Справа № 335/6043/22 1-кп/335/718/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопала 2022 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

процесуального прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду за адресою: вул. Перемоги, 107-Б, м. Запоріжжя, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000350 від 12 серпня 2022 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, перебуваючого в фактичних шлюбних відносинах, маючого на утриманні одну малолітню дитину, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, номера обслуги зенітного артилерійського відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу закону,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 Кримінального кодексу України,

з угодою про визнання винуватості від 13 вересня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Солдата ОСОБА_4 06.03.2022 року відповідно до наказу т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 за № 7 від 06.03.2022 року було зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду стрільця 2-го стрілецького відділення 2-го стрілецького взводу 2-ї стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 від 21.06.2022 року за № 88 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду номера обслуги зенітного артилерійського відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 годин 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 годин 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022, який затверджено Верховною Радою України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальної цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державної незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Так, ОСОБА_4 проходячи військову службу за мобілізацією на посаді номера обслуги зенітного артилерійського відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 30.07.2022 року о 12 год. 00 хв., перебуваючи на бойовій позиції у лісосмузі поблизу АДРЕСА_2 почав висловлювати нецензурні вирази у бік майора ОСОБА_6 будучи невдоволеним його діями щодо направлення на освідування з метою встановлення факту сп`яніння, усвідомлюючи протиправний та позастатутний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що майор ОСОБА_6 є його прямим начальником за посадою та званням, реалізуючи прямий умисел, що виник раптово, направлений на погрозу вбивством та заподіянням тілесних ушкоджень командиру роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_6 , у зв`язку із виконанням останнім обов`язків з військової служби щодо підтримання військової дисципліни у підрозділі, в присутності інших військовослужбовців, в тому числі офіцерського складу, демонстративно дістав наявну у нього бойову гранату марки Ф-1, привів її у бойове положення та висловлював неодноразові погрози вбивством та заподіянням тілесних ушкоджень в сторону майора ОСОБА_6 шляхом підриву гранати, з метою уникнення проходження освідування на стан сп`яніння.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 405 Кримінального кодексу України (далі КК України), а саме погроза вбивством та заподіянням тілесних ушкоджень начальнику, у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, вчинений в умовах воєнного стану.

13.09.2022 року між прокурором у кримінальному провадженні начальника Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за участі адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ст. ст. 468, 469, 472 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).

За змістом цієї угоди прокурор у кримінальному провадженні начальник Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій останнього за ч. 4 ст. 405 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен обвинувачений понести, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 62 КК України вважали за можливе замінити відносно ОСОБА_4 покарання у виді 2 років позбавлення волі на тримання в дисциплінарному батальйоні строком на 2 роки.

При укладені угоди враховано обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно з ст. 66 КК України, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, здійснення збройної відсічі військової агресії з боку Російської Федерації. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно з ст. 67 КК України відсутні.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В свою чергу, потерпілий ОСОБА_6 надав заяву 13.09.2022 року, з якої вбачається, що останній надає свою письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості. Цивільного позову до суду потерпілий не скерував.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладанні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні також просив вказану угоду затвердити і призначити узгоджене в ній покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення, надав згоду на застосування узгодженого виду покарання. Зазначив, що його згода на укладення угоди була добровільною, позиція істинною, при прийнятті ним такого рішення на нього будь-які особи не чинили тиску.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні зазначив, що угода відповідає вимогам закону, укладена добровільно, його підзахисний повністю розуміє наслідки укладення такої угоди та невиконання, а тому просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Потерпілий ОСОБА_6 в підготовче засідання не з`явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, надав письмову заяву від 07.10.2022 року про розгляд справи за його відсутності, оскільки через воєнний стан він перебуває безпосередньо в зоні ведення бойових дій. Відповідно до положень ст. 325 КПК України підготовче засідання проведено без його участі.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах вирішуваних питань, суд дійшов такого висновку.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 405 КК України, які виразились у погрозі вбивством та заподіянням тілесних ушкоджень начальнику, у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, вчинена в умовах воєнного стану.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення шкоду завдано правам та інтересам окремих осіб, однак наявна письмова згода потерпілого ОСОБА_6 щодо надання ним згоди на укладення угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором.

В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 405 КК України, а саме погрозу вбивством та заподіянням тілесних ушкоджень начальнику, у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, вчинений в умовах воєнного стану.

Встановлено, що сторони кримінального провадження уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України. При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини відповідно до ст. 470 КПК України, зокрема: характер і тяжкість обвинувачення, ступінь і характер сприяння підозрюваним у проведенні кримінального провадження, особу ОСОБА_4 , який раніше не судимий, проходить військову службу, має на утриманні малолітню дитину, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має зареєстроване місце проживання, за місцем служби характеризується тільки позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, щиро розкаявся у скоєному, порозумівся з потерпілим, який до нього немає жодних претензій, оскільки іншого зі змісту його заяви не вбачається.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 цілком розуміє роз`яснені йому права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, встановлені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, буде необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Судом встановлено, що укладена угода про визнання винуватості не суперечить вимогам КПК та КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів сторін по справі та інших осіб. Обставин, які б вказували на неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою судом не встановлено.

При її затвердженні та узгоджені міри покарання, враховано обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, прийняття участі у збройному протистоянні військовій агресії з боку Російської Федерації. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Суд, враховуючи усі обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обтяжуючих покарання обставин, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, вважає за можливе застосувати положення ч. 1 ст. 69 КК України та призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 405 КК України, а саме у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 62 КК України, покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні призначається військовослужбовцям строкової служби, військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, особам офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу, особам офіцерського складу, які проходять військову службу за призовом, військовослужбовцям, призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (крім військовослужбовців-жінок), на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також якщо суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замінити позбавлення волі на строк не більше двох років триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк. Тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців замість позбавлення волі не може застосовуватися до осіб, які раніше відбували покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи, що ОСОБА_4 раніше не відбував покарання у виді позбавлення волі, є військовослужбовцем, і до нього може бути застосовано тримання в дисциплінарному батальйоні, яке передбачене ст. 62 КК України, з урахуванням особистості обвинуваченого, конкретних обставин кримінального провадження, наявність декількох пом`якшуючих покарання обставин, суд дійшов висновку про можливість замінити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на тримання в дисциплінарному батальйоні.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_4 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові доказі у кримінальному провадженні відсутні.

Відносно ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався, клопотань про його обрання до набрання викроком законної сили від учасників процесу не надходило.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 368, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 13 вересня 2022 року, укладену між прокурором у кримінальному провадженні начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за участі адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000350 від 12 серпня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 405 Кримінального кодексу України, та призначити узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 13 вересня 2022 року покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 62 КК України, замінити покарання ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення у виді 2 (двох) років позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців строком на 2 (два) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з фактичного дня його затримання на виконання цього вироку.

До набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 запобіжний захід не застосовувати.

Вирок на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржено з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1