ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/1619/22

Номер провадження 1-кп/495/606/2022

28 квітня 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одесскої області у складі:
головуючого одноособово судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Любовичі, Малиновського району, Житомирської області, громадянина України, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей немає, який проходить строкову військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Збройних сил України на посаді водія моториста 2 понтонного відділення 2 понтонного взводу 3 понтонно-мостової роти понтонно-мостового батальону, у військовому званні «солдат», раніше не судимому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України, -
сторони кримінального провадження:
прокурор Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:
01 грудня 2021 року ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 було призвано на строкову військову службу.
Цього ж дня ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) та поставлено на всі види забезпечення, та призначено на посаду курсанта.
Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, призваних на строкову військову службу, є день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту.
Відтак, з 01.12.2021, тобто з моменту призову на строкову військову службу та відправлення у військову частину з обласного збірного пункту ОСОБА_3 набув статусу військовослужбовця, тобто особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня він розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.
Відповідно до розпорядження командувача Сил підтримки Збройних Сил України №343/447 від 18 січня 2022 року, ОСОБА_3 було переведено з військової частини НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_1 .
21 січня 2022 року, наказом Тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 №18, ОСОБА_3 було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення, та призначено на посаду водія-моториста 2 понтонного відділення 2 понтонного взводу 3 понтонно-мостової роти понтонно-мостового батальйону.
Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Батьківщини, незалежності і територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати і утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
Згідно вимог п. п. 1, 2, 3 ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.
Будучи військовослужбовцем солдат ОСОБА_3 , у відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.
Проте, солдат ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеними вище вимогами законодавства, що регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи реальну можливість належно їх виконувати, свідомо, допустив їх порушення вирішивши стати на злочинний шлях за наступних обставин.
Так, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №70 від 11 березня 2022 року солдата ОСОБА_3 призначено у добовий наряд з обіду 11 березня 2022 року до обіду 12 березня 2022 року днювальним.
11 березня 2022 року з 12 год. 00 хв., солдат ОСОБА_3 перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, відкрито відмовився від несення обов`язків військової служби, у тому числі заступати у добовий наряд днювальним відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №70 від 11 березня 2022 року, тим самим фактично припинив виконання обов`язків військової служби.
Надалі, 12 березня 2022 року з 08 год. 30 хв. солдат ОСОБА_3 перебуваючи на території військової частини НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_3 в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, відмовився від несення обов`язків військової служби шляхом подання рапорту на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 щодо відмови виконання обов`язків військової служби та захисту територіальної цілісності та недоторканості України.
Тобто, солдат ОСОБА_3 , проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , на посадія водія-моториста 2 понтонного відділення 2 понтонного взводу 3 понтонно-мостової роти понтонно-мостового батальону, у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст.65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільні небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, 11 березня 2022 року перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 відкрито відмовився від несення обов`язків військової служби та надалі, 12 березня 2022 року з 08 год. 30 хв., перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , відмовився від несення обов`язків військової служби шляхом подання рапорту на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 щодо відмови виконання обов`язків військової служби; фактичного припинення виконання обов`язків військової служби.
Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав у повному обсязі.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.
Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що відмовився від виконання обов`язків військової служби через релігійні переконання.
Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікує його за ч.4 ст.409 КК України - відмова від несення обов`язків військової служби, вчинене в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.
Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, позитивну характеристику за місцем мешкання та негативну характеристику за місцем проходження військової служби, його вік, стан здоров`я та те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, те, що він має постійне місце проживання на території с.Любовичі, Малиновського району, Житомирської області, його відношення до скоєного, а саме те, що він активно сприяв розкриттю злочину, суд вважає доцільним призначити покарання обвинуваченому у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Суд приходить до переконання, що саме таке покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображує співмірність злочину та кари і тільки таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Матеріальну шкоду кримінальним правопорушенням не завдано. Витрати на залучення експерта відсутні.
Запобіжний захід обраний ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою - залишити без змін до вступу вироку у законну силу.
Керуючись ст.ст. 349, 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.409 КК України, та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 обчислювати з моменту його фактичного затримання тобто з 18.03.2022 року.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою - залишити без змін до вступу вироку у законну силу.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.
Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя: