печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві майор Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000179 від 09.05.2022 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, та за ознаками злочинів, передбачених ч. ч. 5, 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 109 КК України, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :
У провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві майор Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000179 від 09.05.2022 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, та за ознаками злочинів, передбачених ч. ч. 5, 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 109 КК України, про арешт майна.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

У судове засідання прокурор/слідчий не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримує та просить задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації особою, яка подала клопотання, її процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, ураховуючи, що підстав для визнання явки представника сторони обвинувачення обов`язковою не має, вважаю за можливе розглянути клопотання у її відсутність.
Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.
Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000179 від 09.05.2022 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, та за ознаками злочинів, передбачених ч.ч. 5, 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 109 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.02.2022 російською федерацію здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України, у зв`язку із чим розпочато ведення агресивної війни проти України та захоплення її території.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Законом України № 2119-IX від 15.03.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Законом України № 2212-IX від 21.04.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 90 діб, який відповідно затверджений Законом України № 2263-IX від 22.05.2022.

Наслідком такої збройної агресії російської федерації проти України стала нелегітимна воєнна окупація і подальша незаконна воєнна окупація значної частини державної території України у Донецькій області.

Так, у зв`язку із веденням агресивної війни з боку російської федерації проти України, у кінці березня 2022 року (точна дата в ході досудового розслідування не встановлена) захоплено м. Маріуполь, Донецької області, у зв`язку із чим указом так званого голови ДНР 31.03.2022 створено адміністрацію міста Маріуполя та 06.04.2022 призначено її голову.

Таким чином, Маріупольська міська територіальна громада Донецької області входить до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25.04.2022 року (далі - Перелік), що затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 25.04.2022 № 75 (далі - Наказ), а також відповідно до наказів Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 28.04.2022 № 80, 01.05.2022 № 82, 06.05.2022 № 85, 11.05.2022 № 89, 14.05.2022 № 92, 20.05.2022 № 98, 25.05.2022 № 100, 31.05.2022 № 104, 02.06.2022 № 105, 10.06.2022 № 113, 14.06.2022 № 119, 21.06.2022 № 125, 22.06.2022 № 132, 24.06.2022 № 134, 29.06.2022 № 138, 01.07.2022 № 143, 08.07.2022 № 147, 14.07.2022 № 152, 19.07.2022 № 159, якими вносились зміни до Наказу та Переліку.

При цьому, ОСОБА_4 , будучи громадянином України та поліцейським взводу охорони об`єктів та публічної безпеки Маріупольського МВ УПО в Донецькій області НП України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась приблизно о 04 годині ранку 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, підтримуючи рішення та дії держави-агресора, не виконав наказу керівництва Маріупольського МВПО від 24.03.2022 № 1 «Про організацію службової і господарської діяльності підрозділів Маріупольського МВПО», розпорядження від 04.05.2022 № 137/43/48/01-2022 «Про необхідність прибути до будь-якого органу поліції на підконтрольній Україні території, ужити всіх можливих способів щодо оповіщення керівного складу Маріупольського МВПО про своє місце перебування та приступити до виконання службових обов`язків» та, відповідно, не прибув до місця збору особового складу АДРЕСА_1 (на базі Управління поліції охорони в Дніпропетровській області) або безпосередньо до місця дислокації ІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_2 , залишився на тимчасово окупованих територіях та до виконання службових обов`язків не приступив.

При цьому, приблизно на початку червня 2022 року, але не пізніше 17.06.2022 (точна дата в ході досудового розслідування не встановлена), перебуваючи на території міста Маріуполя, Донецької області, маючи умисел на зайняття посади у незаконному правоохоронному органі так званому « ІНФОРМАЦІЯ_2 », створеному на тимчасово окупованій території України, та реалізуючи його вступив в злочинну змову з окупаційними військами російської федерації та представниками так званої «ДНР», та отримавши від них пропозицію про зайняття посади у вищевказаному незаконному правоохоронному органі влади, в порушення вимог Конституції України та Законів України, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, а також негативні наслідки, що можуть настати внаслідок їх реалізації, добровільно погодився на вказану пропозицію.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу та надавши добровільну згоду на виконання функцій працівника правоохоронного органу у незаконно створеному на тимчасово окупованій території України правоохоронному органі у так званому « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, а також негативні наслідки, що можуть настати внаслідок їх реалізації, зі своїх особистих мотивів та бажання працювати у незаконному правоохоронному органі, погоджуючись на пропозицію представників держави-агресора російської федерації та представників незаконних збройних формувань так званої «ДНР» у невстановлений час, але не пізніше 17.06.2022, перебуваючи на території міста Маріуполя, Донецької області, ОСОБА_4 , діючи умисно, після свого призначення на відповідну посаду приступив до виконання покладених на нього представниками окупаційних військ російської федерації та так званої «ДНР» обов`язків, а також у зв`язку з цим почав надавати коментарі в інформаційних відеороликах, які в подальшому поширено через інформаційні канали так званого «МВД ДНР», під час яких висвітлював інформацію щодо діяльності незаконно створеного правоохоронного органу так званої ДНР, чим зайняв посаду та добровільно приймає участь у діяльності незаконного правоохоронного органу - так званого «Мариупольского городского отдела государственной службы вневедомственной охраны УГСВО МВД ДНР».

У вчиненні злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, уродженець с. Приморське Новоазовського району Донецької області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий,- якому 29.07.2022, в порядку ст. 111, ч. 8 ст. 135. КПК України вручено письмове повідомлення про те, що він підозрюється у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні достатньо доведені доказами наявними в матеріалах досудового розслідування, а саме:

- показаннями свідків (командира взводу № 1 роти охорони об`єктів та публічної безпеки Маріупольського МВ УПО в Донецькій області ОСОБА_5 , начальника сектору кадрового забезпечення Маріупольського МВ УПО в Донецькій області ОСОБА_6 , старшого інспектора СКЗ Маріупольського МВ УПО в Донецькій області ОСОБА_7 ), які повідомили, що поліцейський взводу № 1 роти охорони об`єктів та публічної безпеки Маріупольського МВ УПО в Донецькій області ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також охоронник 3 розряду взводу № 1 роти охорони об`єктів та публічної безпеки Маріупольського МВ УПО в Донецькій області ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проігнорували розпорядження начальника Маріупольського МВПО, залишилися на тимчасово окупованій території та не приступили до виконання своїх службових обов`язків та, таким чином, вищевказані особи почали працювати у незаконно створеному правоохоронному органі;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, за результатами якого командир взводу № 1 роти охорони об`єктів та публічної безпеки Маріупольського МВ УПО в Донецькій області ОСОБА_5 , начальник сектору кадрового забезпечення Маріупольського МВ УПО в Донецькій області ОСОБА_6 , старший інспектор СКЗ Маріупольського МВ УПО в Донецькій області ОСОБА_7 впізнали поліцейського взводу № 1 роти охорони об`єктів та публічної безпеки Маріупольського МВ УПО в Донецькій області ОСОБА_4 та охоронника 3 розряду взводу № 1 роти охорони об`єктів та публічної безпеки Маріупольського МВ УПО в Донецькій області ОСОБА_8 , які залишились на тимчасово окупованій території, не евакуювались та не приступили до виконання своїх службових обов`язків, у зв`язку з чим перейшли на бік ворога та почали працювати у незаконно створеному правоохоронному органі;

- протоколами огляду відеозапису, за результатами якого командир взводу № 1 роти охорони об`єктів та публічної безпеки Маріупольського МВ УПО в Донецькій області ОСОБА_5 , начальник сектору кадрового забезпечення Маріупольського МВ УПО в Донецькій області ОСОБА_6 , старший інспектор СКЗ Маріупольського МВ УПО в Донецькій області ОСОБА_7 в ході перегляду відеоролику від 17.06.2022 з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (мовою оригіналу), який розміщений на каналі за адресою ІНФОРМАЦІЯ_6 останні впізнали на відеозаписі колишнього поліцейського взводу № 1 роти охорони об`єктів та публічної безпеки Маріупольського МВ УПО в Донецькій області ОСОБА_4 та охоронника 3 розряду взводу № 1 роти охорони об`єктів та публічної безпеки Маріупольського МВ УПО в Донецькій області ОСОБА_8 , які згідно вказаного сюжету перейшли на бік ворога та зайняли посади в так званому органі «Мариупольском городском отделе ГСВО МВД ДНР»;

- висновком службового розслідування за фактом ухилення від виконання службових обов`язків та не виконання розпорядження начальника Маріупольського МВПО від 04.05.2022 № 137/43/48/01-2022;

- протоколами оглядів сайтів мережі Інтернет за результатами якого оглянуто структуру т. зв. «Министерства внутренних дел ДНР» (мовою оригіналу);

- протоколом огляду відеоролику від 17.06.2022 з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (мовою оригіналу), який розміщений на каналі за адресою ІНФОРМАЦІЯ_6 де на вказаному відеозаписі встановлено колишнього поліцейського взводу № 1 роти охорони об`єктів та публічної безпеки ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 та охоронника 3 розряду взводу № 1 роти охорони об`єктів та публічної безпеки Маріупольського МВ УПО в Донецькій області ОСОБА_8 , які згідно вказаного сюжету перейшли на бік ворога та зайняли посади в так званому органі «ГСВО МВД Донецкой Народной Республики»;

- протоколом огляду відеоролику в месенджері «Telegram», на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_8 » ІНФОРМАЦІЯ_9 виявлено публікацію за веб посиланням ІНФОРМАЦІЯ_10 », яке було опубліковано 08.08.2022 о 13 год. 53 хв., під відеофайлом виявлено публікацію наступного змісту: «6 августа 2022 года возле монумента «Воин-освободитель» в ІНФОРМАЦІЯ_11 » (мовою оригіналу), де на вказаному відеозаписі встановлено колишнього поліцейського взводу № 1 роти охорони об`єктів та публічної безпеки ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 який згідно вказаного сюжету прийняв присягу та перейшов на бік ворога та зайняв посади в так званому органі «ГСВО МВД Донецкой Народной Республики»;

- а також в інших здобутих доказах, якими у своїй сукупності підтверджується причетність ОСОБА_4 до вчинення вищевказаного злочину.

При цьому, достатність доказів обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у зазначеному злочині, крім положень КПК України, повинна враховуватися з практикою Європейського Суду з прав людини, зокрема рішенням «Чеботарь проти Молдови», у відповідності до якої обґрунтованість підозри визначається наявністю фактів чи інформації, котрі могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа можливо вчинила злочин.

Підозрюваний неодноразово викликався слідчим для особистого отримання повідомлення про підозру, допиту в якості підозрюваного та участі в інших процесуальних діях, однак останній на виклик слідчого 02.08.2022, 03.08.2022 та 04.08.2022 не з`явився.

У зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуває на тимчасово окупованій території України та не з`являється (02.08.2022, 03.08.2022 та 04.08.2022) без поважних причин на виклик слідчого, останній 05.08.2022 органом досудового розслідування оголошений в розшук.

Розшук в рамках кримінального провадження доручено працівникам Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09.08.2022 задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановлено, що ОСОБА_4 на праві власності належать:

будинку, загальною площею 69,1 кв. м., житловою площею 30,4 кв. м., розташованого за адресою АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 5197831).

Володіння частиною зазначеного житлового будинку підтверджується даними інформаційної довідки № 305879276 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна

Прокурор вказує, що метою арешту є конфіскації майна, як такого, що отримане внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України..

Відповідно до ч. 10 ст. 171 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що з метою забезпечення можливої спеціальної конфіскації майна та недопущення його відчуження, вбачається наявність правових підстав для накладення арешту на рухоме/нерухоме майно, корпоративні права.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

У зв`язку з чим, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що належить йому на праві спільної власності, а саме:

будинку, загальною площею 69,1 кв. м., житловою площею 30,4 кв. м., розташованого за адресою АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 5197831), із забороною розпорядження та відчуження.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1