ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/463/22 Справа № 691/1260/21 Категорія: ст. 331 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:

прокурора в режимі відеоконференції з

Городищенським районним судом ОСОБА_6 ,

захисника в режимі відеоконференції з

Смілянським міськрайонним судом ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси виділені матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 05 серпня 2022 року про продовження обвинуваченій ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 03.10.2022 включно, -

в с т а н о в и л а :

В провадженні Городищенського районного суду Черкаської області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000002 щодо ОСОБА_8 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст. 115 КК України.

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_8 на 60 днів.

05.08.2022 ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області клопотання прокурора задоволено, та продовжено обвинуваченій ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 03.10.2022 включно.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник обвинуваченої ОСОБА_8 - ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій, вважаючи її незаконною, просив скасувати та відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник ОСОБА_7 вказує на те, що прокурором не доведено наявність заявлених ризиків, а також неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів. Зазначає, що обвинуваченій в порушення вимог КПК України прокурором не було вручено клопотання про продовження строку тримання під вартою та додані до нього матеріали.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу місцевого суду залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано.

Відповідно до положень ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст. 176 цього Кодексу.

При цьому Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які , незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р.).

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_8 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Під час розгляду суд першої інстанції встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, бо є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачена ОСОБА_8 під впливом тяжкості покарання, що її загрожує у разі визнання її винуватою, може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Так, ОСОБА_8 згідно обвинувального акту обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст. 115 КК України, який є особливо тяжким злочином, має високий ступінь суспільної небезпеки та за який, в разі визнання її винуватою, вона може бути засуджена до позбавлення волі на тривалий термін.

У рішенні по справі «Wпроти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Крім того, ОСОБА_8 офіційно не працевлаштована, джерела доходів відсутні, сталих соціальних зв`язків не має, після вчинення кримінального правопорушення, знищила частину доказів - шляхом спалення речей та утоплення частини велосипеда, який належить ОСОБА_9 ..
Також, обвинувачена ОСОБА_8 раніше була засуджена за злочин проти життя людини, та маючи не зняту і непогашену судимість знову обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання від 10 до 15 років позбавлення волі, або довічне позбавлення волі.
Доводи апеляційної скарги про недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними. Під час апеляційного розгляду встановлено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_8 та встановлена обґрунтована наявність ризиків, визначених п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Судом першої інстанції перевірена можливість застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу, та зроблено вірний висновок про відсутність таких підстав.

Згідно ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому посилання апелянта на те, що обвинуваченій не було вручено клопотання про продовження строку тримання під вартою та додані до нього матеріали є безпідставними.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даному етапі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_8 .
З врахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 .

Керуючись ст. 183, 199, 331, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати,-

у х в а л и л а :

Ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 05 серпня 2022 року про продовження обвинуваченій ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 03.10.2022 включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді