ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/1315/19 Номер провадження 11-кп/814/515/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст. 125 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000513 за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 13 січня 2022 року,

встановила:
Цим вироком

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого, останній раз:
23.08.2019 Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 71 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі,
засуджено ч.2 ст.125 КК України із застосуванням вимог ст. 101 КК України до покарання у виді арешту на строк 45 діб.

Звільнено ОСОБА_10 від покарання, призначеного за ч.2 ст. 125 КК України, на підставі ч. 1 ст. 49, ч. 2 ст. 106, ч. 5 ст. 74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Вирок Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 23.08.2019 вирішено виконувати окремо.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_10 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

13.07.2019 приблизно о 18:00 годині, ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на території приватного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, почав сварку з ОСОБА_11 , під час якої ОСОБА_10 , вийшов з приміщення кімнати в сусіднє приміщення, де зі столу взяв кухонний ніж та повернувшись до приміщення кімнати наблизився до ОСОБА_11 , який знаходився до нього спиною в напівсидячому положенні, наніс потерпілому один удар лезом ножа в область шиї ззаду та різонув один раз лезом ножа в область шиї справа, тим самим заподіявши ОСОБА_11 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Крім цього, 13.07.2019 приблизно о 18:00 годині, ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився на території приватного домоволодіння за вказаною вище адресою, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, почав сварку із ОСОБА_11 , під час якої, ОСОБА_10 , вийшов з приміщення кімнати в сусіднє приміщення, де зі столу взяв кухонний ніж та повернувшись до приміщення кімнати, почав ним наносити тілесні ушкодження ОСОБА_11 .
Злочинні дії ОСОБА_10 намагався припинити ОСОБА_12 . В цей час, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_10 , наблизившись до ОСОБА_12 , тримаючи ніж в руці, наніс один удар рукояткою в область перенісся, спричинив поріз один раз в область брови та один раз в завушну ділянку зліва ОСОБА_12 , тим самим заподіявши останньому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, після чого покинув приміщення будинку та зник з місця події.
На вирок суду захисник подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити вирок суду, виключити обставину, що обтяжує покарання, а саме: вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_10 визнати винуватим за ч.2 ст. 125 КК України та, із застосуванням вимог ст. 101 КК України, призначити йому мінімальне покарання у виді штрафу, звільнити ОСОБА_10 від покарання, призначеного за ч.2 ст. 125 КК України, на підставі ч.1 ст. 49, ч.2 ст. 106, ч. 5 ст. 74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Свої вимоги обґрунтував тим, що окремі обставини, викладені в рішенні не відповідають дійсності, а призначене обвинуваченому покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зокрема, вважає, що суд безпідставно зазначив про наявність обставини, що обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, оскільки матеріали кримінального провадження не містять належних та допустимих доказів цього.

При цьому вважає, що обираючи вид та строк покарання судом не враховано обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, тому вважає обране покарання занадто суворим.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, захисника обвинуваченого в підтримку апеляційної скарги, законного представника, який при прийнятті рішення по апеляційній скарзі захисника поклався на розсуд суду, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125 КК України, за обставин, встановлених судом, є правильним, учасниками провадження не оскаржується та судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання дотримався вимог закону, передбачені ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень відповідно до ст.12 КК України, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, наявність обставин, які пом`якшують покарання: щире каяття та вчинення кримінальних правопорушень неповнолітнім, а також наявність обставини, яка обтяжує покарання: вчинення кримінальних правопорушень в стані алкогольного сп`яніння.

Доводи захисника про відсутність доказів про перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння є безпідставними, оскільки факт вживання ОСОБА_10 алкогольних напоїв до вчинення кримінальних правопорушень встановлено судом з показань потерпілих.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили (ст. 94 КПК). Норми кримінального процесуального законодавства не передбачають необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів. Зазначені обставини підлягають доказуванню й оцінці, виходячи з положень статей 84, 92, 94 КПК України.

З огляду на вказане, факт перебування ОСОБА_10 у стані алкогольного сп`яніння може підтверджуватися як висновком відповідного експерта, так і іншими документами, які матеріали кримінального провадження містять, зокрема показаннями свідків чи потерпілих.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду.

Тому, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_10 інкримінованих йому кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння і правильно визнав цю обставину такою, що обтяжує його покарання.

Крім цього, колегія суддів враховує характер вчинених ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, те, що злочини вчинені щодо життя та здоров`я двох осіб, наслідки протиправних дій обвинуваченого, те, що нові злочини були вчинені в період іспитового строку за вироком Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 15.04.2019, що вказує на те, що ОСОБА_10 не став на шлях виправлення.

Отже, судом правильно враховані всі встановлені під час судового розгляду обставини. Інших обставин, які б давали підстави для пом`якшення покарання, учасниками провадження не зазначено та колегією суддів під час перегляду вироку суду не встановлено.

Щодо доводів захисника про призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу, необхідно зазначити, що відповідно п. 12 до Постанови Пленуму ВСУ №5 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» штраф застосовується лише до тих неповнолітніх, які мають самостійний дохід, власні кошти або майно, на яке може бути звернено стягнення, про що учасники провадження повинні подати суду докази.

З огляду на те, що стороною захисту не надані будь-які докази про наявність у обвинуваченого ОСОБА_10 доходу, або власних коштів, суд не вправі призначити неповнолітньому обвинуваченому покарання у виді штрафу.

Таким чином, призначене ОСОБА_10 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

З огляду на викладене вище підстав, передбачених ст.409 КПК України, для зміни ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_10 в частині призначеного покарання, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає. Тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 13 січня 2022 року щодо ОСОБА_10 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4