печерський районний суд міста києва
Справа № 757/8875/22-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «Маммут Україна» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12.05.2021 року у кримінальному провадженні № 0000075 від 20.01.2021,
ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «Маммут Україна» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12.05.2021 року у кримінальному провадженні № 0000075 від 20.01.2021.

В обґрунтування клопотання адвокат зазначає, що відповідно до відповіді начальника департаменту кримінально-правової політики та захисту інвестицій ОСОБА_4 , за результатами досудового розслідування 23.12.2021 слідчим Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві прийнято рішення про закриття кримінального провадження №0000075 від 20.01.2021 на підставі п. 2ч. 1 ст. 284 КПК України.

У судове засідання прокурор не з`явився, про розгляд клопотання повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Представник власника майна, адвокат ОСОБА_5 подав заяву про розгляд клопотання без його участі.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність осіб які не з`явилися, на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя приходить наступного висновку.

З наданих в обґрунтування клопотання матеріалів убачається, що слідчим управлінням фінансових розслідувань Головного управління ДФС у м. Києві, за наглядом додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва Київської міської прокуратури, за оперативного супроводження управління ПЕП Головного управління ДФС у м. Києві, здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 20.01.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000075, за ознаками кримінального проступку передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

12.05.2021 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_6 у справі №761/15401/21 накладено арешт на грошові кошти ТОВ «Маммут Україна» в розмірі 30 932 412,80 грн та заборонено відчужувати кошти, які знаходяться на банківських рахунках ТОВ «Маммут Україна» в АТ «УкрСиббанк» та АТ «ІНГ Банк Україна» в частині здійснення видаткових операцій, крім платежів до бюджету та виплати заробітної плати.

У зв`язку з ліквідацією Державної фіскальної служби України, здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні передоручено Печерському управлінню поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві.

23.12.2021 слідчим Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 прийнято рішення про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000075 на підставі п. 2 ч.1. ст. 284 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

При розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить наступного висновку.

Слідчим управлінням фінансових розслідувань Головного управління ДФС у м. Києві, за наглядом додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва Київської міської прокуратури, за оперативного супроводження управління ПЕП Головного управління ДФС у м. Києві, здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 20.01.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000075, за ознаками кримінального проступку передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

У зв`язку з ліквідацією Державної фіскальної служби України, здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні передоручено Печерському управлінню поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві.

23.12.2021 року слідчим Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 прийнято рішення про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000075 на підставі п. 2 ч.1. ст. 284 КПК України.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.3 КПК України, під кримінальним провадженням законодавець визначає досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

В той же час, п.5 ч.1 ст.3 КПК України передбачено, що досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 283 КПК України, однією з форм закінчення досудового розслідування є закриття кримінального провадження.

Наслідками закриття кримінального провадження є припинення всієї процесуальної діяльності по справі, та неможливість продовження процесуальних дій до скасування постанови про закриття кримінального провадження у встановленому КПК порядку.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення «Sargsyan v. Azerbaijan», n.220.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.10.2007).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Згідно зі ст. 1 протоколу 11 Конвенції Про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Вказане вище свідчить, що підстави, які слугували для накладення арешту на майно заявника на даний час відпали, враховуючи, що кримінальне провадження №0000075 від 20.01.2021 закрито на підставі п. 2 ч.1. ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 170-175, 309, 392, 532, 535 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «Маммут Україна» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12.05.2021 року у кримінальному провадженні № 0000075 від 20.01.2021 - задовольнити.

Скасувати арешт накладений на майно ТОВ «Маммут Україна», а саме: 30 932 412,80 грн., в частині заборони відчужувати кошти (в частині видаткових операцій, крім обов`язкових платежів до бюджету та виплати заробітної плати), які знаходяться на банківських рахунках ТОВ «Маммут Україна», що відкриті в:

- АТ «УкрСиббанк» (МФО 351005):

№ НОМЕР_1 (українська гривня),

№ НОМЕР_2 (українська гривня),

№ НОМЕР_3 (українська гривня).

- В АТ «ІНГ Банк Україна» (МФО 300539):

№ НОМЕР_4 (долар США)

№ НОМЕР_5 (євро),

№ НОМЕР_6 (українська гривня)

№ НОМЕР_7 (українська гривня)

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1