та свідки.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що з ОСОБА_3 проживає у одному будинку, сусіди, раніше спілкувались. Між ним та цивільною дружиною ОСОБА_3 ОСОБА_11 , виникали сварки з приводу того, що остання разом із його дружиною ОСОБА_12 вживали алкогольні напої. У зв`язку з цим, він неодноразово розмовляв з ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , просив їх не вживати з його дружиною алкогольні напої, вони обіцяли, що не будуть цього робити. 19.08.2020р. він повернувся додому та помітив, що дружині прийшло повідомлення від ОСОБА_11 з запрошенням піти разом до магазину. Після цього пішов на майданчик, де зустрів ОСОБА_3 та ОСОБА_7 . Знову розпочав з ними розмову з приводу їх спільного з його дружиною вживання алкогольних напоїв. Виникла сварка, у ході якої ОСОБА_3 скинув його кепку на землю, а потім вдарив кулаком в обличчя. Він йому відповів також вдарив в обличчя. Почав відходити, а ОСОБА_3 йому погрожував, що наступного дня з ним розбереться. Він пішов додому, а його дружина ОСОБА_13 , яка напевно підійшла під час сварки, залишилась з ними. Майже дійшовши додому, вирішив повернутись та забрав свою дружину додому. Приблизно через годину, ОСОБА_3 прийшов до їх квартири та покликав його вийти на сходову клітину. Зробивши декілька кроків за двері, отримав один удар, який спочатку потрапив у руку, а потім в живіт. Чим був нанесений удар не помітив. Від удару відступив крок назад, побачив багато крові, крикнув дружині викликати швидку медичну допомогу. Обвинувачений відразу після цього пішов додому, допомоги не надав. Очікував, що наступного дня ОСОБА_3 вибачиться, але цього не сталось, коштів на лікування не відшкодував, до лікарні не приходив, станом здоров`я не цікавився.
Цивільний позов підтримує у повному обсязі. Моральну шкоду обґрунтовує тим, що після поранення не може повноцінно працювати, розлучився з дружиною, витрачає кошти на лікування наслідків заподіяного тілесного ушкодження. Підтвердив, що дружина обвинуваченого після попереднього рішення суду намагалась домовитись з ним і пропонувала 25 000 грн., однак цих коштів недостатньо.
З приводу покарання покладається на розсуд суду. Вважає, що обвинувачений не розкаявся у вчиненому, оскільки не попросив вибачення та не вчинив дій щодо примирення.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , суду показала, що проживає разом з ОСОБА_3 . ОСОБА_8 її сусід, знайома з ним з дитинства. Приблизно у серпні, 2020р. вона, ОСОБА_3 та її дитина були на майданчику, гуляли. Через деякий час до них прийшов ОСОБА_8 , який був агресивно налаштований, кричав «Я просив, я попереджав». Цього дня ОСОБА_14 (дружину ОСОБА_15 ) вона не бачила, лише коли та у повідомленні запитала, що робите, то відповіла, що йдуть у магазин. ОСОБА_6 завжди звинувачував її у тому, що вона вживає алкогольні напої разом з його дружиною, хоча це не відповідає дійсності. Через це часто виникали конфлікти. Ввечері того дня ОСОБА_6 знову підбіг і почав кричати. Між ОСОБА_3 і ОСОБА_6 виник конфлікт і штовханина. Під час штовханини ОСОБА_6 вдарив і її. Також прибігла і ОСОБА_13 , яка забрала ОСОБА_6 , після цього вона повернулась до них, а потім прийшов ОСОБА_6 , який її забрав. Ці події дуже її рознервували, вона плакала. ОСОБА_3 її заспокоював. Після цього розмовляла по телефону на балконі, а потім пішла в душ. Чоловіка побачила, коли вийшла з душу. Разом вони вийшли на балкон. Прийшла дочка, яка сказала, що приїхала поліція, яка затримала ОСОБА_3 . Очевидцем подій, як ОСОБА_3 наносив удар ОСОБА_6 не була. Коли побачила ОСОБА_3 після душу, він їй нічого не говорив. Вдвох вони були знервовані через конфлікт, що стався на вулиці.
З приводу відшкодування шкоди, то ОСОБА_3 намагався зв`язатись з ОСОБА_6 телефоном, але той не відповідав. Лише потім дізнались, що ОСОБА_6 був у лікарні. Після судових засідань були готові разом з ОСОБА_3 відшкодувати 100 000грн., як це було вирішено судом та пропонували це ОСОБА_16 , але останній відмовився і вимагав лише 300 000 грн. Вона просила вибачення у потерпілого та намагалась домовитись з приводу відшкодування шкоди.
Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні показала, що є колишньою дружиною потерпілого ОСОБА_16 . ОСОБА_3 її знайомий, проживає разом з їх сусідкою ОСОБА_7 . Її чоловік, ОСОБА_6 був проти її спілкування з обвинуваченим та його дружиною, оскільки спілкування з ними часто закінчувалось вживанням алкогольних напоїв, а крім того, приблизно за півроку до подій, ОСОБА_7 та її дочка, побили її. Того дня вона пішла в магазин, бачила, що ОСОБА_3 і ОСОБА_17 сиділи на дитячому майданчику. Коли поверталась, то побачила, що ОСОБА_6 був біля них та між ними виник конфлікт із штовханиною. Вона забрала свого чоловіка та разом вони пішли додому. Приблизно через півтори години, коли вона була на кухні, почула стук у двері. Чоловік відчинив двері і вона почула розмову та незрозумілі звуки, вийшла подивитись. Побачила як ОСОБА_6 тримається за стіну у коридорі квартири, з живота у нього йде кров, а ОСОБА_3 стоїть із ножем на порозі квартири. Вона викликати швидку допомогу, яка госпіталізувала ОСОБА_6 . Потім приїхала поліція та затримала її. Згодом ОСОБА_3 зізнався у скоєному. Не чула, щоб хтось пропонував ОСОБА_8 відшкодувати шкоду.
Свідок захисту ОСОБА_17 показала, що ОСОБА_3 цивільний чоловік її матері, з ОСОБА_6 знайома, оскільки це їх сусід по будинку. Очевидцем самих подій не була. Була свідком лише стану та реакції батьків після конфлікту, що відбувся на вулиці. Мама була знервована, плакала, ОСОБА_3 теж був знервований. Знає, що конфлікт був між ними та ОСОБА_6 . Мама плакала, у неї боліли ребра. Обвинуваченого характеризує позитивно. ОСОБА_8 заходила часто до покійного брата матері, з яким разом випивала. До моменту приїзду поліції про нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень не знала, не бачила, щоб обвинувачений того вечора виходив з квартири.
Судом досліджені витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження №0000464, постанова про визначення підслідності, рапорти працівників поліції, протокол прийняття заяви від ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення від 19.08.2020, ухвала слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва від 09.09.2020, які суд бере до уваги на підтвердження допустимості доказів, зібраних в межах даного кримінального провадження (том 1, а.с.54, 55, 56, 57, 64).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 19.08.2020 оглянуто квартиру АДРЕСА_5 , під час якого було виявлено та вилучено бинт з РБК, носову хустинку з РБК, 2 змиви РБК (том 1, а.с.58-59).
Згідно протоколу огляду місця події від 20.08.2020 оглянуто кухню в квартирі АДРЕСА_6 , під час чого було вилучено кухонний ніж та змив з рук ОСОБА_3 (том 1, а.с.60-63).
Згідно наступних медичних даних встановлено, що висновком експерта КМКБСМЕ № 042-1474-2020 від 16.11.2020, під час первинно відомого звернення 19.08.2020 о 22 годині 22 хвилин (під час первинного огляду лікарями швидкої медичної допомоги), з урахуванням даних, що віддзеркалюють його стаціонарне лікування (у тому числі, проведені оперативні втручання), є підстави стверджувати, що у ОСОБА_6 клінічними лікарями були виявлені такі тілесні ушкодження: а) проникаюче колото-різане поранення живота: рана (визначена клінічними лікарями як колото-різана, наслідком загоєння якої є рубець, виявлений під час проведення судово-медичного огляду) передньої поверхні живота (на 8,5(см) лівіше пупка (на рівні нижнього краю пупка)) від якої спрямований рановий канал, який проходить у напрямку ззовні у середину, з переду до заду, з пошаровим ушкодженням шкіри, підшкірно-жирової клітковини, м`язів черевної стінки, очеревини (наскрізне ушкодження), проникає у черевну порожнину, з ушкодженням частини великого сальника (морфологія ушкодження клінічними лікарями не описана); яке супроводжувалося крововиливом у черевну порожнину (мінімально відомим об`ємом щонайменш 200(мл) рідкої крові); б) наскрізне колото-різане поранення лівого передпліччя: рани (визначені клінічними лікарями як колото-різані, наслідками загоєння яких є рубці, описані під час проведення судово-медичного огляду) - на заднє- внутрішній та переднє-внутрішній поверхнях лівого передпліччя у нижній третині (на відстані 2,0(см) по горизонталі), які сполучаються рановим каналом, по ходу якого пошарово ушкоджені шкірні покрови та м`які тканини.
Характер та локалізація складових наявних ушкоджень, дозволяють стверджувати про те, що вказані поранення утворилися за ударним механізмом (внаслідок двократної ударної дії твердим/твердими предметом/предметами, якому/яким притаманні колюче-ріжучі властивості, на кшталт ножа).
Проникаюче колото-різані поранення черевної порожнини, з ушкодженням органів черевної порожнини, що супроводжувалися внутрішньочеревною кровотечею, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.
Виявлене тілесне ушкодження, вказане у п. б) даних Підсумків, відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Виявлені тілесні ушкодження могли утворитися до 22 години 22 хвилин 19 серпня 2020 року.
Морфологія наявних ушкоджень дозволяє спростовувати ймовірність їх утворення за рахунок падіння на площину (том 1, а.с. 73-76); (а.с.65-67- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 15.09.2020 з описом до нього, відповідно до якого було отримано доступ до медичної документації ОСОБА_6 ; а.с.71 - карта виїзду швидкої медичної допомоги № 1526 від 19.08.2020, за адресою АДРЕСА_4 , відповідно до якої ОСОБА_6 госпіталізований з діагнозом ножове поранення передньої черевної стінки та лівого передпліччя; а.с.77 - довідка про надання консультації у приймальному відділені КМКЛ №7 від 20.08.2020, відповідно до якої 19.08.2020 ОСОБА_6 був доставлений до лікарні з діагнозом колото різана рана передньої черевної стінки та лівого передпліччя; а.с.78-79 - виписка із медичної карти стаціонарного хворого з КМКЛ № 7, відповідно до якої ОСОБА_6 встановлено діагноз: проникаюча колото-різана рана передньої черевної стінки та лівого передпліччя, внутрішньочеревна кровотеча).
Сторона захисту вважала, що в основу вироку не можуть бути покладені дані судово-медичної експертизи в частині заподіяння обвинуваченим двох ударів потерпілому, оскільки вони спростовуються показаннями як обвинуваченого, так і потерпілого про отримання останнім одного удару.
Суд погоджується із такими твердженнями та виключає з обвинувачення посилання на заподіяння ОСОБА_18 двох ударів потерпілому, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено та підтверджується показаннями обвинуваченого та потерпілого про заподіяння саме одного удару ножем, який спочатку спричинив наскрізне колото-різане поранення лівого передпліччя, а потім проникаюче колото-різане поранення живота. Підстав для визнання при цьому висновків судово-медичної експертизи №042-1474-2020 недопустимим доказом суд не вбачає, оскільки такі висновки зроблені експертом на підставі медичної документації та наявними післяопераційними рубцями при огляді ОСОБА_6 .
Таким чином, вищенаведені докази, суд визнає належними та допустимими та такими, що мають значення у справі, а показання допитаного потерпілого та свідків узгоджуються між собою, а тому кладе в основу обвинувального вироку.

Приймаючи до уваги, що стороною обвинувачення суду не надано відеозапис проведення слідчого експерименту від 14.12.2020 за участю ОСОБА_3 , суд визнає такий протокол недопустимим доказом (том 1, а.с.80-84).
В судовому засіданні обвинувачений не заперечував ті обставини, що він дійсно спричинив потерпілому тяжке тілесне ушкодження, за обставин, встановлених судом.

При цьому судом достовірно встановлено, що тяжке тілесне ушкодження ОСОБА_18 спричинив потерпілому умисно, про що свідчить те, що конфлікт, який виник між ними того дня, фактично припинився за обопільною згодою, не заподіяв шкоди його учасникам, однак обвинувачений через певний проміжок часу, діючи так, щоб ніхто з перебуваючих у квартирі не помітив його відсутності, взяв ніж, пішов до квартири потерпілого та нічого не пояснюючи, наніс відразу удар в черевну порожнину. Показання обвинуваченого про те, що йому здалось, що потерпілий замахнувся кулаком і він не свідомо вдарив його ножем, при цьому не зрозумів, що сталося, не бачив у якому стані знаходиться потерпілий і чи потрібна йому допомога, судом не приймаються до уваги, оскільки цілеспрямованість дій обвинуваченого свідчить саме про умисел на заподіяння тілесних ушкоджень з використанням ножа, потерпілий при цьому не становив для нього жодної загрози, також в судовому засіданні не встановлено, що обвинувачений перебував у стані сильного душевного хвилювання. Суд також враховує і поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, який, не надавши допомоги потерпілому, повернувся додому, помив ножа та поклав його на місце, не повідомивши нікому про вчинене.
На підставі наведеного вище, сукупність зібраних у справі доказів, суд кладе в основу обвинувального вироку та приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 доведена повністю, а кваліфікація його дій за ч.1 ст.121 КК України вірна, оскільки він вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до категорій тяжких злочинів, конкретні обставини вчиненого та їх наслідки, відношення до скоєного, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, офіційно не працює, будучи членом релігійної громади характеризується позитивно. Суд враховує і думку потерпілого, а також те, що заподіяна шкода йому не відшкодована. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Сторона захисту вважала, що суд повинен прийняти до уваги те, що обвинувачений повністю визнав свою вину та щиро розкаявся у скоєному, активно та добровільно сприяв у розкритті злочину і надавав допомогу органам досудового слідства, негативно ставиться до вчиненого.

Згідно ст.66 КК України щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину може бути визнане обставиною, що пом`якшує покарання винного. Щирим каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалася.

При новому розгляді кримінального провадження після скасування попереднього рішення, судом не встановлено даних про те, що ОСОБА_3 розкаявся у вчиненому дієво, а не формально, протягом судового розгляду він не висловив щирий жаль з приводу вчиненого, попросив вибачення у потерпілого тільки під час судових дебатів після промови прокурора, не відшкодував потерпілому заподіяну шкоду тобто фактично не усунув негативні наслідки вчиненого злочину, а визнання ним своєї вини не свідчить про щире каяття та, на думку суду, спрямоване на уникнення справедливого покарання. Дії обвинуваченого, який під час огляду місця події видав ніж, яким заподіяв тілесні ушкодження потерпілому, суд також не визнає активним сприянням розкриттю злочину, оскільки такі дії ним вчинені вже після того, як працівники поліції встановили його особу, як причетного до злочину, проводили огляд, а обвинувачений після заподіяння тілесних ушкоджень своїми діями намагався знищити сліди злочину на ножі.

Таким чином, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Отже, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.1 ст.121 КК України, та вважає, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України саме таке покарання буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

При цьому, за вищенаведених обставин, суд не вбачає підстав для застосування ст.75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Потерпілий ОСОБА_6 заявив цивільний позов до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Свій позов обґрунтовує тим, що внаслідок дій обвинуваченого йому завдано фізичного та душевного болю. Він поніс витрати на лікування, а також був змушений змінити звичний спосіб життя. Крім того, після отримання тілесного ушкодження у нього погіршилися відносини з дружиною та вони розлучились. Вказані обставини призвели до втрати комфортного і повноцінного способу життя. В обґрунтування цивільного позову надав копії виписок з медичної документації, довідку з місця роботи, рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 22.10.2020 р. Крім того в судовому засіданні надав медичні дані про погіршення стану здоров`я внаслідок тілесного ушкодження та необхідності продовження лікування. Таким чином просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 300 000 грн. у відшкодування шкоди.
Обвинувачений цивільний позов визнав частково у розмірі 50 000грн. та в подальшому сплаті ще 50 000грн., оскільки вважає, що розмір шкоди є неспівмірним та завищеним. Крім того, сторона захисту вважає, що розлучення потерпілого з дружиною не є наслідком дій обвинуваченого, між погіршенням стану здоров`я та тілесними ушкодженнями відсутній причинно-наслідковий зв`язок, також суд повинен врахувати вчинення кримінального правопорушення під впливом душевного хвилювання, оскільки неправомірні дії потерпілого по відношенню до обвинуваченого та членів його сім`ї носили системний характер, в тому числі і дії потерпілого в день вчинення злочину. Також захист просить врахувати, що інформація щодо завдання потерпілому майнової шкоди не відповідає дійсності, про що також зазначено і в обвинувальному акті, витрати на лікування та оплату послуг адвоката не відносяться до моральної шкоди, а у випадку, якщо потерпілий не міг за станом здоров`я виконувати важку роботу, то у роботодавця виникає обов`язок перевести на працівника на легшу роботу. В судових дебатах захисник просив стягнути з обвинуваченого не більше 50 000грн. моральної шкоди.
Суд вважає, що цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що внаслідок подій 19.08.2020р. та дій обвинуваченого, потерпілому заподіяну моральну шкоду, яка виразилась у фізичних та душевних стражданнях внаслідок отриманого тілесного ушкодження, істотністювимушених змін, а тому приходить до висновку, що потерпілому заподіяно моральну шкоду. Суд, також враховує, що обвинувачений не відшкодовував заподіяну шкоду. Визначаючи безпосередньо її розмір, суд з урахуванням вимог розумності та справедливості, а також враховуючи майновий стан обвинуваченого, вважає необхідним стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого 100 000грн. моральної шкоди.

Також з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави підлягають стягненню судові витрати за проведення експертизи у розмірі 1796, 90 грн.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Зарахувати у строк відбування покарання перебування ОСОБА_3 під вартою з 26.03.2021р. по 21.12.2021р.
Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 1796 (одна тисяча сімсот дев`яносто шість) грн. 90 коп. на користь держави.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 100 000 (сто тисяч) грн. у відшкодування моральної шкоди.
Речові докази: бинт з РБК, носову хустину, РБК з сміттєвого відра з кухні, бинт із з коридору, ніж, змив з рук ОСОБА_3 , які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Святошинського УП ГУ НП у м. Києві - знищити
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1