Справа №760/2735/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2022 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно затриманого громадянина Федеративної Республіки Німеччини ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розшукується компетентними органами Федеративної Республіки Німеччини для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 142, 229, 263 Кримінального кодексу Німеччини,-
В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно затриманого громадянина Федеративної Республіки Німеччини ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розшукується компетентними органами Федеративної Республіки Німеччини для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 142, 229, 263 Кримінального кодексу Німеччини.

Подане клопотання обґрунтовується тим, що працівниками Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби 25.07.2021 о 16 годині 50 хвилин в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України затримано громадянина Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який згідно з обліками Генерального секретаріату Інтерполу значиться у міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Федеративної Республіки Німеччина.

Прокурор у клопотанні вказує, що під час затримання розшукуваного, в порядку ст.ст. 208, 223, 236 УПК України, здійснено його особистий обшук та вилучено мобільний телефон Iphone 12 Мах imei НОМЕР_1 , мобільний телефон Iphone 11 Мах imei НОМЕР_2 , ноутбук Lenovo Type 20QV-OOCM65 s/n R9-OX368 D 19/12, гроші на суму 16 450 доларів США.

При цьому прокурор у клопотанні посилається, що до Київської міської прокуратури 27.08.2021 з Офісу Генерального прокурора надійшов запит компетентних органів Федеративної Республіки Німеччина про видачу громадянина цієї держави ОСОБА_6 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 263 КК Федеративної Республіки Німеччина з дорученням про проведення екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати його видачі.

Крім того, до Київської міської прокуратури 02.09.2021 з Міністерства юстиції України надійшов запит компетентних органів Федеративної Республіки Німеччина про видачу громадянина цієї держави ОСОБА_6 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , для виконання покарання суду від 19.03.2020, з дорученням про проведення екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати його видачі.

Як вказує у клопотанні прокурор, на даний час проведення екстрадиційної перевірки Київської міської прокуратурою не завершено.

Разом із тим прокурор у клопотанні посилається, що з Київської міської прокуратури до Солом`янської окружної прокуратури м. Києва з дорученням про організацію розгляду та виконання надійшов запит в порядку ст. 20 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року Федерального відомства з юстиції Федеративної Республіки Німеччина від 30.11.2021, у якому компетентний орган Федеративної Республіки Німеччина просить про передачу при екстрадиції ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) предметів, вилучених при його затриманні.

Прокурор стверджує, метою накладення арешту на вилучене у розшукуваного майно із забороною відчуження, розпорядження та користування, є необхідність у збереженні вказаного майна як речового доказу (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України), а також виконання вимог ст. 20 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року.

З урахуванням викладеного вище просив клопотання задовольнити.

Відповідно до наказу Голови Солом`янського районного суду м. Києва № 20-Од від 04.03.2022 судом було припинено розгляд справ в порядку передбаченому ЦПК України, КАС України, КУпАП, КПК України, за винятком справ, зазначених у п. 2 цього Наказу.
Розпорядженням Голови Солом`янського районного суду м. Києва № 2/22 від 11.04.2022 зобов`язано зупинити розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу, крім справ, що потребують невідкладного розгляду.
Крім того, зобов`язано забезпечити розгляд справ, матеріалів та проваджень, у яких законом передбачено їх розгляд без виклику або участі учасників процесу (спрощене провадження, підтвердження про належне повідомлення про дату та час судового засідання), а також справ, у яких від учасників процесу надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, тощо.
Прокурора було повідомлено про процедуру проведення судових засідань без виклику або участі учасників процесу, час та місце проведення судового засідання із розгляду даного клопотання.
Будь-яких заяв та клопотань із запереченнями проти проведення судового засідання із розгляду даного клопотання без виклику або участі учасників процесу прокурором слідчому судді до початку судового засідання не подано.

Згідно ст. 172 КПК України неприбуття слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З урахуванням викладеного слідчий суддя вважає за можливе провести розгляд поданого клопотання про арешт майна за відсутності прокурора.

Відповідно до ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Дослідивши матеріали клопотання та докази по даних матеріалах, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що 25.07.2022 працівниками Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України затримано громадянина Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який згідно з обліками Генерального секретаріату Інтерполу значиться у міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Федеративної Республіки Німеччина.

При цьому, під час затримання громадянина Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку ст.ст. 208, 223, 236 УПК України, було здійснено його особистий обшук під час якого вилучено наступні речі: мобільний телефон Iphone 12 Мах imei НОМЕР_1 , мобільний телефон Iphone 11 Мах imei НОМЕР_2 , ноутбук Lenovo Type 20QV-OOCM65 s/n R9-OX368 D 19/12, гроші на суму 16 200 доларів США.

В обґрунтування необхідності накладення арешту на тимчасово вилучене майно прокурор посилається на ст. 20 Європейської конвенції про видачу правопорушників.

Так, відповідно до ст. 20 Європейської конвенції про видачу правопорушників, запитувана Сторона, в межах свого законодавства і на прохання запитуючої Сторони, вилучає і передає власність:

a) яка може бути необхідна як доказ; або

b) яка була здобута внаслідок правопорушення і яка на час арешту знаходилася у володінні відповідної особи або була виявлена пізніше.

Власність, зазначена у пункті 1 цієї статті, передається навіть якщо видача, на яку була дана згода, не може бути здійснена внаслідок смерті або втечі відповідної особи.

Якщо зазначена власність підлягає арешту або конфіскації на території запитуваної Сторони, остання у зв`язку із здійсненням кримінального переслідування може тимчасово її затримати або

передати за умови повернення.

Будь-які права, яких могли набути на зазначену власність запитувана Сторона або треті Сторони, зберігаються. У випадках існування таких прав власність повертається безкоштовно

запитуваній Стороні якнайскоріше після суду.

Таким чином арешт майна затриманого, який перебуває у міжнародному розшуку відповідно до Європейської конвенції про видачу правопорушників здійснюється межах законодавства України та на прохання запитуючої Сторони.

Разом із тим, до матеріалів поданого клопотання не додано доказів звернення запитуючої Сторони із проханням вилучення і передачі у власність майна затриманого громадянина Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , що б слугувало підставою звернення прокурора до суду із даним клопотанням.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вилученні речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94,132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

Як було встановлено слідчим суддею вище, майно затриманого громадянина Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , було вилучено у порядку ст. 208 КПК України 25.07.2021.

Таким чином прокурор у відповідності до ч. 5 ст. 171 КПК України мав звернутися до слідчого судді із даним клопотанням не пізніше 26.07.2021, проте подав клопотання до суду лише 07.02.2022, тобто з порушенням встановлених законом строків.

Клопотання про поновлення такого строку, слідчому судді не подано.

З урахуванням викладеного вище, слідчий суддя приходить до висновку, що подане прокурором клопотання задоволенню не підлягає,як необгрунтоване.

Керуючись ст.ст. 98, 99, 100, 131, 132, 168, 169, 170-173, 372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1