ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 631/1104/21 Номер провадження 11-кп/814/801/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000071 від 22.10.2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці селища міського типу Буди, Харківського району Харківської області, громадянки України, з середньою освітою, студентки Липкуватівського аграрного коледжу за спеціальності Технологія виробництва і переробки продукції тваринництва», зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

- у вчиненні кримінального правопорушення- проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

- за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Нововодолазького районного суду Харківської області від 15 листопада 2021 року , -

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_8 визнано винуватою за ч.2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин у вільний від навчання час.

За вироком суду, 16 жовтня 2021 року близько 22 години 30 хвилин, у кімнаті № 44 б, гуртожитку Липкуватівського аграрного коледжу, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 виник конфлікт, під час якого ОСОБА_8 підійшла до ОСОБА_10 та штовхнула її на ліжко. Після чого сіла зверху на останню обійнявши її ногами, та тримаючи її руки однією лівою рукою, нанесла один удар кулаком правої руки в область обличчя зліва. Після чого ОСОБА_10 вивільнилась від утримання з боку ОСОБА_8 , встала з ліжка та почала направлятись в сторону виходу з кімнати, у цей час її за одяг схопила ОСОБА_8 , та вони впали на підлогу. Перебуваючи на підлозі ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, сіла верху на ОСОБА_10 , знову обійнявши її тулуб ногами та тримаючи правою рукою її за ліву гуку, узяла кухонний ніж у ліву руку, нанесла їй два порізи в області кісті лівої руки, спричинивши останній тілесні ушкодження, які за висновком експерта № 12-14/66-НВ/21 від 25 жовтня 2021 року відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Не оспорюючи встановлених судом обставин та кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення прокурор просить змінити вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягає застосуванню.
Врахувати щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім як обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення. Призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України із застосуванням ст.ст. 69, 100 КК України у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.
На переконання прокурора, призначивши покарання обвинуваченій ОСОБА_8 у вид громадських робіт на строк 100 годин, тобто поза межами санкції статті КК України, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість призначенні покарання на визначений ним строк, однак без посилання на відповідні норми Загальної частини Кримінального кодексу України.
При цьому своє рішення не мотивував, та не зазначив обставини, які істотне знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання та не застосував положення ст. 69 КК України, у зв`язку з чим не застосував кримінальний закон, який підлягає застосуванню.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який частково підтримав подану апеляційну скаргу, захисника ОСОБА_7 , який частково погодився із апеляцією прокурора, перевіривши обґрунтування поданої апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Колегією суддів при перевірці вироку суду першої інстанції встановлено, що суд правильно встановив фактичні обставини справи, дії неповнолітньої ОСОБА_8 вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 125 КК України і висновок про доведеність вини обвинуваченої у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення -проступку відповідає сукупності зібраних у справі доказів, яким дано остаточну юридичну оцінку і яка ніким не оспорюється.
Разом з тим, колегія суддів погоджується із стороною обвинувачення щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність у частині призначеного ОСОБА_8 покарання.
Розділом XV Кримінального Кодексу України визначено особливості кримінальної відповідальності та покарання неповнолітніх, яким повинен керуватися суд при розгляді справ щодо неповнолітніх осіб.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. №5 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх», звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання неповнолітнім повинні суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація.
Вирішуючи питання про правильність застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що районним суд при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_8 покарання, відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України і роз`яснень Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахував ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України є кримінально караним проступком; особу обвинуваченої, яка вчинила проступок будучи неповнолітньою, обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а тому дійшов правильного висновку про обрання обвинуваченій покарання саме у виді громадських робіт.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції правильно встановив відсутність підстав для призначення обвинуваченій ОСОБА_8 покарання із застосуванням положень статті 69 КК України, як про це наголошував прокурор у своїй апеляційній скарзі.
Оскільки стаття 100 КК України є спеціальною нормою порівняно із загальною нормою ст. 56 КК України, то при конкуренції норм закону, застосовується спеціальна норма. А отже посилатися на ст.69 КК України, у випадку коли відсутні підстави для її застосування, неправомірно. Відповідно до роз`яснень, зазначених у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» №5 від 16.04.2004, визначаючи розмір покарання неповнолітнім, суд має виходити з відповідних положень статей 99-102 КК України.
Разом з цим, призначаючи покарання ОСОБА_8 та визначаючи його розмір, суд першої інстанції не врахував положення ч.1 ст. 100 КК України, згідно з якими громадські роботи можуть бути призначені неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від тридцяти до ста двадцяти годин і полягають у виконанні неповнолітнім робіт у вільний від навчання чи основної роботи час.
Таким чином, суд першої інстанції призначив неповнолітній ОСОБА_8 покарання, без належного посилання на відповідні норми Загальної частини Кримінального кодексу України., тобто ч.1 ст.100 КПК України, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Встановлені порушення судом першої інстанції вимог закону, згідно п.1 ч.1 ст.409 КПК України, є підставою для зміни судового рішення в частині призначеного покарання.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
На підставі наведеного, відповідно до вимог ст.65 України, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків, обставини його вчинення, особу обвинуваченої, яка вчинила кримінальне правопорушення, будучи неповнолітньою, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, вину визнала повністю, щиро розкаялася, наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_8 за ч.2 ст. 125 КК України слід визначити покарання із врахуванням положень ст.100 КК України, у вигляді громадських робіт на строк 100 годин вільний від навчання час.
На думку апеляційного суду дане покарання є таким, що повністю відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, а також принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції - зміні в частині призначеного покарання.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 409, 419 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Нововодолазького районного суду Харківської області від 15 листопада 2021 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання змінити.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст. 125 КК України, з урахуванням положень ст. 100 КК України, у виді громадських робіт на строк 100 годин у вільний від навчання час.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженою, яка тримається під вартою в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4