Справа № 545/3971/22
Провадження № 1-кп/545/219/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.10.2022 року Полтавський районний суд Полтавської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Полтавського районного суду Полтавської області судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000348 від 09.08.2022 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Мачухи Полтавського району Полтавської області, українець, громадянин України, освіта середня, одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, працює водієм комунального підприємства «Дружба» Мачухівської сільської ради , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 358, ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України, суд
в с т а н о в и в:
Згідно ч.1 ст.15 Закону України «Про дорожній рух», кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.

За ч. 4 ст. 15 даного Закону особа, яка бажає отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії чи типу, зобов`язана пройти медичний огляд, підготовку або перепідготовку відповідно до типової навчальної програми, успішно скласти теоретичний і практичний іспити. Порядок підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень ч.8 ст.15 цього ж Закону, теоретичний і практичний іспити для отримання права на керування транспортними засобами відповідної категорії складаються в територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

У свою чергу, за ч.9 ст.15 зазначеного Закону, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України, відповідно до Конвенції про дорожній рух, діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Наведеним положенням кореспондують норми абз.2 ч.2 ст.16 вказаного закону, за якими водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Натомість, згідно ч.10 ст.15 цього Закону, забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Всупереч даним положенням законодавства, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , влітку 2019 року, в денний час доби, точної дати та часу не встановлено, перебуваючи в с. Мачухи Полтавського району Полтавської області, з метою отримання можливості керування транспортними засобами, маючи умисел на виготовлення підробленого посвідчення водія, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом надання анкетної інформації про свою особу, замовив у невстановленої слідством особи завідомо підроблене посвідчення тракториста-машиніста. При цьому ОСОБА_4 попередньо надав вказаній особі фотокартку з власним зображенням, необхідну для виготовлення даного документа, та повідомив своє прізвище, ім`я, по-батькові та дату народження.

Після чого, ОСОБА_4 , продовжуючи перебувати в с. Мачухи Полтавського району, отримав від невстановленої особи виготовлене на його замовлення підроблене посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 з дозволом керування транспортним засобом категорії «А1», видане, згідно його змісту, 30.12.2016 р. Державною сільгоспінспекцією у Львівській області, бланк якого не відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу.

Своїми діями ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скоїв пособництво в підробленні посвідчення тракториста-машиніста, яке видається установою і яке надає права, з метою його використання, тобто вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України.
Окрім того, 08.08.2022, близько 12:00 години, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючи трактором МТЗ-82.1, д/н НОМЕР_2 , що належить Мачухівській сільській раді, під час перевірки у нього документів працівниками поліції на проїжджій частині по вул.Котляревськогов с. Мачухи Полтавського району Полтавської області, пред`явив інспектору СРПП ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 завідомо підроблене посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 з дозволом керування транспортним засобом категорії «А1», видане, згідно його змісту, 30.12.2016 Державною сільгоспінспекцією в Львівській області,на ім`я ОСОБА_4 , яке не відповідає аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу.

Своїми діями ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скоїв використання завідомо підробленого документа - посвідчення тракториста-машиніста, тобто вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч.4 ст.358 КК України.

У пред`явленому звинуваченні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину, при вказаних у вироку обставинах, за ч.4 ст. 358, ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України визнав повністю та пояснив суду, що він дійсно навчався багато років тому і після навчання отримав посвідчення водія та тракториста, які в подальшому втратив та водійське посвідчення він зміг відновити, а посвідчення на керування трактором не зміг. При спілкуванні біля податкової інспекції з незнайомою особою, останній запропонував йому допомогу у отримання посвідчення на керування трактором, на що він погодився та передав свою фотокартку та інші дані, а після отримання посвідчення сплатив за нього кошти.

У скоєному він розкаюється та просить суд суворо його не карати, оскільки належні висновки для себе він зробив і обіцяє більше ніколи не порушувати закон.

Інші докази судом не досліджувалися через ст.349 КПК України, які всіма учасниками судового розгляду визнані і не оспорюються. При цьому судом з`ясовано чи правильно розуміють учасники процесу зміст цих обставин, чи немає сумнівів в добровільності і істинності їх позицій, при цьому судом роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи в сукупності всі обставини по справі суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України доведена і його дії правильно кваліфіковані за ч.4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа - посвідчення тракториста-машиніста,

Доведена вина ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України і його дії вірно кваліфіковані за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України, як пособництво в підробленні посвідчення тракториста-машиніста, яке видається установою і яке надає права, з метою його використання, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст.17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011 року.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання, суд приймає до уваги, що відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже ці дані підлягають обов`язковому врахуванню. Крім того, під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд приймає до уваги, що обвинувачений щиро розкаюється у скоєному, активно сприяв досудовому розслідуванню, позитивно характеризується, займається суспільно корисною працею, має постійне місце мешкання, раніше не судимий, як пом`якшувальні вину обставини.
Обтяжливих вину обставин у відповідності до ст.67 КК України, не має.
При призначенні покарання, суд враховує характер і ступень тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, вказані дані про особу ОСОБА_4 , його відношення до скоєного та вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливо без ізоляції від суспільства, призначивши покарання у межах санкції ч.4 ст.358, ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України.
Суд приймає до уваги ступень тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, який відноситься до проступків, спосіб вчинення, його мотиви і вважає, що призначене судом покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження ним нових кримінальних правопорушень.
Згідно ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження під час досудового розслідування була проведена судова технічна експертиза документів № СЕ-19/117-22/10965-ДД від 18.08.2022 року, витрати пов`язані з проведенням експертизи становлять 1321,46 грн, які підлягають стягненню з обвинуваченого.

Цивільний позов по справі не заявлений.
Долю речових доказів по справі вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 358, ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України та призначити йому покарання за ч.4 ст.358 КК України у виді п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 гривень, за ч. 5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 510 гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 гривень
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.
Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати на користь держави на залучення експерта в сумі 1321 (одна тисяча триста двадцять одна ) гривню 46 копійок.

Речові докази по кримінальному провадженні, які знаходяться на зберіганні в камері речових доказів ВП№2 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області: посвідчення тракторіста-машиніста на ім`я ОСОБА_4 серія НОМЕР_1 знищити.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Полтавський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається ОСОБА_4 та прокурору
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія цього судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1