Справа № 128/916/22
УХВАЛА
Іменем України

20 червня 2022 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 , представника установи виконання покарань ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці в режимі відеоконференції заяву засудженого: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 23.10.2001 Мурованокуриловецьким районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 185, ст. 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

2) 20.03.2002 Мурованокуриловецьким районним судом Вінницької області за ч. 3, ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнився 24.02.2005 умовно - достроково згідно постанови Ленінського районного суду м. Вінниці від 17.02.2005 на 1 рік 1 місяць 12 днів;

3) 17.09.2007 Крижопільським районним судом Вінницької області за ст.ст. 395, ч. 3, ст. 186, ст. 70, ст. 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

4) 17.03.2011 Кам`янець - Подільським міським судом Хмельницької області за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України до 12 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України здійснено залік з 15.10.2010 по 17.03.2011 з розрахунку день за два. Вироком апеляційного суду Хмельницької області від 14.06.2011 ухвалено вважати засудженим за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у вигляді 15 років позбавлення волі. Згідно ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 15.10.2010 по 18.10.2011 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі,

про умовно-дострокове звільнення, згідно положень ст. 81 КК України,

УСТАНОВИВ:

До Вінницького районного суду Вінницької області надійшла заява засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення, згідно положень ст. 81 КК України, в якій він просить звільнити його умовно-достроково від подальшого відбуття покарання та врахувати, що він став на шлях виправлення, а саме був працевлаштований на виробництві установи та виконує разові доручення представників адміністрації установи по благоустрою території, за що 14 разів отримував заохочення, в 2019 році пройшов навчання по професії «маляр, штукатур», має на меті допомагати своїй сім`ї, яка потребує його підтримки, зокрема своїй дружині та 4 дітям.

На виконання вимоги суду, зазначеної в ухвалі суду про призначення судового розгляду заяви, установою відбування покарання ДУ «Стрижавська ВК (№81)» було надано особову справу засудженого ОСОБА_5 , довідку характеристику на засудженого, довідку щодо стягнень та заохочень, та відомості про працевлаштування та оплату праці засудженого.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав свою заяву та просив її задовольнити. Суду пояснив, що вину в скоєному визнає, щиро розкаюється, хоча розуміє, що обставини, за яких було скоєно злочин, його не виправдовують. Бажає проживати з дружиною та дітьми, які потребують батька, хоче працевлаштуватись. З 2019 року по 2020 рік був працевлаштований на виробництві установи, потім отримав травму ноги, тому допомагав на відділенні як днювальний, виконує також разові доручення. Інвалідність він не встановлював, але вважає, що отримана травма є перешкодою для працевлаштування в установі. Підтримує відносини з дружиною та дітьми, надавалися побачення, отримує посилки та передачі. Стягнення за порушення порядку відбування покарання він дійсно отримував, але вважає, що це лише цифра велика, а порушення були незначні. Стягнуті з нього за вироком суду кошти він не сплатив, тому що не надходив виконавчий лист до установи. Вважає, що він не несе загрози для суспільства, тому просив звільнити його умовно-достроково.

Представник установи відбування покарання в судовому засіданні при вирішенні клопотання засудженого підтримав подану установою характеристику на засудженого та пояснив, що адміністрація установи вважає недоцільним застосовувати до ОСОБА_5 ст. 81 КК України, оскільки він не досяг ступеня виправлення, необхідного для умовно-дострокового звільнення. Також пояснив, що в ДУ «Стрижавська ВК (№81)» ОСОБА_5 отримав 4 стягнення, інші стягнення отримував в попередніх установах відбування покарання. На його думку, засуджений ОСОБА_5 міг би працювати, та він дійсно виконує разові доручення в установі. Клопотання засудженого він не підтримує.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви засудженого, враховуючи дані про його особу та його поведінку в установі, зокрема те, що поведінка ОСОБА_5 не була сталою та зразковою, а ставлення до праці не відповідає тим вимогам, за яких до нього можна було б застосувати ст. 81 КК України, тому вважає, що ОСОБА_5 на даний час не довів своє виправлення.

Вивчивши заяву засудженого, вислухавши його пояснення, з`ясувавши позицію захисника, прокурора та представника установи відбування покарань, дослідивши матеріали даної справи та особової справи ОСОБА_5 , суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 є засудженим вироком Кам`янець - Подільського міського суду Хмельницької області від 17.03.2011 за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України до 12 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України здійснено залік з 15.10.2010 по 17.03.2011 з розрахунку день за два. Вироком апеляційного суду Хмельницької області від 14.06.2011 ухвалено вважати засудженим за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у вигляді 15 років позбавлення волі. Згідно ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 15.10.2010 по 18.10.2011 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Початок строку засудженому ОСОБА_5 рахується з 17.03.2011, кінець строку відбування покарання 12.10.2024.

З характеристики засудженого ОСОБА_5 , наданої установою виконання покарань, вбачається, що ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 15.10.2010, де за період з 2010 до 2018 року в різних установах відбування покарання 5 разів заохочувався, 22 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності.

В державну установу «Стрижавська ВК (№ 81)» прибув 03.12.2018, де за час відбування покарання чотири рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, з них двічі поміщався в ДІЗО за вживання спиртовмісних речовин, та 9 разів заохочувався, що на думку адміністрації установи не свідчить про сталість його виправлення. Засуджений ОСОБА_5 на виробництві установи був працевлаштований в бригаді № 2, де у 2018 2020 роках в різні місяці працював в якості різноробочого. На даний час перебуває на відділені соціально-психологічної служби, де виконує разові доручення представників адміністрації установи по благоустрою території установи, однак корисної ініціативи не проявляє, виконує лише під наглядом адміністрації установи. Засуджений ОСОБА_5 в 2019 році пройшов навчання в Стрижавському навчальному центрі № 81 по професії «маляр, штукатур» і отримав свідоцтво про присвоєння робітничої професії, однак ініціативи в її реалізації не проявляє.

Намагається підтримувати рівні взаємовідносини з іншими засудженими, не конфліктує. Спальне місце та приліжкову тумбочку не завжди утримує в чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Не завжди дбайливо ставитись до майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи, намагається здійснювати за ними належний догляд, та використовує їх тільки за призначенням. Намагається виконувати передбачені законом вимоги персоналу установи, в більшості випадків під контролем адміністрації установи. Залучений до реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених за напрямком «Підготовка до звільнення», проте активної участі у реалізації цієї програми не приймає. Згідно вироку суду значаться витрати за проведення судових експертиз 2 165 грн, але виконавчі листи до установи не надходили. Підтримує соціально-корисні зв`язки з дружиною, сестрою та братом, надано дванадцять короткострокових побачень, з них сім з адвокатом, та одне тривале, отримав шість передач, тридцять дві посилки. На профілактичному обліку не перебуває.

12.04.2017 комісією установи було погоджено застосування ст. 101 КВК України, як особі, що стає на шлях виправлення. Однак 05.05.2017 міжрегіональною комісією відмовлено в застосуванні ст. 101 КВК України.

25.07.2018 комісією погоджено в застосуванні ст.101 КВК України (зміні умов тримання, а саме переведення до колонії з середнім рівнем безпеки), як особі, що стає на шлях виправлення.

25.10.2019 комісією установи було відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 05.12.2019 в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно положень ст. 82 КК України, відмовлено. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 08.01.2020 дану ухвалу було залишено без змін.

21.01.2021 комісією установи було відмовлено в застосуванні ст. 81 КК України.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 27.10.2021 в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно положень ст. 82 КК України, відмовлено.

Згідно підсистеми «Касандра» Єдиного реєстру засуджених та осіб узятих під варту, ОСОБА_5 має середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення.

Згідно характеристики, установа виконання покарань вважає, що до засудженого недоцільно застосувати ст. 81 КК України, з урахуванням того, що ОСОБА_5 26 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності та адміністративною комісією установи 21.01.2021 було відмовлено ОСОБА_5 в застосуванні ст. 81 КК України, що не може свідчити про сталість його виправлення, також ОСОБА_5 тричі притягувався до кримінальної відповідальності, раніше звільнявся умовно - достроково, після чого вчинив новий умисний насильницький особливо тяжкий злочин.

З довідки про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень від 02.06.2022, вбачається, що до засудженого було застосовано 26 дисциплінарних стягнень протягом 2011 - 2020 р.р., останнє з яких 01.09.2020, та 14 заохочень протягом 2016 - 2022 р.р., з яких 9 подяк, 3 додаткових тривалих побачення та 2 дострокових зняття раніше накладеного стягнення. Тобто після застосування останнього стягнення засуджений отримав 4 заохочення: 2 заохочення в 2021 році та 2 заохочення в 2022 році.
З наданих довідок про працевлаштування засудженого вбачається, що ОСОБА_5 працював в грудні 2018 року, січні - лютому, травні - серпні та жовтні - грудні 2019 року, січні - лютому, квітні, червні - серпні 2020 року,при цьому отримував відповідну винагороду. З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_5 не був постійно працевлаштованим працівником, а отримував винагороду за наслідком укладених договорів про надання послуг, що укладаються на строк в межах одного місяця, оплата праці здійснюється залежно від обсягу наданих послуг, тобто на отримання доходу впливає виключно наявність виконаної роботи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, його участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вимог адміністрації установи виконання покарання, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених, це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки та ресоціалізація засудженого - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не лише виправлення засуджених, але також запобігання вчиненню ними та іншими особами нових злочинів та безпосередньо кару засудженого.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше був засуджений за вчинення умисних, в тому числі корисливих злочинів, звільнявся умовно-достроково, двічі йому надавався іспитовий строк, після чого належних висновків не зробив та знову вчинив умисний особливо тяжкий насильницький злочин. Тобто надання йому іспитового строку та застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання не сприяло процесу виправлення та відмови від протиправної поведінки в подальшому.

Суд звертає увагу, що ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 05.12.2019, яку залишено в силі ухвалою Вінницького апеляційного суду від 08.01.2020, та ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 27.10.2021 в задоволенні клопотань засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно положень ст. 82 КК України, відмовлено та встановлено, що засуджений ОСОБА_5 не довів своєю поведінкою, що став на шлях виправлення, не проявив готовності до самокерованої і правослухняної поведінки, не досяг ступеня виправлення, визначеного вимогами ст. 82 КК України. Після чого на даний час минуло лише 8 місяців та за такий період він не міг досягти ступеня виправлення, який свідчив би про його повне виправлення, а не лише становлення на шлях виправлення.

Також засуджений ОСОБА_5 , відбуваючи покарання з 17.03.2011 та будучи працевлаштованим в установі, до даного часу, тобто за більш ніж 10 років, взагалі не відшкодував судові витрати, отримавши при цьому достаньо доходу для їх відшкодування, при цьому бажання щодо їх добровільного відшкодування не висловлював.

Суд вважає, що сам факт належної поведінки протягом останнього часу під час відбування покарання не є безумовною передумовою умовно-дострокового звільнення, та не може погодитися з позицією засудженого, що він притягувався до дисциплінарної відповідальності за незначні порушення дисципліни, оскільки вчинені порушення свідчать про відсутність бажання дотримуватися встановлених правил відбування покарання протягом тривалого часу, вчинення таких повторно, а нетактовна поведінка, зберігання та вживання спиртовмісних речовин, знаходження в стані алкогольного сп`яніння та вчинення фізичного опору представникам адміністрації не є незначним порушенням дисципліни.

Також суд враховує позицію адміністрації ДУ «Стрижавська ВК (№ 81)», комісія якої відмовила ОСОБА_5 в застосуванні ст. 82 КК України та в застосуванні ст. 81 КК України, та її позиція на даний час не змінилася.

Суд звертає увагу, що сумлінна поведінка засудженого повинна бути послідовною та тривалою, та при визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого, що має свідчити про виправлення засудженого, а не лише про його бажання звільнитися умовно-достроково.

А тому враховуючи вищевикладене, в тому числі поведінку ОСОБА_5 під час відбування покарання, що свідчить про нестабільність поведінки засудженого, відсутність активної ініціативи до суспільно-корисної праці та участі в програмі диференційованого виховного впливу на засуджених за напрямком «Підготовка до звільнення», відсутність будь-якої відшкодованої шкоди за вироком суду, в тому числі в добровільному порядку, встановлення судом ухвалою від 27.10.2021 відсутності виправлення засудженого до тієї стадії, що дозволяє заміну покарання на більш м`яке, а також позицію установи відбування покарання, яка вважає недоцільним застосування до нього умовно-дострокового звільнення, судом не встановлено таких ґрунтовних даних про поведінку засудженого ОСОБА_5 та його особу, які свідчать, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і свідчить про можливість звільнення від подальшого відбування покарання умовно-достроково. Тому в задоволенні заяви засудженого слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.
Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя: