У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження №0000439 за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_5 , її захисника адвоката ОСОБА_6 , представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 9 лютого 2022 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Єманжелинськ, Челябінської області РФ, росіянки, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, розлученої, офіційно не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

-обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_9
обвинувачена ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції з
ДУ «Миколаївській слідчий ізолятор»
захисник ОСОБА_6
потерпіла ОСОБА_7
представник потерпілої-адвокат ОСОБА_8

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі обвинувачена просить вирок суду скасувати.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої просить вирок суду скасувати. Ухвалити новий вирок, яким виправдати обвинувачену ОСОБА_5 за відсутністю складу злочину, як особу, яка перебувала в стані необхідної оборони.

В апеляційній скарзі представник потерпілої просить вирок суду змінити. Призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років.

Короткий зміст заперечень на апеляційні скарги.

В запереченнях на апеляційні скарги обвинуваченої та її захисника, представник потерпілої просить вирок суду залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватою у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначено їй покарання у виді дев`яти років позбавлення волі.

Відповідно до положень ст.72 КК України зараховано ОСОБА_5 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з моменту її затримання з 12 квітня 2021 року до набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 20 060 грн. в рахунок відшкодування витрат на поховання та 200 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_5 не погоджується з кваліфікацією її дій та вказує, що не мала наміру заподіяти шкоду життю та здоров`ю потерпілого. Крім того, ставить під сумнів висновок експерта ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої зауважує, що з вироком суду вони з обвинуваченою не згодні, вважають його побудованим на припущеннях, невмотивованим з точки зору, як неспростовних показань обвинуваченої про відсутність умислу на заподіяння смерті співмешканцю, який самостійно спіткнувшись почав на неї подати, натикнувшись на ніж, яким обвинувачена готувала їсти і тримала в руці, при цьому лівою рукою, намагаючись утримати його від падіння, так і інших доказів, що призвело спочатку до спотворення фактичних обставин, а потім до хибних висновків суду.

Зауважує, що свідок ОСОБА_11 безпосередньо під час допиту в судовому засіданні підтвердила показання ОСОБА_5 у тому, що обвинувачена пояснила їй, що чоловік упав саме на ніж, внаслідок чого отримав поранення.

Зазначає, що довжина ножового поранення менше на 5 см. від довжини леза свідчить про відсутність сили удару, а те, що усі тілесні пошкодження носять прижиттєвий характер, які могли утворитися від однократної дії, вказує на відсутність умислу обвинуваченої за даних обставин саме на заподіяння смерті потерпілому. Вважає, що матеріалах справи відсутні належні докази на спростування версії обвинуваченої.

В апеляційній скарзі представник потерпілої не погоджується з призначеним покаранням обвинуваченій ОСОБА_5 , вваж є його занадто м`яким. Зазначає, що суд не певною мірою дотримався вказаних вимог закону і призначив покарання ОСОБА_5 у виді 9 років позбавлення волі, яке не є найсуворішим із покарань, передбачених санкцією статті 115 КК України та не зазначив, чому менш суворий вид покарання буде дієвим та не забезпечить виправлення обвинуваченої.
Зауважує, що ОСОБА_5 неодноразово при спільному проживанні з ОСОБА_12 вчиняла проти нього протиправні дії у вигляді нанесення тілесних ушкоджень гострими предметами, чим завдавала угрозу життю і здоров`ю ОСОБА_12 .

Узагальнені доводи заперечень на апеляційні скарги.

В запереченнях на апеляційні скарги обвинуваченої та її захисника, представник потерпілої вказує, що сторона потерпілої критично ставиться до показань обвинуваченої, щодо сприйняття нею злочину, зважаючи на ступінь алкогольного сп`яніння, у якому перебувала обвинувачена адекватно і достовірно сприймати і оцінювати події, тим більше фіксувати їх в пам`яті. Звертає увагу, що ОСОБА_5 за фахом медик, а тому добре розуміється на побудові людського організму, що давало їй можливість застерегти нанесення удару та не допустити летального наслідку смерті потерпілого. Зауважує, що ОСОБА_5 жодного разу за рік розгляду справи судом першої інстанції, не попросила вибачення у потерпілої, не розкаялась та не відшкодувала навіть частково завдану нею шкоду, цивільний позов визнала частково, зі стягненням нею матеріальної шкоди погодилася, а стосовно моральної шкоди заперечує.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що 12.04.2021, приблизно о 16-00 годині, більш точного часу в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_12 перебували у приміщенні житлової кімнати квартири АДРЕСА_2 , при цьому у них, на ґрунті раптово виниклих особистих, неприязних стосунків виник конфлікт, в ході якого, у ОСОБА_5 , виник злочинний, протиправний умисел направлений на вбивство, тобто, умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_12 ..
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, розуміючи протиправність своїх дій та бажаючи настання їх суспільно-небезпечних наслідків, у вигляді смерті ОСОБА_12 , ножем, нанесла йому один удар в область грудної клітини зліва з переходом на плечову ділянку, чим спричинила ОСОБА_12 тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з пошкодженням лівої легені та лівої легеневої артерії, яке супроводжувалося масивною кровотечею (гемотораксом), внаслідок чого ОСОБА_12 помер.

Дії обвинуваченої ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України, як умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, на підтримку доводів своїх апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Висновок суду, щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке її засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про її винність у вчинені вказаного кримінального правопорушення.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.

Зауваження захисника обвинуваченої про відсутність складу злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України в діях ОСОБА_5 , спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме показами потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , протоколом огляду місця події, з фото таблицею та додатками до нього, висновком судово-медичної експертизи №1379 від 23.06.2021п. та іншими доказами, яким судом була надана належна оцінка.

Відповідно до ч.4 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Виходячи з системного аналізу вказаних норм, підставами для скасування чи зміни судового рішення є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства чи іншим шляхом вплинули чи могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.

При цьому, конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано істотним чи неістотним залежно від обставин кримінального провадження.

Апеляційним судом не встановлено порушень, які наведені в апеляційних скаргах, які перешкодили суду всебічно розглянути матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_5 .

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України не визнала, стверджувала, що не мала умислу на вбивство ОСОБА_12 , смерть якого настала внаслідок його особистих необережних дій.

Разом з тим, на підтвердження вини обвинуваченої ОСОБА_5 суд вірно послався на висновок судово-медичної експертизи №1379 від 23.06.2021, відповідно до якого, пошкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з пошкодженням лівої легені та лівої легеневої артерії, яке супроводжувалось кровотечею (гемотораксом), внаслідок якого ОСОБА_12 помер, могло утворитися від однократної дії якогось плаского колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_10 , зазначив, що наявне у потерпілого ОСОБА_12 тілесне ушкодження було спричинено саме шляхом нанесення удару ножем. Виходячи з напрямку ранового каналу який йде незначно зверху вниз, зліва направо, спереду назад, виключається механізм спричинення даного тілесного ушкодження за обставин зазначених обвинуваченою, а саме внаслідок необережних дій потерпілого, який оступившись сам напоровся на ніж, що знаходився в руці обвинуваченої, розташованій на рівні її поясу.

Крім того, експерт зазначив, що при розвитку подій по версії обвинуваченої, а саме за відсутності з її сторони будь-яких активних дій відносно померлого, та його самостійного контакту з ножем, відбулося б лише поверхневе пошкодження шкіри потерпілого.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин, апеляційний суд вважає безпідставними твердження обвинуваченої, що висновок судово-медичної експертизи є необґрунтованим та таким, що ґрунтується на припущеннях, оскільки, вказане експертне дослідження проведено з дотриманням положень ст..243 КПК України у відповідності до приписів Інструкції про проведення судово-медичних експертиз та Правил судово-медичної експертизи (дослідження) трупів у Бюро СМЕ, затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року. Висновок експерта є чітким, обґрунтованим та зрозумілим, містить послідовний виклад дослідницької частини поставлених на вирішення експерта питання та відповіді на них.

А покази експерта спростовують твердження обвинуваченої про те, що вона не мала наміру заподіяти шкоду життю та здоров`ю потерпілого.

Всі наведені у вироку докази - показання свідків, потерпілих та письмові докази є такими, що узгоджуються між собою, доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та отримані в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідні пояснення осіб, чиї покази покладено в основу обвинувального вироку, є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, а також з іншими дослідженими судом доказами, а тому об`єктивних підстав недовіряти їм немає.

Крім того, представник потерпілої, адвокат ОСОБА_8 , не погоджується з розміром призначеного ОСОБА_5 покарання та просить призначити останній більш суворіше покарання.

Як вбачається з положень ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

При призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Відповідно до постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Судом першої інстанції, при призначенні покарання ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, належним чином враховано дані про особу обвинуваченої, обставини та наслідки вчинення кримінального правопорушення, у тому числі і ті, на які звертає увагу апелянт, а саме, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, наявність обставини, що обтяжує покарання, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, та відсутність обставини, що пом`якшує покарання.

З огляду на викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про неможливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства за наведених вище обставин, та визначивши необхідний і достатній розмір покарання, встановлений санкцією статті, що у повній мірі слугуватиме виправленню засудженої та запобіганню вчинення нею нових злочинів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, щодо призначеного покарання та вважає, що апелянтом не доведено, що таке покарання не відповідає його меті.

В результаті перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив всі обставини справи, прийняв законне та обґрунтоване рішення, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому доводи апелянтів щодо порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону є неспроможними, за такого, підстав для скасування вироку суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_5 , її захисника адвоката ОСОБА_6 , представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 9 лютого 2022 року стосовно ОСОБА_5 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня проголошення а обвинуваченою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.
Головуючий:

Судді: