Дата документу 17.10.2022Справа № 554/6562/22
УХВАЛА
іменем України

17 жовтня 2022 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника заявника адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві скаргу ОСОБА_4 на постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_5 від 25 серпня 2022 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000163 від 06 червня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

07 жовтня 2022 року до суду надійшла скарга ОСОБА_4 в порядку ст. 303 КПК України, в якій він просить скасувати постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_5 від 25 серпня 2022 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_4 від 16 серпня 2022 року про проведення його допиту як потерпілого у кримінальному провадженні № 0000163, внесеному до ЄРДР 06 червня 2022 року за ч. 3 ст. 382 КК України; зобов`язати прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_5 повторно розглянути подане ОСОБА_4 клопотання про проведення його допиту як потерпілого у кримінальному провадженні № 0000163, внесеному до ЄРДР 06 червня 2022 року за ч. 3 ст. 382 КК України, в порядку та строки, передбачені ст. 220 КПК України.

В обґрунтування вимог скарги зазначає, що у провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, перебуває кримінальне провадження № 0000163 від 06 червня 2022 року за ч. 3 ст. 382 КК України.

16 серпня 2022 року в рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_4 звернувся до прокурора Полтавської обласної прокуратури із клопотанням про його допит як потерпілого.

27 вересня 2022 року він отримав постанову прокурора Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_5 від 25 серпня 2022 року, якою було відмовлено у задоволенні зазначеного клопотання. Зазначає, що підставою для прийняття оскаржуваної постанови стало те, що на думку прокурора у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 не має статусу особи, яка наділена правом на звернення до сторони обвинувачення із клопотаннями про виконання процесуальних дій під час досудового розслідування. Вважає, що постанова прокурора від 25 серпня 2022 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про проведення його допиту в межах даного кримінального провадження є незаконною, ухваленою з істотним порушенням вимог КПК України та підлягає скасуванню. На думку заявника, права і обов`язки потерпілого виникли у нього з моменту подання заяви про кримінальне правопорушення. Також у постанові прокурор належним чином не врахував положення ч. ч. 1, 2 ст. 223 КПК України. На переконання заявника, саме проведення його допиту вплине на повне, всебічне та об`єктивне дослідження обставин кримінального провадження. На підставі викладеного, звернувся зі скаргою.

У судове засідання заявник ОСОБА_4 не з`явився, про день, час та місце розгляду скарги повідомлявся завчасно та належним чином, на адресу суду надав письмову заяву про розгляд скарги без його участі, але за участю його представника, адвоката ОСОБА_3 (а. с. 14).

За таких обставин, ураховуючи процесуальні строки розгляду та наявність волевиявлення заявника, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу без участі заявника, оскільки представництво інтересів ОСОБА_4 у судовому засіданні здійснюється його адвокатом.

Представник заявника адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні вимоги скарги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити з підстав, зазначених у скарзі.

Прокурор у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд скарги без участі. Зі скаргою не погодився, просить прийняти рішення про відмову в задоволенні вимог скарги (а. с. 13).

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши представника заявника, вивчивши суть скарги та дослідивши долучені до неї матеріали, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, частиною першою статті 303 КПК України визначено перелік рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Зокрема, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Установлено, що в провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, є кримінальне провадження № 0000163 від 06 червня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 382 КК України.

Процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні здійснюється Полтавською обласною прокуратурою.

Зі змісту скарги слідує, що ОСОБА_4 звернувся до прокурора із клопотанням, в порядку ст. 220 КПК України, про допит його як потерпілого у кримінальному провадженні № 0000163.

25 серпня 2022 року прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_5 прийнято постанову про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_4 від 16 серпня 2022 року щодо його допиту як потерпілого в межах кримінального провадження № 0000163 від 06 червня 2022 року.

Мотивами оскаржуваної постанови прокурор вказав, що ОСОБА_4 , який виступив ініціатором початку досудового розслідування відносно правоохоронців, не є особою, права та законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, оскільки таке розслідування проводиться відносно інших осіб, а не ОСОБА_4 , який є лише заявником, тому що підстав вважати його потерпілим від кримінального провадження в сторони обвинувачення немає. Статтею 60 КПК України визначені права заявника. Крім того, прокурором 29 липня 2022 року в кримінальному провадженні № 0000163 від 06 липня 2022 року винесено вмотивовану постанову про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим. Отже, в цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 не набув процесуального статусу особи, яка відповідно до ст. 220 КПК України наділена правом заявляти клопотання про проведення процесуальних дій під час досудового розслідування. Попри викладене, ОСОБА_4 безперервно звертається до органу прокуратури та досудового розслідування з такими клопотанням, що в свою чергу, можна трактувати як зловживання процесуальними правами. Постійні клопотання ОСОБА_4 щодо проведення тих чи інших слідчих дій можна розцінювати як спробу спонукати сторону обвинувачення до здійснення досудового розслідування у бажаному для нього напрямку та з прийняттям бажаних для нього процесуальних рішень. Таким чином, ОСОБА_4 не може допитаний як потерпілий у вказаному кримінальному провадженні, оскільки він не є потерпілим. Разом із цим, стороною обвинувачення заплановано під час проведення досудового розслідування допитати як свідка заявника ОСОБА_4 , однак не на виконання клопотання останнього, який не наділений правом клопотати про щось перед стороною обвинувачення, а для дослідження обставин, які підлягають доказуванню. З огляду на викладене, прокурор прийняв рішення про відмову у задоволенні зазначеного клопотання заявника (а. с. 4-6).

Копію вказаної постанови отримано заявником 27 вересня 2022 року, чого не було спростовано під час розгляду даної скарги.

Вважаючи оскаржувану постанову незаконною, заявник звернувся до слідчого судді з вимогою про її скасування з мотивів необґрунтованості, формальності та порушення прокурором вимог процесуального законодавства.

Ураховуючи наведені заявником обставини, враховуючи його незгоду із рішенням прокурора про відмову у задоволенні клопотання, та аналізуючи на предмет законності оскаржувану постанову, слідчий суддя зазначає про таке.

Із аналізу ст. 110 КПК України слідує, що постанова про відмову у задоволенні клопотання має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Дослідивши оскаржувану постанову, слідчий суддя дійшов до переконання, що вона ухвалена правомірно, із дотриманням положень ст. 110 КПК України в частині зазначення змісту обставин, які стали підставами для прийняття постанови, мотивів її прийняття та їх обґрунтування.

Як видно із оскаржуваної постанови, прокурором прийнято рішення про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про допит як потерпілого, наведено достатньо вагомі підстави та мотиви її прийняття, оскільки на момент винесення даної постанови відсутні підстави для задоволення клопотання заявника про його допит саме як потерпілого.

Виходячи зі змісту оскаржуваного рішення, його ухваленню передувало проведення аналізу обставин провадження, які мають значення для правильного вирішення вимог заявленого клопотання, а викладені у ньому висновки є такими, що ґрунтуються на нормах чинного законодавства, постанова прокурора в цілому відповідає вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, позаяк належних і допустимих доказів протилежного суду не представлено.

Слідчий суддя вважає, що обґрунтовуючи відмову у задоволенні клопотання, прокурором було переконливо зазначено про відсутність на даному етапі досудового розслідування правових підстав для задоволення поданого клопотання з огляду на його процесуальний статус у згаданому кримінальному провадженні, - заявник.

Наведене також свідчить, про передчасність звернення заявника із таким клопотанням в розумінні вимог КПК України.

Натомість, наведені ним у скарзі твердження щодо необхідності скасування постанови від 25 серпня 2022 року є необґрунтованими та не узгоджуються із наведеними вище положеннями процесуального закону.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 60 КПК України заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.

Перелік прав заявника визначений частиною 2 вказаної статті, зокрема, заявник має право: 1) отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; 1-1) отримувати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань; 2) подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи; 3) отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.

Тобто, перелік прав заявника чітко регламентований КПК України та не кореспондується з вимогами порушеними у цій скарзі особою, яка її подала.

Прокурор же у передбачений законом спосіб вирішив клопотання та ухвалив відповідне процесуальне рішення щодо відмови у задоволенні вимог заявника у зв`язку з їх безпідставністю, що не суперечить вищезазначеним нормам.

З огляду на вищезазначене, слідчий суддя вважає, що вказаним процесуальним рішенням прокурора щодо відмови у задоволенні клопотання не порушено гарантій заявника щодо рівності прав, як учасника кримінального провадження, та на реалізацію процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 22, ст. 60, ст. 220 КПК України).

Разом із тим, слідчим суддею встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000163 не завершене, наразі триває, що передбачає проведення необхідних слідчих та процесуальних дій, та в подальшому не позбавляє заявника як учасника провадження, наділеного відповідним обсягом процесуальних прав, можливості реалізувати свої права в порядку, передбаченому КПК України.

Отже, доводи заявника щодо допущення прокурором порушень вимог ст. ст. 110, 220 КПК України є необгрунтованими, переконливих аргументів для протилежних висновків суду матеріали скарги та провадження не містять, твердження заявника протягом розгляду скарги достатніми доказами не підтверджені, а тому слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність вимог скарги щодо скасування рішення прокурора.

Крім того, як у матеріалах скарги, так під час розгляду скарги заявником скарги не доведено, що постанова прокурора є необґрунтованою та незаконною.

За таких обставин, проаналізувавши наведені у скарзі доводи, повно і всебічно оцінивши наявні матеріали з точки зору їх достатності і взаємного зв`язку, слідчий суддя вважає, що постанова прокурора від 25 серпня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000163 прийнята прокурором з дотриманням вимог КПК України.

За змістом ст. 9 КПК України слідчий, прокурор на власний розсуд визначають об`єм дій, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження для прийняття законного і неупередженого процесуального рішення.

Також варто зазначити, що питання, пов`язані з доказуванням у кримінальному провадженні та проведенням слідчих (розшукових) та процесуальних дій на стадії досудового розслідування відносяться виключно до компетенції слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Відповідно до ст. 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про відмову у задоволенні скарги.

З урахуванням вказаних вище обставин, та оскільки заявником скарги не надано належних і допустимих доказів та в судовому засіданні не встановлено таких, які би давали підстави слідчому судді дійти до висновку про законність та обґрунтованість вимог заявника, а тому правових підстав для скасування постанови та похідних вимог скарги про зобов`язання прокурора повторно розглянути клопотання заявника слідчий суддя не вбачає.

Таким чином, слідчий суддя дійшов до висновку, що у задоволенні скарги потрібно відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 22, 60, 110, 220, 303-307, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 від 18 грудня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0001358 від 08 липня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1