Справа №369/8656/16-к
Провадження №1-кп/359/100/2022
У Х В А Л А

22 вересня 2022 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в режимі відеоконференції з ДУ «Київський слідчий ізолятор» та системи «EasyCon» під час судового розгляду кримінального провадження №0001495, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.04.2016 року, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо вчинення ним кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115 та ч.3 ст. 289 КК України, та

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо вчинення ним кримінальних правопорушень злочинів, передбачених п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115 та ч. 3 ст. 289 КК України, -

розглянувши в порядку ст. 331 КПК України клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в :
В провадженні суду перебуває дане кримінальне провадження на стадії судового розгляду.
В той же час, під час судового розгляду з боку російської федерації розпочалась військова агресія та бойові дії починаючи з 24.02.2022 року, у зв`язку з чим на території України запроваджено воєнний стан.

Під час судового засідання, яке було призначено на 22.09.2022 року, прокурором подано клопотання щодо подальшого утримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою в порядку ч.3 ст. 331 КПК України, оскільки до спливу строк утримання обвинуваченого під вартою неможливо завершити судовий розгляд.
Прокурор у цьому зв`язку зазначив, що оскільки ризики, визначені ст. 177 КПК України, на момент розгляду клопотання в суді не припинили існувати, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити його процесуальну поведінку, просив суд продовжити утримувати обвинуваченого під вартою. Крім того, зважаючи на необхідність виклику і допиту свідків в судові засідання, перебування обвинуваченого поза межами слідчого ізолятору може призвести до тиску на таких свідків з боку ОСОБА_4 .
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечили щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зважаючи на відсутність підстав для подальшого утримання обвинуваченого в умовах слідчого ізолятору.
Сторона захисту просила застосувати до засудженого ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки останній фактично відбув з урахуванням «Закону Савченко» дванадцять років за злочин, не пов`язаний з умисним вбивством потерпілого. При цьому зазначили про термін перебування під вартою обвинуваченого та відсутність дієвого судового розгляду для встановлення істини у провадженні. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що саме з вини сторони обвинувачення неможливо завершити судовий розгляд шляхом допиту свідків обвинувачення та порушення КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник при розгляді даного питання поклались на думку суду.
Заслухавши позицію прокурора, думку захиснів та обвинувачених, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження та змістом клопотання, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що запобіжний захід тримання під вартою обраний по відношенню до обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується о 24 год. 00 хв. 26.09.2022 року, а завершити розгляд справи до указаної дати неможливо, оскільки наступне судове засідання призначено на 28.09.2022 року.
У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Вирішуючи питання щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 183 цього ж Кодексу тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам переховування від суду та (або) перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
При вирішенні питання щодо зміни чи продовження дії запобіжного заходу, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його вини у кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, наявність у останнього постійного місця проживання та/або реєстрації, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, відсутність судимостей.
Обираючи відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею та судом враховано наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі №511-550/0/4-13 від 4 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», при вирішенні питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою судам належить враховувати тяжкість покарання, що загрожує їм, та наявність або відсутність у них постійного місця проживання тощо.
Встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад десять років. Останній офіційно не працевлаштований, не одружений, дітей не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.
Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, колегія суддів вважає, що з високим ступенем ймовірності обвинувачений буде вживати заходів для переховування від суду та незаконно впливати на свідків та потерпілого. При цьому суд враховує тривалість судового провадження, наявність процесуальних питань пов`язаних з розшуком та викликом свідків обвинувачення, та наявність умов воєнного стану.
Враховуючи дані обставини, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 4, п. 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, він може переховуватись від судового слідства, у зв`язку з чим йому й було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною, яка підтримує державне обвинувачення та захисту, суд приходить до переконання, що для заміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, ступень ризиків, які були встановлені судом раніше, не змінилися.
Отже, відсутність запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на думку суду, лише сприятиме уникненню ним явки до суду під загрозою можливого покарання. З цього приводу, суд вважає, що обрання менш суворого запобіжного заходу може призвести до таких наслідків та перешкоджанню судовому розгляду кримінального провадження.
Крім того, на указані обставини не може вплинути і запровадження воєнного стану та агресія з боку російської федерації, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, а доказів тому, що він може надати дієву допомогу Збройним Силам України чи мирному населенню України, а також має досвід ведення бойових дій, в матеріалах справи відсутні.
Тому, враховуючи, що запобігання наведених ризиків становить суспільний інтерес, який полягає в забезпеченні правопорядку та відправлення кримінального судочинства, в тому числі в умовах воєнного стану, цей інтерес має превалююче значення над принципом поваги до свободи особистості та виправдовує продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому даний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти зазначеним ризикам.
Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід, з урахуванням його тривалості на даний час, тобто на 22.09.2022 року, не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню обвинуваченого від суду, а ризики щодо цього є дійсними та триваючими.
Таким чином, суд дійшов до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_4 належить продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб, у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 176-206, 331, 350, 376, п. 20-5 Перехідних положень КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

Продовжити утримувати обвинуваченого ОСОБА_4 в умовах Держаної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, до 24.00 год. 21.11.2022 року.

Ухвала суду про продовження дії обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з моменту проголошення ухвали суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 26.09.2022 року.

Головуючий: ОСОБА_1