Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/497/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2022 м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 липня 2022 року.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню та малолітню дитину, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 раніше не судимого;
визнано винуватим та призначено покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді 1 року обмеження волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України покладено на засудженого ОСОБА_8 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь Комунального підприємтсва «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради витрати, понесені лікувальним закладом на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_10 у розмірі 19709 грн. 03 коп.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні №0000584 в розмірі 4427 гривень 70 копійок.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_8 13 травня 2022 року близько 17 години, в світлий час доби, керуючи автомобілем OPEL ASTRA реєстраційний номер НОМЕР_1 прибув та проспект Соборний міста Олександрія Кіровоградської області, а саме до приміщення магазину «VARTO», де здійснив зупинку на тротуарі на території житлової зони поблизу приміщення магазину № 11. В подальшому ОСОБА_11 , ігноруючи вимоги п.п. 1.5 та 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху України (п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну...., технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;) проявив власну необережність та недбалість, нехтуючи елементарними вимогами щодо убезпечення безпеки дорожнього руху, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем, грубо порушуючи вимоги п.п. 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України (п.10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій винен переконатись, що це буде безпечним і не створювати перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п.10.9 Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою інших осіб) почав здійснювати рух заднім ходом з метою виїзду на проїзну частину проспекту Соборний міста Олександрія Кіровоградської області.
В результаті невиконання водієм ОСОБА_8 вимог п.п. 1.5, 2.3 (б, д), 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України, в житловій зоні, на тротуарі проспекту Соборний 11, поблизу приміщення магазину «VARTO» міста Олександрія Кіровоградської області, допустив наїзд заднім ходом на пішохода ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котрий в цей час здійснював рух безпосередньо неподалік задньої частини автомобіля.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 , згідно висновку судово-медичної експертизи №79 від 01.06.2022, отримав тілесні ушкодження у вигляді: перелому лівої великогомілкової кістки, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як викликаюче тривалий розлад здоров`я на термін понад 21 добу.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення та юридичної кваліфікації дії обвинуваченого, просив вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та покласти обов`язки, передбачені ч.1 ст. 76 КК України. В решті вирок залишити без змін.

Свої вимоги обґрунтував тим, що в порушення вимог ч. 1 ст. 75 КК України суд першої інстанції звільнив ОСОБА_8 від відбування як основного покарання у виді обмеження волі, так і від додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, тоді як повинен був призначити йому додаткове покарання до реального відбування, тобто застосував закон, який не підлягає застосуванню, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

В своїх запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник адвокат ОСОБА_7 зазначив, що з доводами апеляційної скарги стосовно неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність не погоджується та вважає, що зазначений висновок є наслідком довільного трактування прокурором оскаржуваного вироку. Обставина, на яку посилається скаржник, фактично є не неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а допущеною місцевим судом опискою, яка має бути виправлена в порядку ст. 379 КПК України.

Заслухавши доповідача, прокурора яка просила задовольнити подану апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_8 , та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна прокурора підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст.409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_8 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які відповідно до вимог параграфу 3 гл.28 КПК України, повністю досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, крім визнання своєї вини, в повному обсязі доведена матеріалами кримінального провадження, які розглянуто судом першої інстанції в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

При цьому, районний суд дотримався вимоги змісту ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинуваченого і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.

На підставі викладеного, колегія суддів відповідно до ч.1 ст.404 КПК України не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких, відповідно до вимог ч.1 ст.349 КПК України докази не досліджувались.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, який відноситься до категорії нетяжких, особу обвинуваченого, який вину визнав, раніше не судимий, не працює, має на утриманні неповнолітню та малолітню дитину, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Врахував пом`якшуючі обставини покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обтяжуючих покарання та обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст.75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, та дійшов правильного висновку, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, яке на переконання колегії суддів буде відповідати тяжкості вчиненого, обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого, є обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, а ще буде відповідати меті покарання, визначеного у ст. 50 КК України.

Проте згідно ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, лише до основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за нормою ч. 1 ст. 75 КК України не допускається.

У порушення вказаних норм суд першої інстанції, звільнив ОСОБА_8 від відбування як основного покарання у виді обмеження волі, так і від додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, тоді як повинен був звільнити обвинуваченого лише від основного покарання.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначення покарання, з ухваленням в цій частині нового вироку.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 липня 2022 року стосовно ОСОБА_8 скасувати у частині призначеного покарання.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним та призначити покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді 1 року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного суду, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3
(підписи)