Справа №592/2955/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/260/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА
Іменем України

05 липня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 592/2955/22 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.05.2022 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою без права визначення застави, оскільки ним в судовому засіданні доведено про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, так як інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.

17.05.2022 до Ковпаківського районного суду м. Суми з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, погодженим із прокурором Окружної прокуратури міста Суми, звернувся слідчий Сумського РУП ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що 15.05.2022 ОСОБА_7 в АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вживав спиртні напої. Цього ж дня, о 22:30 між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 трапився словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_7 виник умисел на позбавлення життя ОСОБА_11 . Реалізуючи свій злочинний умисел та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у виді заподіяння смерті ОСОБА_11 та бажаючи їх настання, ОСОБА_7 схопив гладкоствольну рушницю та здійснив з неї один постріл в область лівої частини попереку ОСОБА_11

15.05.2022 до ЄРДР внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК, ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК був затриманий і йому було повідомлено про підозру.

Зважаючи на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК, за яке законом встановлене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7-ми до 15-ти років, існують передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень для створення перешкод провадженню або вчинення аналогічного злочину, а інші більш м`які запобіжні заходи не можуть запобігти цим ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку, то слідчий просив застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.05.2022 відмовлено слідчому в застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою і до підозрюваного ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати місце проживання в АДРЕСА_2 , в межах строку досудового розслідування до 14.07.2022 включно, а також покладені обов`язки на підставі ч. 5 ст. 194 КПК. Своє рішення слідчий суддя умотивувала тим, що зазначені ризики мають мінімізований ступінь їх здійснення, а слідчим та прокурором не приведено переконливих доказів існування обставин, які свідчать про недостатність застосування щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи прокурора ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою без права визначення застави, доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 про залишення рішення слідчого судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, крім іншого, переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання досудовому розслідуванню шляхом знищення та спотворення доказів, а згідно приписів ч. 1 ст. 178 цього Кодексу при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК (ч. 1 ст. 183 КПК).

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого і постановляючи ухвалу про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчий суддя дійшла правильного висновку, що матеріали клопотання не містять об`єктивних даних, які б достатньо вказували на перешкоджання інтересам слідства, зважаючи на те, що в даному кримінальному провадженні першочергові слідчі дії вже проведені, допитані свідки, проведені огляди тощо, та які б свідчили про недостатність застосування щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Зазначені висновки слідчого судді, на думку колегії суддів, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, належним чином умотивовані і ґрунтуються на вимогах КПК.

Зокрема, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту слідчим суддею в повній мірі враховані всі суттєві обставини кримінального провадження, як того і вимагають положення ст. 194 КПК, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК (на час апеляційного розгляду), та існування ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК, на який вказував слідчий у своєму клопотанні.

Є вірними і мотиви прийнятого слідчим суддею рішення про недоведеність інших ризиків, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які б об`єктивно свідчили про можливість вчинення ОСОБА_7 яких-небудь відповідних реальних дій, а тому доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення доказів відповідно п. 1 ч. 1 ст. 178 і ч. 1 ст. 194 КПК: протоколами допиту потерпілого та свідків, а будь-які докази, які б викликали сумніви в обґрунтованості підозри, у матеріалах кримінального провадження відсутні. При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів також враховує і усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який у рішеннях від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) та від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч.1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення». При цьому необхідно мати на увазі, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу (п. 55 рішення ЄСПЛ від 28.10.1994 у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), заява № 14310/88).

Враховуючи фактичні обставини кримінального провадження і мотиви клопотання слідчого, колегія суддів приходить до переконання, що підозрюваний у даній конкретній ситуації в силу свого віку, незадовільного стану здоров`я, стійких соціальних зв`язків, процесуальної поведінки під час провадження тощо не має реальної можливості переховуватися від розслідування та правосуддя, що дає підставу очікувати, що цей ризик не справдиться, а однієї лише «інформації» у клопотанні слідчого про це явно недостатньо для тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2009 у справі «Олександр Макаров проти Росії» (Aleksandr Makarov v. Russia), заява № 15217/07). При цьому питанню суворості покарання також не може надаватися надмірне (вирішальне) значення, оскільки потреба позбавлення волі підозрюваного ОСОБА_7 не підлягає оцінюванню з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину (рішення ЄСПЛ від 01.06.2006 у справі «Мамедова проти Росії» (Mamedova v. Russia), заява № 7064/05), та повинна враховуватися у сукупності зі всіма іншими обставинами, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує застосування такого запобіжного заходу.

Ризик переховування від правосуддя не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, оскільки він визначається з урахуванням ряду інших релевантних чинників, що можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від розслідування і суду, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 29.03.2016 у справі «Беда проти Швейцарії» (Bedat v. Switzerland), заява № 56925/08). Необхідно враховувати характер підозрюваного, його моральні якості, матеріальний стан, зв`язки з державою, у якій його переслідують за законом, тощо. Зазначені обставини, виходячи із ситуації кримінального провадження, повинні виправдовувати висновок суду про наявність постійної небезпеки того, що підозрюваний переховуватиметься.

Не може прийняти до уваги колегія суддів і доводи апеляційної скарги прокурора, що жоден більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти встановленому ризику, оскільки у клопотанні слідчого не зазначено, а під час його розгляду як слідчим суддею, так і апеляційним судом, не було встановлено того, що надані органом досудового розслідування докази доводять обставини, які б про це свідчили.

Слідчим суддею згідно ч. 1 ст. 178 КПК у повній мірі було взято до уваги тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , та встановлене законом покарання за це кримінальне правопорушення, а також дані про особу останнього, зокрема відсутність судимостей, має міцні соціальні зв`язки трьох дорослих дітей, з якими підтримує нормальні сімейні стосунки, має незадовільний стан здоров`я захворювання лівої нирки, стан після лапороскопічної резекції, вторинне ураження метостазами ренальної фасції ліворуч, метостази в легені, печінку; має задовільний матеріальний стан отримує пенсію та підзаробіток від ремонту автомобілів.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про можливість запобігання встановленому ризику шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту із покладенням на нього певних, визначених кримінальним процесуальним законом обов`язків (ч. 5 ст. 194 КПК), оскільки тримання під вартою до суду повинно розглядатися як винятковий захід, який ніколи не повинен бути обов`язковим і використовуватися для цілей покарання (п. 1 Рекомендації R (80) 11 Комітету Міністрів Ради Європи щодо досудового ув`язнення).

На користь обґрунтованості рішення слідчого судді та достатності застосованого до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту свідчить і той факт, що ОСОБА_7 самостійно, за першою вимогою апеляційного суду, у визначений час з`явився в судове засідання для участі в розгляді вказаної вище апеляційної скарги прокурора, незважаючи на те, що в ній порушувалося питання про погіршення його становища і застосування тримання під вартою.

У зв`язку з цим, ухвалу слідчого судді колегія суддів вважає законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга прокурора без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.05.2022 відносно підозрюваного ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4