Справа № 202/2042/22
Провадження № 1-кс/202/2252/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна, подане в рамках кримінального провадження, внесеного 11.02.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000104 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло зазначене клопотання.
В обґрунтування вказаного клопотання посилається на те, що у провадженні СУ ГУНП перебувають матеріали досудового розслідування, 11.02.2022 року внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000104, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 11.02.2022 року до ЧЧ ГУНП в Дніпропетровській області надійшов рапорт щодо виявлення факту незаконного заволодіння нерухомим майном громадянина ОСОБА_5 на території Дніпропетровської області вчинене у великих розмірах.
Під час проведення досудового розслідування встановлено, що невстановлені особи незаконно заволоділи нерухомим майном на території Дніпропетровської області вчинене у великих розмірах, а саме: 19.08.2020 року громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 виданий 03.02.2012 Бабушкінським РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, внаслідок смерті дружини ОСОБА_7 , отримав у спадок квартиру, яка перебувала у власності ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право спадщини за законом (спадкова справа №04/2020, зареєстрована в реєстрі №73 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 ). В подальшому було встановлено, що відомості щодо укладення шлюбу між вищезазначеними особами відсутні.
03.09.2020 року вказану квартиру ОСОБА_6 було перереєстровано за договором купівлі-продажу (роздруковано на бланку Міністерства юстиції України №НОР791223, реєстр №83), який посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .
Зазначений у договорі паспорт громадянина України НОМЕР_1 виданий 03.02.2012 Бабушкінським РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, який надав ОСОБА_6 належить громадянину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_4 .
Під час аналізу історії права власності нерухомого майна, яке могло належати громадянину ОСОБА_6 , було встановлено, що 18.02.2020 року на підставі свідоцтва про право спадщини за законом( спадкова справа №155/2017, зареєстрована в реєстрі за №3-91) видане державним нотаріусом ОСОБА_11 , гр. ОСОБА_6 отримав у спадок квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 , як син ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ).
04.03.2020 року за договором купівлі-продажу вказану квартиру було перереєстровано на гр. ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 .
Під час проведення аналізу, було отримано копію паспорта ОСОБА_6 з вклеєною фотокарткою, після проведення перевірки якого було ідентифіковано особу: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженець Російської федерації.
На виконання доручення органу досудового розслідування щодо проведення слідчих (розшукових) заходів направлених на встановлення причетних осіб до вчинення кримінального правопорушення, працівниками УКР ГУНП в Дніпропетровській області встановлено, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 незаконно заволодів нерухомим майном на території Дніпропетровської області вчинене у великих розмірах.
14.06.2022 у гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 в ході обшуку вилучено мобільний телефон марки «Ноmi» імеі НОМЕР_2 імеі НОМЕР_3 та мобільний телефон марки «Самсунг» імеі НОМЕР_4 .
Вищевказане майно опечатано та вилучено до СУ ГУНП в Дніпропетровській області.
15.06.2022 постановою слідчого вилучені під час обшуку мобільні телефони марки «Ноmi» імеі НОМЕР_2 імеі НОМЕР_3 та мобільний телефон марки «Самсунг» імеі НОМЕР_4 визнані у якості речових доказів.
З метою збереження та запобігання можливої втрати речових доказів у кримінальному провадженні, їх пошкодження, псування або знищення, а також з метою досягнення дієвості кримінального провадження, виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно, яке відповідно до ст. ст. 98, 167 КПК України, може містити відомості та бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Враховуючи, що повне коло осіб, які можуть бути причетні до скоєння кримінального правопорушення на цей час досудовим розслідуванням не встановлено, є підстави вважати, що фігурант може знищити вищезазначене майно та повідомити невстановлених спільників злочину. У зв`язку з чим є підстави проводити розгляд вказаного клопотання без виклику фігуранта.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом, передбачено ч. 1 ст. 167 КПК України.

Зі змісту ч. 2 ст. 167 КПК України вбачається, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може бути здійснене під час обшуку та огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як встановлено в судовому засіданні, вказане в клопотанні майно вилучено 15.06.2021 в ході обшуку.

Зазначене клопотання було отримано судом засобами поштового зв`язку 16.06.2022, тобто в межах строку, визначеного ч.ч.3, 5 ст. 171 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином. До суду надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, просив клопотання задовольнити.
Власник майна - ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином. До суду надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, не заперечував проти задоволення клопотання.
З огляду на викладене, відповідно до вимог ч.1 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає доцільним здійснити розгляд клопотання за відсутності осіб, які беруть участь у судовому засіданні, не здійснюючи аудіо-, відеофіксацію судового засідання, відповідно до вимог ч. 4 ст.107 КПК України.

Вивчивши клопотання, дослідивши надані слідчим матеріали кримінального провадження, суд виходить з наступного.
Так, в судовому засіданні встановлено, що в провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке 11.02.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000104 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.190 КК України.
Відповідно до копії протоколу обшуку від 15.06.2022 встановлено, що 15.06.2022 в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_4 виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Ноmi» імеі НОМЕР_2 імеі НОМЕР_3 та мобільний телефон марки «Самсунг» імеі НОМЕР_4 .
15.06.2022, постановою слідчого тимчасово вилучені мобільні телефони визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.
Згідно із ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що слідчий просить арештувати майно з метою забезпечення збереження речових доказів, в порядку, визначеному п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Разом з тим, зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України слідує, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, зазначеним у ст. 98 КПК України, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

На думку слідчого судді, слідчим доведено, що тимчасово вилучене 15.06.2022 в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_4 майно, а саме: мобільний телефон марки «Ноmi» імеі НОМЕР_2 імеі НОМЕР_3 та мобільний телефон марки «Самсунг» імеі НОМЕР_4 визнані речовими доказами та мають доказове значення у даному кримінальному провадженні, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення і можуть бути використаний як доказ факту та обставин що встановлюються під час кримінального провадження, а інформація, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, оскільки потребує додаткового дослідження та застосування спеціальних знань.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що накладення арешту, наразі, на тимчасово вилучене майно буде відповідати тим завданням кримінального провадження під час проведення досудового розслідування, а отже відповідатимуть вимогам ст. 2, 98, 170 КПК України.

Крім того, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Отже, органом досудового розслідування доведено, що незастосування в даному випадку арешту вказаних речових доказів може призвести до їх приховування, пошкодження, знищення, перетворення, оскільки відомості, які будуть встановлені під час проведення експертних досліджень можуть підтвердити або спростувати вину особи, яка причетна до вчинення кримінального правопорушення.

З метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя доходить висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

На підставі вищевикладеного, клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна, подане в рамках кримінального провадження, внесеного 11.02.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000104 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.190 КК України підлягає частковому задоволенню.

Разом з тим, відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчого слідчий суддя постановляє ухвалу, у якій, зокрема, зазначає, порядок виконання ухвали.

Таким чином, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити спосіб виконання даної ухвали, визначивши місце зберігання арештованого майна відповідно до розділу «Зберігання речових доказів» Порядку зберігання речових доказів, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104 із змінами та доповненнями.

При цьому, слідчий суддя враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, а отже після усунення обставин, які були підставою для накладення арешту, зокрема проведення експертизи, власник майна має право звернутися до суду з клопотанням про скасування арешту майна, чи надати докази належності вказаного майна іншим особам тощо, що буде оцінено вже під час іншої процедури, передбаченої законом, задля можливості визначення, ймовірно, іншого менш обтяжливого способу забезпечення доказів чи визначеного способу арешту майна.

Керуючись ст. 7, 110, 131, 132, 167-168, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на вилучене 15.06.2022 в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_4 майно, а саме:

-мобільний телефон марки «Ноmi» імеі НОМЕР_2 імеі НОМЕР_3 ;

-мобільний телефон марки «Самсунг» імеі НОМЕР_4 .

Заборонити відчужувати, розпоряджатись та користуватись вищевказаним майном, до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Порядок зберігання речових доказів визначити згідно із розділом «Зберігання речових доказів» Порядку зберігання речових доказів, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 № 1104 із змінами та доповненнями.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1