Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 315/188/22
Провадження №: 1-і/332/17/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя клопотання прокурора Гуляйпільського відділу Пологівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000015 від 06.02.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єнакієво, Донецької області, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Гуляйпільського відділу Пологівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, який закінчується 15.10.2022, оскільки, на думку прокурора, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення, є реальними та триваючими, та виключають можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який, так, як альтернативні запобіжні заходи на даний час не зможуть забезпечити належний рівень процесуальної поведінки обвинуваченого.

Так, у клопотанні зазначено, що у провадженні Гуляйпільського районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000015 від 06.02.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 21.02.2022 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21.04.2022.

Крім того, ОСОБА_4 , відповідно до листа Пологівської окружної прокуратури Запорізької області від 13.04.2022, продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ч.6 ст.615 КПК України на строк до 2 місяців, тобто до 21.06.2022.

20.06.2022 ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 18.08.2022.

17.08.2022 ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 15.10.2022.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 на території України запроваджено воєнний стан.

На підставі розпорядження голови Верховного суду України № 49/0/9-22 від 14.09.2022 територіальну підсудність судових справ Гуляйпільського районного суду Запорізької області визначено за Заводським районним судом м Запоріжжя.

У зв`язку з цим, прокурор просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 днів.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та надав аналогічні пояснення, що вказані у клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти клопотання прокурора стосовно продовження запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, просили змінити запобіжний захід на домашній арешт, або за адресою реєстрації обвинуваченого, або за адресою проживання обвинуваченого у м. Гуляйполе, або за місцем проживання його тітки у Черкаській області.

Так, обвинувачений зазначив, що жодних доказів, на підтвердження вчинення ним даного кримінального правопорушення, матеріали справи не містять, адже за адресою, куди він нібито незаконно проник, у нього був вільний доступ, він ходив туди, як до себе додому. Просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Так, у Черкаській області в АДРЕСА_2 проживає його тітка ОСОБА_7 , тому може переїхати до неї. Також може проживати у м. Гуляйполе. Крім того, зазначив, що в умовах слідчого ізолятора у нього погіршився стан здоров`я, у нього упав зір. Також зауважив, що стороною обвинувачення не було зазначено, що він є учасником бойових дій і замість того, щоб перебувати під вартою, може служити в армії.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

У судовому засіданні прокурор належним чином мотивував своє клопотання, заявивши, що обвинуваченому ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, яке законодавцем віднесено до категорії нетяжких злочинів. Крім того, ОСОБА_4 ніде офіційно не працює, розлучений, а отже має слабкі соціальні зв`язки. Крім того, відносно ОСОБА_4 на розгляді Гуляйпільського районного суду м. Запоріжжя перебуває чотири обвинувальні акти, один за ч. 1 ст. 125 КК України, відносно власної тітки, другий за ч. 1 ст. 186 КК України та ще два обвинувальні акти за ч. 1 ст. 296 КК України, що вказує на те, що обвинувачений може продовжити скоювати злочини, вжити заходів, щоб уникнути відповідальності, а також впливати на потерпілу та свідків.

Суд не погоджується із доводами сторони захисту про можливість зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт з підстави того, що ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу, що виправдовують тримання обвинуваченого під вартою не зменшились, та не дозволяють застосувати до обвинуваченого альтернативні види запобіжних заходів, та не здатні забезпечити його належну процесуальну поведінку, оскільки обвинувачений не працевлаштований, не має будь-яких джерел доходу, розлучений, отже не має стійких соціальних зв`язків, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та наявність на розгляді ще чотирьох кримінальних проваджень відносно обвинуваченого, пов`язаних із спричиненням тілесних ушкоджень як стороннім особам, так і родичам, свідчить про можливість переховування від суду, а отже наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, також обвинувачений може незаконно вплинути на потерпілу та свідків (п.3 ч. 1 ст.177 КПК України), вчинити інше кримінальне правопорушення, що є ризиком, передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Посилання обвинуваченого на той факт, що матеріали клопотання не містять доказів причетності його до скоєння даного кримінального правопорушення спростовується тим, що ухвалою про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення.

Так, слідчий суддя (суд) на етапі обрання запобіжного заходу не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя (суд) на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді Гуляйпільського районного суду м. Запоріжжя не була оскаржена в апеляційному порядку, відповідно не була скасована, а як зазначалося раніше, під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою розглядається лише питання наявності ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою.

Так само не були оскаржені в апеляційному порядку ухвали про продовження строку тримання під вартою, якими було встановлено порушення ОСОБА_4 обов`язків, покладених на останнього під час обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Посилання адвоката ОСОБА_5 на той факт, що через порушення обов`язків, покладених на обвинуваченого у зв`язку із обранням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відносно останнього мали обрати інший запобіжний захід, однак суд не погоджується зі слушністю таких посилань, адже неподання клопотання про заміну запобіжного заходу не спростовує наявність таких порушень.

При обранні домашнього арешту, обвинувачений зобов`язується не відлучатися із житла, в якому він проживає чи перебуває, однак, наразі, встановити за якою адресою буде проживати обвинувачений суд не може через відсутність достовірної інформації про можливість проживання обвинуваченого ОСОБА_4 за місцем проживання його тітки ОСОБА_7 , адже відсутня згода останньої на проживання обвинуваченого у неї вдома. Також, немає уточнених даних про те, чи є вцілілим житло обвинуваченого за місцем його реєстрації та проживання у м. Гуляйполе.

В даному випадку суд приймає до уваги запровадження в Україні військового стану, а також той факт, що на території, де проживав обвинувачений, тривають активні бойові дії, що унеможливлює здійснення контролю за виконанням зобов`язань обвинуваченого.

Щодо стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 , суду не надано жодного належного та допустимого доказу, який би свідчив про неможливість перебування обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора.

Суд також на приймає до уваги наявність у обвинуваченого посвідчення учасника бойових дій, адже для вирішення даного питання це не має жодного вирішального значення. Крім того, судимість, яка була погашена на підставі ст. 89 КК України, стосувалась дезертирства.

Отже, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено, тому клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 131-132, 176-178, 369-372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Гуляйпільського відділу Пологівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 10 грудня 2022 року включно.

Ухвала може бути оскаржена прокурором та захисником до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинувачений, який перебуває під вартою може оскаржити до Запорізького апеляційного суду в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлений 13 жовтня 2022 року.

Суддя ОСОБА_1