Справа № 307/27/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

02.06.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
учасників судового розгляду : прокурорки ОСОБА_5
та обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/34/21 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В:

Вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 23 грудня 2020 року,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, тимчасово непрацюючого, раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання з випробовуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік і шість місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили ухвалено залишити попередній заставу у розмірі 115 260 (сто п`ятнадцять тисяч двісті шістдесят) гривень.
Вироком ухвалено скасувати арешт автомобіля марки «ВАЗ21104», д. н. з. НОМЕР_1 , та після набрання вироком законної сили передати вказаний автомобіль ОСОБА_6 .
Ухвалено речові докази велосипед марки «KRAUTER», светр сірого кольору, спортивну куртку сірого (червоного) кольору, светр сірого кольору, штани коричневого кольору, гумові черевики чорного кольору та шапку чорного кольору передати ОСОБА_8 .
Також ухвалено речові докази уламок відбивача світла велосипеда, відбивач світла велосипеда, дзеркало заднього виду знищити.
Вироком ухвалено речовий доказ ком пакт-диск «Verbatim» з відеозаписом обставин дорожньо-транспортної пригоди у с. Вонігово, - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

14 листопада 2019 року, ОСОБА_6 , керуючи у стані алкогольного сп`яніння, автомобілем марки «ВАЗ 21104», державний номерний знак НОМЕР_1 , проїжджаючи у с. Вонігово, по вул. Головній, біля будинку № 126, рухаючись правою смугою руху з смт Буштино у напрямку с. Теребля, Тячівського району, Закарпатської області, порушив вимоги передбачені пунктами 1.2, 1.5, 11.2, 11.3 та 2.3 Правил дорожнього руху України (далі -ПДР), якими передбачено, зокрема: п. 1.2 ПДР визначає, що «В Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів»; п. 1.5 ПДР визначає «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п. 11.2 ПДР визначає «Нерейкові транспортні засоби повинні рухатися як найближче до правого краю проїзної частини»; п. 11.3 ПДР визначає «На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу» та п. 2.3 ПДР визначає «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну... і не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі ...» та, маючи технічну можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку й уникнути наїзду на велосипедиста, проявив неуважність, у зв`язку з чим, не впорався з керуванням транспортним засобом, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_9 , у результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді саден та забійної рани тім`яно-потиличної ділянки голови, переломів кісток склепіння черепу, субдурального та субарахноїдальних крововиливів та забоїв речовини головного мозку, відкритої травми лицевого черепу у вигляді перелому латеральної стінки лівої очниці, гематоми лівої очниці, перелому виличного відростку скроневої кістки зліва, перелому скроневого відростку виличної кістки зліва, перелому верхньої щелепи зліва з переходом на передню та латеральну стінку лівої гайморової пазухи та лівобічного полі-гемосинуситу, закритої травми хребта у вигляді клиноподібних переломів шостого та восьмого грудного хребців, закритої травми грудної клітки у вигляді розгинальних переломів 2-10 ребер по передній пахвовій лінії зліва та забою легень, закритої травми органів черевної порожнини у вигляді розриву селезінки та крововиливу в праву трикутну зв`язку печінки, травми правої гомілки у вигляді чисельних саден, забійної рани та відкритого перелому обох гомілкових кісток, які відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, й які у своїй сукупності призвели до настання смерті потерпілого ОСОБА_9 та які знаходяться у прямому причинному зв`язку з діями ОСОБА_6 та їх наслідками. Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

В апеляційній скарзі прокурор стверджує, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до м`якості призначеного судом покарання. На думку прокурора, суд безпідставно дійшов висновку про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 вимог ст. 75 КК України зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням. Стверджує, що у порушення вимог кримінального закону судом не наведено переконливих підстав, які б давали можливість для такого звільнення. Прокурор зазначає, що суд надав переваги обставинам, які пом`якшують покарання, однак не врахував те, що обвинувачений вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, при цьому зухвало порушуючи правила дорожнього руху перевищив швидкість у межах населеного пункту та створив небезпеку для інших учасників, у результаті чого допустив наїзд на потерпілого, що призвело до завдання потерпілому тілесних ушкоджень, від яких останній помер. При цьому, прокурор звертає увагу на те, що вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. Просить вирок у частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий, яким обвинуваченому ОСОБА_6 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду : прокурорки ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу; обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності потерпілого ОСОБА_8 , неявка якого, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності потерпілого береться до уваги те, що він належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, клопотань чи заяв про відкладення її розгляду не подавав; апеляційним судом не визнавалась обов`язковість явки потерпілого на розгляд апеляційної скарги; під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції потерпілий ОСОБА_8 подав заяву про проведення судового розгляду без його участі, де також зазначив про відсутність претензій до обвинуваченого ОСОБА_6 , просив не позбавляти обвинуваченого волі, а питання про позбавлення останнього права керування транспортними засобами залишив на розсуд суду.
Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 , кваліфікація дій ОСОБА_6 , сторонами кримінального провадження не оспорюється, а тому апеляційним судом, з огляду на положення ст. 404 КПК України, не перевіряються, у зв`язку з чим, визнаються такими, що ґрунтуються на сукупності досліджених у суді першої інстанції та наведених у вироку доказів.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України кваліфіковані правильно.
При цьому, зі змісту апеляційної скарги та позиції сторони обвинувачення вбачається, що стороною обвинувачення не оспорюється і вид та розмір призначеного ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. У зв`язку з цим, висновки суду першої інстанції в цій частині апеляційний суд також не перевіряє.
Тому, відповідно до положень ст. 404 КПК України вирок переглядається у межах доводів апеляційної скарги, зокрема у частині безпідставного застосування положень ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного йому основного покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.
При оцінці доводів апеляційної скарги колегія суддів бере до уваги таке.
Так, згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними статтею 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», увагу суддів звернуто на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку, і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Згідно п. 2 вказаної Постанови, усі питання пов`язані із призначенням покарання, мають бути належним чином мотивовані у вироку.
Поняття судової дискреції (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
За змістом ст. 75 КК України у редакції, яка діяла на момент вчинення інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, вимоги вказаних вище статей Кримінального кодексу України були дотримані й у достатній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі його покарання обставини.
Так, з вироку вбачається, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, враховані ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини, за яких його скоєно, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. У тому числі, судом взято до уваги те, що передбачене ч. 2 ст. 286 КК України кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, вчинених з необережності; дані про особу обвинуваченого раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, молодий за віком, одружений, на спеціальних обліках у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває; обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків; обставини, що обтяжують покарання вчинення злочину у стані алкогольного спяніння; відсутність претензій з боку потерпілої сторони; висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення чи обмеження волі.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та можливість застосування положень ст. ст. 75, 76 КК України зі звільненням обвинуваченого від відбування основного покарання з іспитовим строком тривалістю 1 рік 6 місяців.
На підставі наведеного, доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно дійшов висновку про можливість застосування до ОСОБА_6 вимог ст. 75 КК України зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням і у порушення вимог кримінального закону не навів переконливих підстав, які б давали можливість такого звільнення, апеляційний суд відхиляє як такі, що спростовуються наведеним вище.
Із цих підстав, апеляційний суд не бере до уваги й доводи апеляційної скарги про те, що суд надав переваги обставинам, які пом`якшують покарання, однак не врахував те, що обвинувачений вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, при цьому зухвало порушуючи правила дорожнього руху, перевищив швидкість у межах населеного пункту та створив небезпеку для інших учасників, у результаті чого допустив наїзд на потерпілого, що призвело до тілесних ушкоджень потерпілому, від яких останній помер.
При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, - апеляційний суд звертає увагу на те, що судом першої інстанції при вирішенні питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання взято до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а відтак апеляційний суд визнає ці доводи апеляційної скарги такими, що жодним чином не впливають на висновки суду першої інстанції у частині призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням.
Тому, доводи апеляційної скарги про скасування вироку у частині призначеного ОСОБА_6 покарання та ухвалення нового із призначенням обвинуваченому основного та додаткового покарань без застосування іспитового строку, не заслуговують на увагу.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд бере до уваги й те, що у підтвердження цих доводів сторона обвинувачення не надала жодних доказів.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, а також звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного йому покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців та покладенням відповідних обов`язків, є необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_6 , відповідає як характеру та ступеню вчиненого ним кримінально-карного діяння, так і особі обвинуваченого, сприятиме досягненню основної мети виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, у тому числі й попередження вчинення ним аналогічних злочинів та адміністративних правопорушень на транспорті.
Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на законність та обґрунтованість ухваленого в кримінальному провадженні судового рішення, та які б могли слугувати безумовною підставою для його скасування з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.
За таких обставин, вирок суду першої інстанції як законний та обґрунтований підлягає залишенню без зміни, а подана стороною обвинувачення апеляційна скарга, доводи якої визнаються безпідставними, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав перший заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 23 грудня 2020 року, щодо обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України ОСОБА_6 , залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді: