УХВАЛА

про призначення до судового розгляду

19 серпня 2022 рокум. Рівне

Рівненський міський суд в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника обвинувачених адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні залі суду м. Рівне кримінальне провадження № 0000080 від 14.05.2016 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 203-2 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 203-2 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 203-2 КК України таОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 203-2, ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До Рівненського міського суду надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Сторона захисту звернулась із клопотанням про повернення застави, відповідно до якого просить: повернути заставодавцю ОСОБА_11 грошові кошти у розмірі 128 000 грн., які були сплачені в якості застави ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000080 відповідно до ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 14.03.2017 (справа №569/3202/17) на підставі квитанції №N1BYN59580 від 20.03.2017; повернути заставодавцю ОСОБА_12 грошові кошти у розмірі 128 000 грн., які були сплачені в якості застави ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000080 відповідно до ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 16.03.2017 (справа №569/3204/17) на підставі квитанції №0.0.731165835.1 від 21.03.2017; повернути заставодавцю ОСОБА_13 грошові кошти у розмірі 128 000 грн., які були сплачені в якості застави ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000080 відповідно до ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 10.03.2017 (справа №569/3686/17) на підставі квитанції №N1B9239976 від 14.03.2017; повернути ОСОБА_9 грошові кошти у розмірі 128 000 грн., які були сплачені в якості застави у кримінальному провадженні №0000080 відповідно до ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 03.03.2017 (справа №569/3478/17) на підставі квитанції №20 від 09.03.2017. В обґрунтування вказаного клопотання вказують, що обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на протязі всього строку досудового розслідування та на стадії підготовчого провадження сумлінно та беззаперечно виконували покладені на них слідчим суддею обов`язки, які забезпечені заставою та після спливу строку покладених на них обов`язків, добровільно з`являються до суду, не відлучаються з місця постійного проживання, не вчиняють жодних дій, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Також сторона захисту звернулась із клопотанням про скасування арешту та повернення майна, відповідно до якого просить: скасувати арешт, накладений згідно ухвали від 02.03.2017 слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_14 , справа №569/3165/17; скасувати арешт, накладений згідно ухвали від 02.03.2017 слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_14 , справа №569/3162/17; повернути тимчасово вилучене майно в помешканні ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 ; повернути тимчасово вилучене майно в автомобілі Део Ланос, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 ; повернути тимчасово вилучене майно в помешканні ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 . В обґрунтування клопотання в частині скасування арешту вказують, що в ухвалах слідчого судді відсутнє будь-яке посилання на доказ, який підтверджує, що існують обґрунтовані підстави для такого арешту, а арештоване майно відповідає вимогам ст. 98 КПК України жодним чином не підтверджено, а також, що існує реальна загроза чи були спроби щодо приховування, пошкодження псування або знищення цього майна, у зв`язку з чим накладено арешт. Крім того, вказане майно не є знаряддям вчинення будь-якого злочину. В частині повернення тимчасово вилученого майна обґрунтовують клопотання тим, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено якщо слідчий, прокурор не подасть до слідчого судді клопотання про ареш тимчасово вилученого майна протягом 48 годин після вилучення майна. Вказують, що слідчим не виконанно імперативні норми ст.ст. 169 та 171 КПК України, а тому вилучене під час проведення обшуків майно підлягає поверненню особі, у якої його було вилучено.

Прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду та заперечив щодо задоволення клопотань про повернення застави, про скасування арешту та повернення майна.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та їхні захисники адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 проти призначення справи до судового розгляду не заперечували. Підтримали клопотання про повернення застави, скасування арешту та повернення майна, просили їх задовольнити.

Заслухавши думку учасників провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав.

Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло.

Кримінальне провадження підсудне Рівненському міському суду Рівненської області, підстав для його закриття та зупинення немає, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, отже провадження може бути призначене до судового розгляду.

Таким чином, в наявності достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

З приводу клопотанням про повернення застави, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Стаття 182 цього Кодексу, що регулює питання обрання запобіжного заходу у виді застави, не містить норми щодо строку дії цього запобіжного заходу, на противагу ст.ст. 181, 183 в поєднанні зі ст. 196 цього Кодексу, які зобов`язують суд визначати в ухвалі про обрання чи продовження таких заходів строк її дії.

Не містить КПК України і норми щодо необхідності продовження строку дії застави.

В інформаційному листі від 30 грудня 2016 року №9-3167/0/4-16 Щодо вжиття заходів загального характеру, зумовлених порушенням ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які встановлені у рішенні Європейського суду з прав людини від 9.10.2014 у справі «Чанєв проти України», Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначено, що строк застосування запобіжних заходів у виді, зокрема застави та особистої поруки, не обмежений, на відміну від запобіжних заходів у виді, зокрема, домашнього арешту чи тримання під вартою, які обмежені терміном дії, визначеним в ухвалі.

З аналізу норм ст. 182 КПК України вбачається, що застава має на меті забезпечення виконання зокрема, обвинуваченим покладених на нього обов`язків протягом здійснення, зокрема, судового провадження, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Даних про порушення обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 покладених на них обов`язків немає, однак і судовий розгляд даного кримінального провадження ще не розпочато.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, в задоволенні клопотання сторони захисту про повернення застави слід відмовити.

Щодо клопотання сторони захисту про скасування арешту та повернення майна, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Заходами забезпечення кримінального провадження за приписами ч. 2 ст. 131 КПК України є, у тому числі для цілей даного клопотання, тимчасове вилучення майна та арешт майна.

Згідно положень ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на зміст обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування не вбачається за можливе визначити статус тимчасово вилученого та арештованого майна.

На даний час судовий розгляд кримінального провадження не розпочато, докази у справі не досліджувались, тому суд приходить до переконання, що клопотання сторони захисту про скасування арешту та повернення майна є передчасним

Керуючись ст.ст. 170, 182, 314-316 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у вказаному кримінальному провадженні у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського міського суду (м. Рівне, вул. Шкільна, 1) на 23.09.2022, 11:00 год.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

В судове засідання викликати учасників судового провадження.

В задоволенні клопотання сторони захисту про повернення застави - відмовити.

У задоволенні клопотання сторони захисту про скасування арешту та повернення майна - відмовити.

Ухвала остаточна оскарженню не підлягає, заперечення на неї може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення за кримінальним провадженням.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1