Дата документу 21.09.2022
Справа № 316/214/22
Провадження № 1-і/334/1/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференції, в залі суду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000596 від 09.12.2021 року у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м.Запоріжжя надійшло клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000596 від 09.12.2021 року.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому.
Клопотання обґрунтоване наступним, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше судимим 04.10.2021 Енергодарським міським судом Запорізької області за ч. 1 ст. 185 КК України до обмеження волі на строк 2 роки з випробуванням строком 1 рік, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та повторно вчинив корисливий злочин пов`язаний із незаконним заволодінням чужого майна, при наступних обставинах.
Так, 09 грудня 2021 року близько 04 години, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом - автомобілем ВАЗ 2105, 1984 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , діючи умисно, повторно, з метою подальшого використання автомобіля в особистих цілях, знаходячись на стоянці біля магазину «Березка» по вулиці Центральній. 10 а, у місті Енергодарі, Запорізької області, скориставшись відсутністю водія, а також сторонніх осіб, які б могли завадити у скоєнні правопорушення, за допомогою викрутки, шляхом злому водійської двері вищевказаного автомобіля, проник до його салону, де шляхом злому замку запалювання, запустив двигун та привів в дію автомобіль, тим самим незаконно заволодів транспортним засобом, вартість якого згідно висновку експерта № СЕ-19/108- 22/326-АВ від 13.01.2022, становить 17146 гривень 52 копійки, який належить на праві власності ОСОБА_6 , та фактично перебував у власності ОСОБА_7 , всупереч волі останнього.
Крім того, 12 грудня 2021 року об 22 годині ЗО хвилин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом - автомобілем ВАЗ 2107, 1992 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , діючи умисно, повторно, з метою подальшого використання автомобіля в особистих цілях, знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 , скориставшись відсутністю водія, а також сторонніх осіб, які б могли завадити у скоєнні правопорушення, за допомогою викрутки, шляхом злому водійської двері вищевказаного автомобіля, проник до його салону, де шляхом злому замку запалювання, запустив двигун та привів в дію автомобіль, тим самим незаконно заволодів транспортним засобом, вартість якого згідно висновку експерта № СЕ-19/108-21/14875-АВ від 22.12.2021, становить 26017 гривень 25 копійки, який належить на праві власності ОСОБА_8 , та фактично перебував у власності ОСОБА_9 , всупереч волі останнього.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 , вчинив кримінальні правопорушення (злочини), передбачені ч. 2 ст. 289 КК України, а саме: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.
Причетність обвинуваченого ОСОБА_4 до вчинення вказаних кримінальних правопорушень доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:
1.Протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_4 під час якого було виявлено та вилучено викрутку з ручкою жовтого кольору; двостороння ліпка стрічка, які упаковані до паперового конверту;
2.Протоколом огляду місця події від 13.12.2021, а саме ділянки місцевості в районі зрошувального каналу, який йде вздовж вулиці Леніна в селі Новоукраїнка, Василівського району, Запорізької області, де перебував автомобіль марки «ВАЗ 2107» , реєстраційний номер НОМЕР_2 , в ході якого було вилучено: автомобіль ВАЗ 2107 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ;
3.Протоколом огляду предмету від 12.12.2021 було оглянуто та вилучено акустичну систему, яку добровільно видав ОСОБА_4 , та пояснив, що вказану акустичну систему він взяв з салону викраденого автомобіля та зберігав в приміщенні гаражу № НОМЕР_3 , який розташований в ГБК № 1, бокс № НОМЕР_4 в м. Енергодарі;
4.Показаннями потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 ;
5. Протоколом пред`явлення особи для впізнання за участі потерпілого ОСОБА_10 від 13.12.2021, під час якого він впізнав ОСОБА_4 як особу, яку він бачив 12.12.2021 о 21 годині 50 хвилин біля свого автомобіля;
6.Протоколом слідчого експерименту за участю свідка;
7.Протоколом обшуку гаражу № НОМЕР_3 , який розташований на території ГО «Гараж Автомобіліста», бокс № НОМЕР_4 в м. Енергодарі Запорізької області;
8.Висновком експерта № СЕ-19/108-21/14875-АВ від 22.12.2021;
9.Висновком експерта № СЕ-19/108-22/326-АВ від 13.01.2022.
Ухвалою слідчого судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 14.12.2021 відносно підозрюваного ОСОБА_4 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
09.02.2022 ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено на 60 днів, починаючи з 11.02.2022 до 09.04.2022 (включно).
На підставі листа Василівської окружної прокуратури Запорізької області, в порядку ч. 6 ст. 615 КПК України, строк тримання під вартою ОСОБА_4 продовжено до 09.06.2022.
02.06.2022ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено на 60 днів, до 28.07.2022 (включно).
26.07.2022ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено до 23.09.2022.
На теперішній час обвинувачений ОСОБА_4 , утримується в ДУ «Кропивницькому слідчому ізоляторі».
Під час обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 враховувалися наступні ризики: вчинення іншого кримінального правопорушення, переховування від суду.
На даний час ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 не зменшилися і наразі відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, що виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою,
Зокрема злочини, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , є тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років з конфіскацією майна. Усвідомлюючи ступінь тяжкості вчинених ним злочинів та невідворотність покарання, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 буде переховуватися від суду, чим перешкоджатиме встановленню істини у провадженні. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 не мешкає за місцем реєстрації, місце його проживання на час обрання запобіжного заходу було не відомо, а також він не має місця роботи та стійких соціальних зв`язків, що вказує на те, що останній може у будь який момент залишити територію Запорізької області та переховуватися від суду, чим перешкоджатиме всебічному судовому розгляду та виконанню процесуальних рішень у кримінальному провадженні, що підтверджує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, ОСОБА_4 будучи засудженим 12.11.2021 вироком Енергодарського міського суду Запорізької області за ч. 1 ст. 185 КК України до трьох років обмеження волі з випробуванням, на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливий злочин, що підтверджує те що він перебуваючи на свободі може вчинити інші кримінальні правопорушення, що підтверджує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:
- при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту обвинувачений зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років позбавлення волі, відсутність у ОСОБА_4 стійких соціальних зв`язків, постійного місця роботи та проживання, тому є ризик того, що обвинувачений може залишити своє місце проживання і таким чином буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення відповідальності;
- запобіжний захід у вигляді застави є надто м`яким, а також відсутність достатніх коштів у обвинуваченого ОСОБА_4 свідчить про очевидну неможливість виконання ним обов`язків по внесенню застави.
Крім того, прокурор зазначила, що обвинувачений перебуває під вартою з грудня 2021 року. У лютому 2021 року Енергодарським міським судом Запорізької області було проведено підготовче судове засідання. Наглядове провадження залишилося на тимчасово окупованої території, як в подальшому буде розглядатися кримінальна справа їй не відомо, оскільки це питання не врегульоване законодавством.
Захисник заперечував, зазначив, що ризики, зазначені прокурором у клопотанні про продовження запобіжного заходу обвинуваченому не обґрунтовані, крім того, заявив клопотання про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на інший не пов`язаний з позбавленням волі.

Обвинувачений підтримав свого захисника. У разі задоволення клопотання захисника, забов`язується не переховуватися від суду, не вчиняти інші злочини.

Заслухавши прокурора, захисника, обвинуваченого, суд вважає, що запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою підлягає заміні на запобіжний захід у вигляді особистого забов`язання, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При розв`язанні клопотань прокурора та захисника, судом окрім норм КПК України, враховується практика Європейського суду з прав людини, зокрема, позиція викладена п.80 рішення у справі "Марченко проти України" згідно якої, при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

Суд враховує вимоги ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у справі «Слоев проти України»), а саме, що після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого.
Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Луценко проти України» від 3 липня 2012 року зазначив, що однією з вимог пункту 3 статті 5 Конвенції є те, що судовий контроль за триманням під вартою має бути автоматичним. Пункт 4 статті 5 Конвенції передбачає право осіб, яких затримано або взято під варту, на перегляд процесуальних і матеріально-правових умов, які з точки зору Конвенції є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення їх свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання, та легітимність мети, з якою особу затримано та потім узято під варту (пункт 95).
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою («W v.Switzerland», Заява № 14379/88, 26 січня 1993 року).
Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Beccievv.Moldova» (Бекчиєв проти Молдови), пункт 58).
Ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою («Neumeisterv.Austria» (Коймайетер проти Австрії), пункт 10).
Стосовно загрози втечі, практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейні зв`язки, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.
Відповідно до правової позиції Європейського суду відсутність в особи роботи та сім`ї не є доказом того, що вона може схилитися до вчинення нових злочинів. Так само як і сама по собі відсутність постійного місця роботи не є доказом того, що особа зникне («Пшевечерський проти Росії» від 24 травня 2003 року).
Первісно ОСОБА_4 взято під варту ще ухвалою слідчого судді Енергодарського міського Запорізької області від 14.12.2021 року. Тобто, на даний час обвинувачений перебуває під вартою вже більше дев`яти місяців.
Суд вважає, що стороною обвинувачення не надано фактичних даних та доказів про те, що на даний час існують ризики, які раніше були взяті до уваги слідчим суддею, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, мають бути реальними та їх існування має бути оцінено з урахуванням конкретних обставин.

Таким чином, ризики зазначені прокурором при продовженні обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою суд вважає необґрунтованими.

За такої обставини суд дійшов висновку, що тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 перестало бути розумним, а отже у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу необхідно відмовити, а обвинуваченого необхідно звільнити з-під варти.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 177, 181, 202, 350 КПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання прокурора про продовження терміну запобіжного заходу, тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити.

Змінити обраному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого забов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , такі обов`язки:

- прибувати до прокурора, суду, за телефонним або за іншим, встановленим законом, викликом у встановлений час;

- повідомляти прокурора, суд залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

В порядку ст. 179 КПК України обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснюється, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжних захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти негайно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1