Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/7903/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року Cлідчий суддя Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання заступника керівника Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у рамках кримінального провадження № 0000092 від 07.04.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 2 ст. 110-2 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Заступник керівника Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на рахунки - НОМЕР_1 українська гривня; НОМЕР_1 - євро; НОМЕР_1 російський рубль; НОМЕР_1 - долар США, які відкриті у АТ «Укрсиббанк» (МФО 351005) на ім`я та ТОВ «Брокард-Україна» (ЄДРПОУ 24597296), а також на грошові кошти, шо знаходяться на даних рахунках; заборонити ТОВ "Брокард -Україна", його посадовим та іншим особам за довіренністю (дорученням), службовим особам АТ "Укрсиббанк" та уого ьтериторіальних відділень (філій) проводити будь-які банківські операції, що призведуть до зменшення залишку грошових коштів на зазначеномк рахунку; зобов`язати банківську установу АТ "Укрсиббанк"надати прокурорам групи прокурорів та слідчим групи слідчих у вказаному кримінальному провадження інформацію про залишки коштів на рахунках на момент накладення арешту у вигляді довідки. Зметою недопущення відчуження майна, чи внесення змін про власника (ів), а також з метою забезпечення арешту майна просив розглядати на підставі ч.2 ст. 172 КПК України вказане клопотання без повідомлення власника.
Як убачається з матеріалів справи Подільською окружною прокуратурою м. Києва здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000092, відомості щодо якого внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.04.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 110-2 КК України, за фактом діяльності організованої групи осіб, які забезпечували функціонування підконтрольних суб`єктів господарювання з метою здійснення протиправної діяльності, спрямовану у тому числі на привласнення коштів, а також на фінансування дій, вчинених з метою насильницької зміни чи повалення конституційної ладу або захоплення державної влади.Досудовим розслідуванням встановлено, що до вказаної протиправної діяльності можуть бути причетні службові особи ТОВ «Брокард-Україна» (ЄДРПОУ 24597296) та ТОВ «Егзагон» (ЄДРПОУ 23738441), зареєстровані за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 134-А.Встановлено, що кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «Брокард-Україна» є громадянка рф ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: рф, АДРЕСА_1 ). Завсновник-кіпрський Indeon Holding Limited. Володіна ОСОБА_5 - генеральний директор «Л`Етуаль», вона володіє незначною часткою статутного капіталу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Основний акціонер «Алькор і Ко» - кіпрська Letu Holdings Limited.Крім того, Тет`яна Володіна є бенефіціаром кіпрської « ІНФОРМАЦІЯ_2 », якій в Україні належить один з найбільших імпортерів косметики та парфумерії Hexagone. Партнерами Hexagone є Brocard, Watsons, Letu.ua.У той же час встановлено, що 100 % статутного капіталу ТОВ «Брокард-Україна» (ЄДРПОУ 24597296), зареєстроване за адресою: м. Київ,вул. Кирилівська, буд. 134-А, у розмірі 631 250 грн володіє ОСОБА_8 (Кіпр), кінцевим бенефіціаром якого також є громадянка рф ОСОБА_4 , зареєстрована за адресою: рф, АДРЕСА_2 .Значна частина грошових коштів отриманих ТОВ «Брокард Україна» (ЄДРПОУ 24597296) за реалізовану продукцію спрямовуються на підконтрольні рахунки, які належать ТОВ «Брокард-Україна», відкриті банківських установах на території Європейського союзу, республіки Кіпр.Поряд з цим, отримані грошові кошти використовувались для фінансування дій, можливо вчинених з метою захоплення державної влади зміни меж території або державного кордону України, у т.ч. шляхом сприяння російським окупаційним військам під час підготовки та розв`язування агресивної війни проти України.Також встановлено, що кінцевий бенефіціарний власник ТОВ «Брокард- Україна» (ЄДРПОУ 24597296) ОСОБА_4 на території рф здійснює господарську діяльність та сплачує податки до бюджету країни агресора.Таким чином, ТОВ «Брокард-Україна» має відношення до російського капіталу, а тому існує високий ризик у прийнятті рішень керівництвом ТОВ «Брокард-Україна» на шкоду державній безпеці України.Одночасно з тим, встановлено, що ТОВ «Брокард-Україна» (ЄДРПОУ 24597296 м. Київ, вул. Фрунзе, буд. 134-А) відкрито рахунки у наступній банківській установі АТ «Укрсиббанк» (МФО 351005): НОМЕР_1 українська гривня; НОМЕР_1 - євро; НОМЕР_2 25099 - російський рубль; НОМЕР_1 - долар США. В подальшому, банківські рахунки ТОВ «Брокард-Україна» (ЄДРПОУ 24597296) визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.Зважаючи на можливу втрату активів зазначеного СГД, вчинення дій посадовими особами вищевказаного СГД на шкоду державній безпеці України, враховуючи, що грошові кошти можуть бути подальшому переказані із розрахункових рахунків НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , які відкриті у АТ «Укрсиббанк» (МФО 351005), що призведе до втрати головного головного доказу у кримінальному провадженні та ускладнить належне здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні. Вищезазначене вказує на необхідність накладення арешту на дані розрахункові рахунки, а також на грошові кошти, що на них знаходяться. Розрахункові рахунки ТОВ «Брокард-Україна» відкриті у банківській установі АТ «Укрсиббанк» (МФО 351005): НОМЕР_1 українська гривня; НОМЕР_1 - євро; НОМЕР_1 російський рубль; НОМЕР_1 - долар США в порядку ст. 98 КПК України визнано речовими доказами у кримінальному провадженні. Накладення арешту на вище перелічені рахунки викликано необхідністю збереження грошових коштів, які містяться на них, як речових доказів з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення чи відчуження.Незастосування такого виду забезпечення кримінального провадження як -арешт на вказане вище майно негативно вплине на кримінальне провадження, унеможливить встановлення всіх важливих обставин події вчиненого кримінального правопорушення та причетних осіб, а також може призвести до їх втрати, що сприятиме уникненню особами, винними у вчиненнікримінального правопорушення, передбаченої закономкримінальної відповідальності.Враховуючи, що на даний час існує загроза відчуження грошових коштів, отриманих внаслідок протиправних дій ТОВ «Брокард-Україна» (ЄДРПОУ 24597296) та його посадових осіб, зметою встановлення істини по кримінальному правопорушенню, збереження та залежного дослідження речових доказів, а також забезпеченню здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні виникла необхідність накладенні арешту на вищевказані розрахункові рахунки ТОВ «Брокард-Україна». Потреби досудового розслідування виправдовують такий спосіб втручання у права і свободи особи та застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження.
З огляду на клопотання прокурора про розгляд справи без повідомлення власника майна з метою забезпечення арешту майна (з метою недопущення відчуження майна, чи внесення змін про власника (ів)) слідчий суддя на підставі ч.2 ст. 172 КПК України постановив здійснювати розгляд клопотання про арешт майна без повідомлення власника.
Прокурор у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки слідчого суддю не повідомив, своїх процесуальних прав на участь у судовому засіданні не використав, свою позицію щодо клопотання не висловив. Розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд: взяти участь у судовому засіданні, надати суду свою позицію щодо заявленого клопотання та додатково долучити докази не скористався.
Відповідно до ч. 1 ст. 172 Кримінального процесуального кодексу України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
За таких обставин слідчим суддею постановлено проводити засідання за відсутності прокурора, належним чином повіджомленого про дату та час судового засідання.
Ознайомившись з клопотанням та дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів і накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Як убачається з постанови прокурора про визнання речовими доказами від 11 квітня 2022 рок угрошові кошти, які належать ТОВ «Брокард-Україна», які знаходяться на розрахункових рахунках у, зокрема, банківській установі АТ «Укрсиббанк» (МФО 351005): НОМЕР_1 українська гривня; НОМЕР_1 - євро; НОМЕР_1 російський рубль; НОМЕР_1 - долар США визнано речовими доказами у кримінальному провадженні
Тоді як у клопотанні зазначено про необхідність накладення арешту як на розрахункові рахункиТОВ «Брокард-Україна» відкриті у банківській установі АТ «Укрсиббанк» (МФО 351005): НОМЕР_1 українська гривня; НОМЕР_1 - євро; НОМЕР_1 російський рубль; НОМЕР_1 - долар США, так і на грошові кошти, що на них знаходяться. При цьому слідчому судді не було надано доказів, що вказані розрахункові рахунки було визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.
Оцінюючи відповідність майна, на яке прокурор просить накласти арешт, критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, слідчий суддя встановив, що у постанові про визнання речовим доказом від 11.04.2022 року прокурор зазначив як "необхідність визнати речовим доказом гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, що знаходяться на банківських рахунках у", зокрема "АТ "Укрсиббанк", оскільки це має значення речового доказу".
Слідчий суддя дійшов висновку, що прокурор не забезпечив визнання відповідних корпоративних прав речовим доказом у порядку, передбаченому положеннями ст.ст.98, 110 КПК України, а саме шляхом винесення постанови про визнання речових доказів з вказівкою на те, за якими конкретними критеріями зі ст.98 КПК України такі корпоративні права мають ознаки відповідного джерела доказів. Також Ухвала про арешт від 07.06.2022 року не містить жодного аргументу на те, щоб зазначені корпоративні права віднести до речових доказів. Відтак, лише сама по собі вказівка на те, що певне майно є речовим доказом, за відсутності будь-яких інших доводів, виключає можливість накладення арешту на відповідні об`єкти.
Аналогічна позиція щодо незаконності подібних рішень про накладення арешту на майно відображена у практиці Верховного Суду.
Так, зокрема, згідно з положеннями Постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.03.2021 (Провадження №11-410сап20), сам по собі опис установлених органом досудового розслідування обставин вчинення кримінального правопорушення та виклад дослівного змісту частини першої статті 98 КПК України, без обґрунтування, за якими з критеріїв цієї норми відповідні об`єкти визнано речовими доказами, свідчить про те, що прокурор у клопотанні не довів мету накладення арешту - збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 Кримінального процесуального кодексу України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно зі ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Не допускається арешт майна/коштів банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, а також майна/коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Відповідно до ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України. Одними з таких засад є законність (ст.7 ч. 1 п.2 КПК України).
Так, відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України принципом кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Прокурором у поданому клопотанні та доданих до нього матеріалах не була доведена наявність підстав, передбачених п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, а також наявність обставин, які підтверджують, що незастування заборони або обмеження користування, розпоряджання майном незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, а відтак, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання про арешт майна.
Враховуючи вищезазначене, керуючись ст. ст. 98, 170 - 173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні клопотання заступника керівника Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на рахунки - НОМЕР_1 українська гривня; НОМЕР_1 - євро; НОМЕР_1 - російський рубль; НОМЕР_1 - долар США, які відкриті у АТ «Укрсиббанк» (МФО 351005) на ім`я ТОВ «Брокард-Україна» (), а також на грошові кошти, шо знаходяться на даних рахунках - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1