Справа № 351/6/22
Провадження № 11-кп/4808/448/22
Категорія ч. 3 ст. 185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 00000008 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 22 липня 2022 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Перевозець Калуського району Івано-Франківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, раніше судимого, востаннє 22.03.2022р. Надвірнянським районним судом за ст. 185 ч.3 КК України, на підставі ч.1 ст. 71 КК України до 6 років 3 місяців позбавлення волі,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22 березень 2022 р., призначено обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.
В строк відбування покарання остаточно призначеного за даним вироком зараховано покарання, частково відбуте за вироком Надвірнянського районного суду від 22 березня 2022 р.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 21 липня 2021р. з часу фактичного затримання.
Стягнуто із ОСОБА_6 на користь Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру витрати на залучення експертів, у зв`язку із проведенням експертиз: № 306/21-28 від 19.02.2021р., № 304/21-28 від 22.02.2021р., № СЕ-19/109-21/9767-Д від 05.10.2021р., № 2240/21-28 від 22.10.2021р. на загальну суму 4976,77 грн.
Цим же вироком та вирішено питання щодо речових доказів,
з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, за наступних обставин.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 , будучи раніше засудженим, правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та в ніч на 02.01.2021, рухаючись автомобілем марки «Renault Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_1 зі сторони міста Косів Івано-Франківської області у напрямку міста Снятин Івано-Франківської області, зупинився поблизу житлового будинку АДРЕСА_2 , який на праві власності належить ОСОБА_8 , догляд за яким здійснює ОСОБА_9 .

Перебуваючи поблизу вказаного господарства, ОСОБА_6 , зрозумівши, що у новозбудованому будинку ніхто не проживає, вирішив вчинити крадіжку чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна шляхом вільного доступу підійшов до житлового будинку ОСОБА_8 , де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, переслідуючи корисливий мотив таємне викрадення чужого майна, діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, зламавши серцевину врізного замка дверей з тильної сторони будинку, проник в середину житлового будинку, де демонтував із стіни кухні та повторно, таємно, викрав бойлер марки «Chaika» вартістю 2152 (дві тисячі сто п`ятдесять дві) гривні, завдавши потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

Після вчинення крадіжки ОСОБА_6 покинув місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить вирок суду змінити та призначити менш суворе покарання. Вважає, сирок надто суворим та таким що не відповідає принципам гуманності та справедливості покарання. Вказує, що суд при винесенні вироку повинен виходити із необхідності відповідності призначеного покарання тяжкості злочину, можливості виправлення особи без великого терміну позбавлення волі. Стверджує, що суд не врахував обставин, що пом`якшують покарання, а саме: повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння слідству та невелика сума майнової шкоди.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_6 просив вирок змінити та призначити менш суворе покарання, врахувавши всі наведені ним обставини;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання таким, що відповідає вимогам закону.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, з таких підстав.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З врахуванням того, що розгляд кримінального провадження проводився в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, фактичні обставини кримінальних правопорушень, доведеність винуватості ОСОБА_6 та кваліфікація його дій, апелянтом не оскаржується та не перевіряються апеляційним судом.

Оскільки в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 оспорює вирок суду в частині призначеного покарання, суд апеляційної інстанції перевіряє судове рішення в цій частині.

Так, частинами 1 та 2 ст. 65 КК України визначено, що суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

За приписами ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону, а також враховував практику Європейського суду з прав людини.

За змістом оскарженого вироку, суд першої інстанції встановив обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України, а саме рецидив злочинів. Щодо обставин, які відповідно до вимог ст. 66 КК України пом`якшують покарання, то суд визнав - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винуватого, який на ОСОБА_10 обліку у психіатра не числиться, не перебуває на обліку в нарколога, думку потерпілого про обрання покарання обвинуваченому. Також, суд першої інстанції врахуваа те, що інкримінований злочин обвинувачений ОСОБА_6 вчинив до постановлення вироку Надвірнянського районного суду від 22.03.2022р. яким він засуджений за ст. 185 ч.3 КК України із застосуванням ст.71 КК України та призначено покарання у виді 6 (шести) років 3(трьох) місяців позбавлення волі.

З огляду на ці обставини, суд першої інстанції дійшов переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливі при ізоляції його від суспільства та призначив покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.03.2022 р., остаточно призначено обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повній мірі врахував ті обставини, на які посилається ОСОБА_6 в апеляційній інстанції.

Те, що апелянт вину визнав у повному обсязі, стало підставою для віднесення до обставин, які пом`якшують покарання, - щирого каяття.

Так, щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Також, суд першої інстанції належно врахував пояснення потерпілого щодо призначення ОСОБА_6 покарання та відомості про майнову шкоду потерпілому ОСОБА_9 .

Суд першої інстанції, з урахуванням даних щодо особи ОСОБА_6 , обставин, які пом`якшують покарання та обставин, які обтяжують покарання, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, призначив покарання в межах, встановлених у санкції ч. 3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на найменші строки.

На думку суду апеляційної інстанції призначене ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, з врахуванням всіх фактичних обставин по кримінальному провадженню, є таким, що відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, необхідними та достатніми для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його тяжкість, в сукупності з обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, даними про особу ОСОБА_6 , дійшов правильного висновку призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень саме шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.03.2022 р.

На думку суду апеляційної інстанції, визначене судом першої інстанції остаточне покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років є законним та справедливим, відповідає принципам індивідуалізації покарання та гуманізму, є балансом між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

За таких обставин, підстав для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 не здобуто, а тому його необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Вирок Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 22 липня 2022 року щодо ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4