КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-сс/4809/377/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.09.2022 року м. Кропивницький
Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
при участі:
прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 серпня 2022 року, якою стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єкатеринбург, Росія, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , е не судимого,

обрано запобіжний захід у межах досудового розслідування, у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів - до 20 жовтня 2022 року, 09 години 57 хвилин, визначено розмір застави 198 480 гривень.

ВСТАНОВИЛА:

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України (вчинення незаконного придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу, з метою збуту, та незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, повторно).

Обставини вчинення кримінального правопорушення як їх наразі встановлено органом досудового розслідування, наступні.

ОСОБА_8 , у невстановлений час та у невстановленому місці придбав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс. Даний наркотичний засіб ОСОБА_8 зберігав по місцю свого проживання, і у подальшому, 14 липня 2022 року, біля будинку свого проживання, збув його особі з легендованими особистими даними ОСОБА_9 за 200 гривень.

Після чого наркотичний засіб у легендованої особи вилучено працівниками поліції.

Пізніше, 22 серпня 2022 року, працівниками поліції проведено обшук домоволодіння ОСОБА_8 , виявлено та вилучено п`ять пакетиків із рослинною речовиною, яка, відповідно до висновку експерта, є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом.

Слідчий суддя задовольнив клопотання тимчасово виконуючого обов`язки слідчого СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 про застосування щодо ОСОБА_8 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосував вказаний запобіжний захід в межах досудового розслідування, визначивши також заставу.

Слідчий суддя визнав обґрунтованою підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а також врахував тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та обставини, передбачені ст. 178 КПК України. Виявлено також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, як можливість продовжити злочинну діяльність, вчинити нове кримінальне правопорушення.

Судове рішення оскаржено стороною захисту, адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Свої вимоги мотивує наступними доводами.

Не доведено, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного та не запобігатиме наявним ризикам.

Слідчим суддею не достатньою мірою взято до уваги обставини, передбачені ст. 178 КПК України: міцність соціальних зв`язків підозрюваного, наявність постійного місця проживання, батька похилого віку, який потребує допомоги підозрюваного.

ОСОБА_8 виявляє готовність сприяти досудовому розслідуванню, надавати показань, прибувати на кожен виклик слідчого, прокурора.

Розмір застави слідчим суддею визначений занадто великий, зважаючи на відсутність у підозрюваного постійного місця роботи та сталого заробітку.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку сторони захисту (адвоката ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_8 ), які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати ухвалу слідчого судді, обравши запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, думку прокурора, який заперечив задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Причетність ОСОБА_8 до інкримінованого кримінального правопорушення (обґрунтованість підозри) підтверджується наданими прокурором інформацією та фактами:протоколом обшуку від 22.08.2022, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 14.06.2022, протоколо пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.06.2022, висновком судової експертизи № СЕ-19/112-22/5267-НЗПРАП від 26.07.2022, протоколом проведення НСРД (контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки) від 15.07.2022, висновком судової експертизи № СЕ-19/112-22/6458-НЗПРАП від 23.08.2022.
У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Зважується на практику Європейського суду, - тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, позицію ЄСПЛ, яка висвітлена в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», - суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, відноситься до категорії умисних, тяжких, корисливих, санкція передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна.

Також, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються й наступні обставини.

Підозрюваний ОСОБА_8 безробітний, не навчається, сталого джерела доходу для існування не має, не одружений, без утриманців.

Як встановлено в судовому засіданні слідчим суддею, джерелом до існування ОСОБА_8 являвся саме продаж наркотичних засобів, зберігання яких відбувалось по місцю проживання підозрюваного.

Враховуючи відсутність майнового доходу, сталого заробітку, є підстави вважати про можливість ОСОБА_8 вчинити новий, аналогічний злочин.

Наведене вище у сукупності свідчить про суспільну небезпеку підозрюваного.

У даному кримінальному провадженні тільки нещодавно розпочате досудове розслідування, триває збирання доказів, в тому числі речових, проведення слідчих дій.
Враховуючи зазначене вище у сукупності, можливо стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, підозрюваний ОСОБА_8 , зважаючи на тяжкість інкримінованих злочинів, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відповідальності за вчинення злочинів, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити нові (аналогічні) кримінальні правопорушення.
З огляду на означене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя місцевого суду правильно оцінив наявні ризики та обґрунтовано задовольнив клопотання органу досудового розслідування, обравши стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а у такому випадку не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Отже, обраний відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У конкретному випадку, обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту, в тому числі з приводу неврахування слідчим суддею вимог ст. ст. 177-178 КПК України, спростовуються зазначеним вище.

Щодо наявності у підозрюваного ОСОБА_8 місця проживання, - вказане, як слідує з матеріалів клопотання, не є стримуючим від вчинення протиправних дій фактором для підозрюваного, не свідчить про убезпечення від наявних ризиків, у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів, тим більше, саме по місцю проживання у підозрюваного виявлено і вилучено наркотичний засіб.

Щодо розміру визначеної судом застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Як встановлено ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: п. 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як слідує з матеріалів клопотання, слідчий суддя, при визначенні розміру застави врахував суспільну небезпеку кримінального правопорушення, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_8 , особу останнього, його матеріальний стан.

Також, слідчим суддею враховано виказану в судовому засіданні підозрюваним готовність до сплати застави, оскільки, за заявою підозрюваного, він має таку майнову можливість.

На підставі вказаного суд визначив ОСОБА_8 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198 480 гривень.

Тобто, дії суду відповідають вимогам кримінального процесуального закону.

Відтак, беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість постановленого слідчим суддею судового рішення, тому залишає оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 серпня 2022 року, якою стосовно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у межах досудового розслідування, у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів - до 20 жовтня 2022 року, 09 години 57 хвилин, визначено розмір застави 198 480 гривень, залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4