Справа №577/1232/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/298/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у режимі відеоконференції у залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21 червня 2022 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні СВ Конотопського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області перебуває кримінальне провадження №0000296 від 02 травня 2022 року, в якому ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

В рамках досудового розслідування даного кримінального провадження старший слідчий СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198 480 грн.

Вказане клопотання слідчого вмотивовано обгрунтованістю пред`явленої ОСОБА_7 підозри, наявністю ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким шляхом застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21 червня 2022 року клопотання слідчого було задоволено.

Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначено ОСОБА_7 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198 480 грн., яку можливо внести на відповідний рахунок.

У разі внесення застави, постановлено звільнити ОСОБА_7 з під варти, з покладенням на нього наступних обов`язків: прибувати до слідчого СВ Конотопського РВП ГУНП України в Сумській області чи суду, залежно від стадії кримінального провадження, за першою вимогою; не відлучатися за межі району місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурорами суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

Строк дії вказаної ухвали визначено до 24 год. 00 хв. 20 серпня 2022 року.

Не погодившись з таким судовим рішенням, захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, у випадку, якщо суд вважає його пропущеним, скасувати ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21 червня 2022 року, про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосувавши до останнього більш м`який запобіжний захід.

В обґрунтування своїх вимог щодо пропуску строку на апеляційне оскарження, захисник ОСОБА_8 зазначає, що останній день п`ятиденного строку для подання апеляційної скарги припадав на неробочий день - неділю, і у такому разі, відповідно до ч. 7 ст. 115 КПК України, наступним за ним робочим днем для подання апеляційної скарги вважається 27 червня 2022 року. Крім того, лише 27 червня 2022 року ОСОБА_7 звернувся до нього з метою отримання правової допомоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник, посилаючись на практику ЄСПЛ, Конституцію України та кримінальний процесуальний закон, вважає оскаржувану ухвалу такою, що не відповідає вказаним нормам та є безпідставною.

Апелянт вказує, що з оскаржуваній ухвалі слідчий суддя зазначив про те, що 16 червня 2022 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 307 КК України у спосіб, передбачений ст. 135 КК України, вручено під підпис його матері - ОСОБА_10 , у якої ОСОБА_7 проживав останній час, враховуючи, що місце знаходження останнього на даний час невідомо і особисто вручити йому повідомлення про підозру не можливо. Разом з тим, докази на підтвердження того, що слідчий вживав заходів щодо вручення повідомлення про підозру ОСОБА_7 особисто чи направляв поштою, відсутні, як і відсутні докази його проживання останнім часом за адресою матері, чи тимчасової відсутності за своїм місцем проживання.

Таким чином, враховуючи, що повідомлення про підозру не було вручено ОСОБА_7 , у передбаченому ст.ст. 276-279 КПК України порядку, на думку апелянта, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_7 набув процесуального статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні, оскільки повідомлення про підозру не було йому вручено у передбачений законом спосіб.

Крім того, як зазначає апелянт, слідчим суддею було встановлено ризики, передбачені п. п. 1. 3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак, зазначені ризики не можна вважати доведеними з огляду на те, що слідчий суддя у своєму рішенні лише обмежився їх переліком, проте, не зазначив, які докази вказують на їх існування.

При цьому, ризик переховуватись від органів досудового розслідування не обгрунтований належними доводами клопотання слідчого та не підтверджений жодними доказами: заявами ОСОБА_7 чи показаннями свідків про намір переховуватись, доказами намірів зміни місця проживання - оренда квартири чи кімнати, доказами придбання підозрюваним квитків, чи іншими доказами. Наявність ризику вчинення впливу на свідків та потерпілих потребує аналізу наявності хоча б двох складових: бажання та можливості чинити такий вплив. ОСОБА_7 підтверджує відсутність такого бажання, втім це досить суб`єктивний критерій, який важко оцінити та перевірити. Крім того, ОСОБА_7 не займає такої посади, не має таких соціальних зв`язків, матеріальних ресурсів, які б навіть гіпотетично дозволяли припустити можливість перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином, зокрема шляхом впливу на свідків. Відсутня явна обгрунтована небезпека вчинення ОСОБА_7 , інших правопорушень, ні доказів того, що такі правопорушення плануються, ні доказів підшукування засобів їх вчинення прокурором не наведено та слідчим суддею встановлено не було.

На думку апелянта, навіть за умови доведення вищезазначених ризиків, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту міг би повністю їм запобігти, оскільки не залишаючи житло цілодобово або у певний час доби, ОСОБА_7 не міг би фізично вчинити будь-які дії, спрямовані на реалізацію ризиків. Більше того, зважаючи на наявність у ОСОБА_7 на утриманні неповнолітньої дитини, матір якої померла, а також стану здоров`я ОСОБА_7 , проведену операцію у зв`язку з переломом ноги, застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є невиправданим, та завдає шкоди також і інтересам дитини.

Проте, як вказує апелянт, слідчим суддею не було навіть досліджено можливості застосування інших запобіжних заходів та не обгрунтовано в оскаржувані ухвалі неможливість їх застосування.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, на думку апелянта, наявні підстави для відмови у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскарженого судового рішення та доводів апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які просили, у разі визнання колегією суддів строку на звернення з апеляційною скаргою пропущеним його поновити та задовольнити вимоги апеляційної скарги, прокурора, яка вважала рішення суду законним та обґрунтованим, просила його залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали даного кримінального провадження та обговоривши доводи клопотання про поновлення строку та апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана, на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Враховуючи ті обставини, що останній день п`ятиденного строку для подання апеляційної скарги на рішення слідчого судді, постановлене 21 червня 2022 року припадав на вихідний день - 26 червня 2022 року, враховуючи вимоги ч. 7 ст. 115 КПК України, наступним за ним робочим днем для подання апеляційної скарги було 27 червня 2022 року, і оскільки апеляційна скарга адвокатом ОСОБА_8 подана саме у зазначений день, то підстави вважати пропущеним строк на апеляційне оскарження вказаного судового рішення відсутні.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , то колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, при вирішення питання щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу, вищезазначених вимог Закону слідчий суддя дотримався в повному обсязі.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що під час перевірки вмотивованості поданого слідчим клопотання, слідчим суддею було встановлено, що кримінальному провадженні №0000296 від 02 травня 2022 року, 16 червня 2022 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. Обгрунтованість вказаної підозри була встановлена слідчим суддею з врахуванням протоколів огляду місця події за участю ОСОБА_7 від 02 травня 2022 року, протоколом огляду місця події від 21 травня 2022 року за участю ОСОБА_11 , показами свідка, висновками експертиз, а також іншими, достатніми на даній стадії провадження, доказами.

При цьому, перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на спростування доводів апелянта, колегія суддів вважає, що слідчий судді дійшов вірного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Так, про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчать ті обставини, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні двох епізодів умисного тяжкого злочину, а оскільки, у разі визнання винуватості, останньому загрожує суворе покарання, виключно у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, існує ймовірність того, що він, перебуваючи на волі може ухилення від відповідальності і переховуватиметься від органу досудового розслідування та суду.

При цьому, враховуючи доводи клопотання слідчого та ті обставини, що свідок у даному провадженні, є знайомим підозрюваного ОСОБА_7 , існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки, за таких обставин, останній, у разі перебування на волі, може незаконно впливати на вказаного свідка, з метою зміни показань на свою користь, що, у свою чергу буде перешкоджати здійсненню кримінального провадження та підтверджує наявність і ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи вищезазначене, а також характер та підвищену суспільну небезпечність злочину, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , слідчий суддя і дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого та застосування до останнього запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки доводами клопотання доведена неможливість застосування стосовно останнього більш м`якого запобіжного заходу.

При цьому, на спростування доводів апелянта щодо відсутності доказів того, що повідомлення про підозру було вручено ОСОБА_7 відповідно до ст. 135 КПК України та що слідчим вживались заходи для повідомлення про це останнього за місцем його проживання, колегія суддів зауважує, що наявним у матеріалах провадження листом №9041/61 від 16 червня 2022 року за підписом т.в.о. начальника Конотопського РВП ГУНП в Сумській області підтверджується те, що на відому органу досудового розслідування адресу, а саме, АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 було направлено повідомлення про підозру за ч. 2 ст. 307 КК України з проханням останнього з`явитися 17 червня 2022 року о 09 год. 00 хв. для проведення слідчих дій, і з вказаного листа вбачається, що його отримала ОСОБА_10 мати ОСОБА_7 (а.п.40), яка у своїх поясненнях (а.п.41) вказувала про те, що раніше її син проживав разом з нею за цією адресою, а 05 червня 2022 року з`їхав і де на даний час проживає їй не відомо.

Крім того, наявними в матеріалах даного провадження доказами підтверджується те, що ОСОБА_7 , у зв`язку з цим, 17 червня 2022 року було оголошено у розшук, 21 червня 2022 року, в порядку ст. 208 КПК України його було затримано і в це й же день вручено йому, особисто, повідомлення про підозру, а тому, підстав вважати що останній не набув процесуального статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні, оскільки повідомлення про підозру не було йому вручено у передбачений законом спосіб, колегією суддів не вбачає.

Що стосується доводів апелянта про те, що у ОСОБА_7 на утриманні перебуває неповнолітня дитина та що він має незадовільний стан здоров`я, у зв`язку з перенесеною операцією, то наявними в матеріалах провадження доказами не підтверджено ні наявність у останнього утриманців, ні те, що за станом здоров`я він не може перебувати в умовах ізоляції від суспільства.

За таких обставин, під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження не було здобуто доказів, за яких можливо було б дійти висновку про незаконність прийнятого слідчим суддею рішення, відсутність підстав для задоволення клопотання слідчого та застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, а саме, у вигляді домашнього арешту, про що зазначає апелянт у поданій апеляційній скарзі.

При цьому, колегія суддів зауважує, що відповідно до ст. 182 КПК України, слідчим суддею було визначено розмір застави, у разі сплати якої підозрюваний буде звільнений з під варти та перебуватиме на волі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21 червня 2022 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4