КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судових засідань ОСОБА_4

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 28 липня 2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження № 0001325 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 353, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 187 КК України, та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 353, ч. 4 ст. 187 КК України.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28 липня 2022 року обвинуваченим ОСОБА_5 і ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 23 вересня 2022 року включно.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд першої інстанції врахував тяжкість інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, конкретні обставини справи та дані про їх особу, на підставі чого дійшов висновку, що інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не в змозі запобігти існуючим ризикам.
На вказане рішення суду захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 28 липня 2022 року в частині продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою, скасувати та постановити нову, якою застосувати щодо його підзахисного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що прокурором не доведено наявності тих виняткових обставин, які б, у відповідності до норм КПК України, давали підстави для продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Крім того, захисник просить врахувати, що на даний час його підзахисний більше двох місяців перебуває під вартою, досудове розслідування у кримінальному провадженні вже завершено, обвинувальний акт скеровано до суду, а відтак вважає, що існуючи ризики у поведінці ОСОБА_5 , які були підставою для обрання останньому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зменшилися.
Посилається адвокат ОСОБА_6 і на ті обставини, що за час перебування обвинуваченого під вартою, він жодного разу не порушував встановлений режим утримання в слідчому ізоляторі, не перешкоджав здійсненню кримінального провадження та співпрацював зі слідством.
Також, апелянт вказує на дані про особу ОСОБА_5 , який зареєстрований в АР Крим та проживає в м. Києві, працює, має міцні соціальні зв`язки та близьких родичів на утриманні, що в сукупності з вище наведеними обставинами, на думку захисника, вказує на можливість обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.
Згідно положень ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
З огляду на вказані вимоги закону, апеляційний розгляд скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , здійснюється без участі сторін кримінального провадження, оскільки відповідне клопотання в порядку ч. 4 ст. 422-1 КПК України не заявлялось.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
У відповідності до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження № 0001325 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 353, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 187 КК України, та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 353, ч. 4 ст. 187 КК України.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28 липня 2022 року обвинуваченим ОСОБА_5 і ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 23 вересня 2022 року включно.

На вказане рішення суду захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу.
Перевіривши ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 28 липня 2022 року в межах поданої апеляційної скарги колегія суддів вважає її законною, а висновки суду щодо не достатності іншого запобіжного заходу для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 , обґрунтованими, зважаючи на наступне.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
На думку колегії суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги закону при вирішенні питання про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою.
ОСОБА_5 , хоча і має постійне місце проживання в м. Києві, проте обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, в тому числі і тих, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких, є особою, яка раніше неодноразово судима, в останнє 27 грудня 2018 року, не працює, зареєстрований в АР Крим.
Таким чином, враховуючи вище наведене, а також конкретні обставини справи, характер інкримінованих ОСОБА_5 дій, які поєднані із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, розмір покарання, який загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватості, обсяг судового слідства, інші дані про особу обвинуваченого, а саме його вік, стан здоров`я, соціальні зв`язки, спосіб життя взагалі, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу наявності підстав для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки інший, більш м`який, запобіжний захід не в змозі забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти існуючим ризикам.
Таке обмеження права ОСОБА_5 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.
Термін перебування ОСОБА_5 під вартою не перевищує загальний строк встановлений КПК України для такого виду запобіжного заходу.
Доводи апеляційної скарги про те, що стороною обвинувачення не доведено наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки суд прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Що стосується доводів апелянта про наявність у ОСОБА_5 міцних соціальних зв`язків та близьких родичів на утриманні, то надані суду матеріали не місять доказів на підтвердження вказаних обставин. Не надано відповідних доказів і захисником.
Обставин, які б свідчили, що існуючі у поведінці ОСОБА_5 ризики зменшилися, або, що запобігти їм в змозі інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, колегією суддів не встановлено.
За наведеного, колегія суддів приходить до висновку про законність і обґрунтованість ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 28 липня 2022 року, у зв`язку з чим не вбачає підстав для її скасування, а відтак апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 28 липня 2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 -без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

___________ __________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3