Справа №760/5320/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(повний текст)

7 липня 2022 року м. Київ
Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 Кримінального кодексу України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000094 від 21.04.2022 р. питання щодо доцільності продовження строку перебування під вартою та клопотання обвинуваченої про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13 травня 2022 р. обвинуваченій продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 11 липня 2022 р. включно.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор просив продовжити обвинуваченій строк тримання під вартою. Вважає, що знаходячись на волі обвинувачена може переховуватися від суду з метою уникнення можливого покарання за вчинене кримінальне правопорушення та продовжити злочинну діяльність. Зазначає, що обвинувачена обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, що спрямований проти основ національної безпеки України і ризики, передбачені ст. 177 КПК України та зазначені в ухвалі Солом`янського районного суду м. Києва від 13 травня 2022 р. на даний час не відпали та продовжують існувати. Крім того, прокурор вказав, що виходячи із змісту досліджених доказів, зокрема, змісту телефону обвинуваченої, можна зробити висновок, що обвинувачена збиралася виїхати до м. Бєлгород, а тому існує ризик переховування обвинуваченої на території РФ.

Обвинувачена та її захисник проти думки прокурора заперечували. Захисник вказав, що ризики, передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України та зазначені прокурором свого підтвердження не знаходять, тому заявив клопотання про зміну запобіжного заходу.

Обвинувачена зазначила, що запобіжний захід у виді домашнього арешту зможе запобігти ризикам, зазначеним в ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, а самі ризики, зазначені прокурором є необґрунтованими.

В зв`язку із зазначеною позицією обвинувачена подала клопотання про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт, вказавши, що вона за станом здоров`я не може перебувати в слідчому ізоляторі. Крім того, вважає, що ризики, зазначені прокурором, виключаються у випадку застосування до неї запобіжного заходу у виді домашнього арешту із носінням електронного засобу контролю, оскільки за таких обставин вона фізично не зможе вийти із квартири, а також вчинити новий злочин.

Заслухавши прокурора, обвинувачену, її захисника, дослідивши матеріали справи, суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачуються ОСОБА_7 , те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом та приходить до висновку, що обставини, на які посилається прокурор у обвинувальному акті, дають достатні підстави суду вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачена може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам обвинуваченої переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Суд не погоджується із думкою обвинуваченої, що запобіжний захід у виді домашнього арешту із носінням електронного засобу контролю зможе запобігти ризику втечі. Так, місце проживання обвинуваченої не є охоронюваним приміщенням, а тому обвинувачена зможе безперешкодно його покинути, електронний засіб контролю також фізично перешкодити цьому не зможе оскільки є лише пристроєм відстежування переміщень особи, а не блокування її рухів.
Під час судового розгляду були досліджені докази, зокрема, протокол огляду мобільного телефону обвинуваченої від 12 березня 2022 р, виходячи із змісту якого вона на початку березня 2022 р. намагалася виїхати до м. Бєлгород, де в неї проживає племінниця.
Крім того, під час судового розгляду обвинувачена повідомила суд, що на початку року також мала намір виїхати до Угорщини.
Також судом враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні яких вона обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченої.
Так, санкцією ч. 1 ст. 111 Кримінального кодексу України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої
Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , вид та міру покарання, що загрожує їй у випадку визнання винуватою та зазначені вище обставини, суд вважає наявним ризик того, що вона може переховуватися від суду задля уникнення даного покарання.
Цей ризик ураховується судом у сукупності із ризиком вчинити інший злочин.
Так, згідно наявної у всесвітній мережі «Інтернет» інформації, зокрема, сайту «Миротворець» та на багатьох інших інтернет-ресурсах, обвинувачена займається антиукраїнською пропагандою, свідомо бере участь у дестабілізації суспільно-політичної обстановки в Україні, а також інформаційних операціях Росії (країна-агресор) та участь в актах гуманітарної агресії проти України. Вона підтримує сепаратистський рух на Донбасі і анексію Криму, виступала на російському телебаченні, де звинувачувала Інститут національної пам`яті України в тому, що там хочуть "змінити генетичний код українців".
Оскільки об`єктивною стороною злочину, який інкримінується обвинуваченій, є надання іноземній державі, іноземній організації та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України за допомогою месенджерів та всесвітньої мережі «Інтернет», суд обґрунтовано вважає, що існує ризик продовження такої діяльності під час перебування обвинуваченої під домашнім арештом, оскільки такий запобіжний захід не виключає можливості обвинуваченої користуватись електронними пристроями із доступом до соціальних мереж та месенджерів.
Таким чином, суд вважає, що існують обґрунтовані ризики того, що перебуваючи на волі, обвинувачена може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Виходячи із зазначеного, суд вважає встановленими та доведеними ризики, що передбачені ч.1 та 5 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.
При вирішення питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом враховано стан здоров`я обвинуваченої.
Так, виходячи із змісту інформації Київської міської медичної частини Центру охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України в м. Києві та Київській області від 15.06.2022 р., стан здоров`я ОСОБА_7 на даний час стабільний, задовільний. Термінового лікування як в умовах Київської міської медичної частини так і в лікарняних закладах МОЗ України вона не потребує.
У суду також відсутні будь-які підтвердження неможливості перебування ОСОБА_7 в слідчому ізоляторі за станом здоров`я.
Застосування до обвинуваченої запобіжної заходу у виді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції від 04.11.1950 року «Про захист прав людини і основоположних свобод», оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Суду не надано жодних доказів того, що ризики, передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України та зазначені в ухвалі Солом`янського районного суду від від 13 травня 2022 р., якою обвинуваченій було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, зменшилися чи зникли. Будь-які дані у суду щодо цього також відсутні. Виходячи із зазначеного, клопотання сторони захисту задоволенню не підлягають.
Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загально - суспільних прав та інтересів.
Відповідно до ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1… Кримінального кодексу України.
Таким чином, врахувавши положення ст. 177 та 178 КПК України, зокрема, репутацію обвинуваченої, яка, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду або вчинити новий злочин та те, що застава не зможе запобігти цьому, суд не визначив розмір застави.
Виходячи із зазначеного, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_7 відмовити.
Продовжити обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Строк дії ухвали до 4 вересня 2022 р. включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошується 12 липня 2022 року о 17.30.

Головуючий

Судді