ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2297/22 Справа № 202/3193/20 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
в режимі відеоконференції:
захисника ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника
ОСОБА_6 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , та захисника
ОСОБА_7 , діючої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 липня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023, щодо

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с.Добровілля
Васильківського району Дніпропетровської області,
який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, ч.4 ст.189, ч.3 ст.289 КК України,-

ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: м.Дніпро,
який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст.146, ч.3 ст.146, ч.4 ст.189, ч.3 ст.289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 липня 2022 року задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 строком до 25 вересня 2022 року включно. Обвинуваченому ОСОБА_12 продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці.
Мотивуючи ухвалене рішення суд посилався на те, що продовжують існувати ризик переховування обвинувачених від суду та ризик продовження злочинної діяльності, тому підстави для продовження строку тримання обвинувачених під вартою наявні та актуальні, а продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є доцільним, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, в тому числі й домашній арешт і особисте зобов`язання, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід.
Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Зазначає, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, одружений, мав постійну роботу, має постійне місце проживання, раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягався. Вказує на те, що в обвинуваченого різко погіршився стан здоров`я, він перебуває у лікувальному відділі слідчого ізолятора та потребує постійного належного медичного нагляду. Окрім цього, звертає увагу на те, що наразі судом допитано всіх свідків та потерпілих, які не вказали на ОСОБА_8 як на особу, яка скоїла злочини, при цьому судом досліджено майже всі докази, які також не вказують на причетність останнього до їх вчинення.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що прокурор тільки перерахував ризики, не надавши суду підтвердження їх наявності. Зазначає, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, однак його тяжкість сама по собі не є достатньою підставою для тримання особи під вартою. Звертає увагу на те, що обвинувачений разом із членами своєї родини активно приймає участь у розбудові благодійного фонду Спадщина України, зарекомендував себе задовільно, як активний, пунктуальний, відповідальний, та проявив себе як патріотична, небайдужа до країни людина. Крім того, з 2018 по 2019 роки працював у ТОВ Діамант, де зарекомендував себе як працелюбний та відповідальний працівник. Стверджує, що обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, тривалий час знаходиться в складі громадської організації Правозахисна Група СІЧ.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 та захисник
ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_9 та захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити.
Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційних скарг захисників
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах провадження №202/3193/22, 28 липня 2022 року в судовому засіданні Індустріального районного суду м.Дніпропетровська в порядку ст.331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого ч.3 ст.146, ч.4 ст.189, ч.3 ст.289 КК України, що виразились: у викраденні людини, вчиненому з корисливих мотивів, із застосуванням зброї, вчиненому організованою групою; у вимаганні передачі чужого майна, поєднаному з погрозою насильства над потерпілим, вчиненому організованою групою; у незаконному заволодінні транспортним засобом, поєднаному з погрозою застосування насильства потерпілому, завданій значній матеріальній шкоді, вчиненому організованою групою, та ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст.146, ч.3 ст.146, ч.4 ст.189, ч.3 ст.289 КК України, що виразились: у викраденні людини, вчиненому з корисливих мотивів, щодо двох осіб, із застосуванням зброї, вчиненому організованою групою; у вимаганні передачі чужого майна, вчиненому повторно, поєднаного з погрозою насильства над потерпілим, вчиненому організованою групою; у незакінченому замаху на викрадення людини, вчиненому з корисливих мотивів, із застосуванням зброї, вчиненому організованою групою; у незаконному заволодінні транспортним засобом, поєданому з погрозою застосування насильства потерпілому, завданій значній матеріальній шкоді, вчиненому організованою групою.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинувачених під вартою.
Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів у складі організованої групи, інкриміновані обвинуваченому кримінальні правопорушення за ч.3 ст.146 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та за ч.4 ст.189, ч.3 ст.289 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, а отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що він може здійснити спроби переховування від суду, чим перешкоджатиме кримінальному провадженню.
Крім того, ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, що вказує на те, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення.
ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочинів у складі організованої групи, інкриміновані обвинуваченому кримінальні правопорушення за ч.3 ст.15, ч.3 ст.146, ч.3 ст.146 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та за ч.4 ст.189, ч.3 ст.289 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, а отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що він може здійснити спроби переховування від суду, чим перешкоджатиме кримінальному провадженню.
Також, ОСОБА_9 офіційно не працевлаштований, законних джерел доходу не має, що вказує на те, що він може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.
В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.
На підставі наведеного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинувачених перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під вартою, та обвинуваченими і їх захисниками в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Доводи захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про відсутність доказів щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , та встановлена наявність ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стороною захисту та обвинуваченими не наведено.
Твердження захисника ОСОБА_6 про те, що судом досліджено майже всі докази, які також не вказують на причетність ОСОБА_8 до їх вчинення, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки питання кваліфікації дій, доведеності або недоведеності висунутого обвинувачення надається судом при ухваленні судового рішення по суті справи.
Щодо посилання захисника ОСОБА_6 на те, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, одружений, мав постійну роботу, має постійне місце проживання, раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягався, а також посилання захисника ОСОБА_7 на те, що ОСОБА_9 разом із членами своєї родини активно приймає участь у розбудові благодійного фонду Спадщина України, зарекомендував себе задовільно, як активний, пунктуальний, відповідальний, та проявив себе як патріотична, небайдужа до країни людина, за місцем проживання характеризується позитивно, під час перебування його під вартою постійно виконує покладені на нього процесуальні обов`язки, тривалий час знаходиться в складі громадської організації Правозахисна Група СІЧ, слід зазначити, що дані обставини не можуть бути підставою для зміни обвинуваченим запобіжного заходу, так як з урахуванням обставин інкримінованих їм кримінальних правопорушень, репутації обвинувачених вищезазначені доводи не свідчать про наявність у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перешкод або інших стримуючих факторів належної процесуальної поведінки обвинувачених.
Доводи захисника ОСОБА_6 про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 , який унеможливлює його тримання під вартою, суд не приймає до уваги, оскільки останнє не підтверджуються жодними доказами.
Інші доводи, на які посилаються в апеляційних скаргах захисники, не свідчать про прийняття судом необґрунтованого рішення.
Також, апеляційний суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).
Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданих апеляційних скаргах, апеляційним переглядом не встановлено.
Приймаючи рішення про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинувачених, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Істотних порушень КПК України при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційні скарги захисників залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , та захисника ОСОБА_7 , діючої в інтересах обвинуваченого
ОСОБА_9 , залишити без задоволення.
Ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 липня 2022 року в частині продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ _________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3