У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002024, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на вирок Веселинівського районного суду Миколаївської області від 06 квітня 2022 року, відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Веселинове Веселинівського району Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_5 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.
ОСОБА_5 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та виправдано за недоведеності того, що вказане кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_5 виправдати, у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. В іншій частині вирок, в частині визнання ОСОБА_5 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник ОСОБА_6 , не оспорюючи висновків суду в частині недоведення винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, вважає вирок суду в частині визнання останнього винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України незаконним та необґрунтованим.
На думку захисника суд поверхнево розглянув справу, дав неправильну оцінку дослідженим доказам, деяким доказав не дав оцінки або проігнорував.
Так, в судовому засіданні ОСОБА_5 заперечував свою причетність до вчинення крадіжок москітних сіток, а допитані судом потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не підтвердили викрадення москітних сіток, саме обвинуваченим ОСОБА_5 і жодних свідків крадіжки, під час судового розгляду, не допитано.
Захисник вважає, що в основу обвинувального вироку покладені неналежні та недопустимі докази.
Так, протоколи огляду місця події, проведені за місцем мешкання потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 не доводять причетності ОСОБА_5 до крадіжок.
Протокол огляду місця події від 07.02.2021 р., відповідно якому оглянута територія перед домоволодінням, розташованого в АДРЕСА_1 , і, в ході обшуку вилучено 14 москітних сіток є недопустимим доказом, оскільки порушений порядок проведення огляду без участі понятих, і без безперервного відеозапису слідчої дії.
Заява ОСОБА_5 про видачу москітних сіток не містить дати її написання, а тому є недопустимим доказом.
За наведених обставин, захисник вважає, що стороною обвинувачення не надано суду переконливих та беззаперечних доказів причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і обвинувачений, має бути виправданий за цим обвинуваченням.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

На початку січня та в січні 2021 року, в нічний час, обвинувачений ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, пройшов на територію двоповерхового житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_2 . Реалізуючі свій злочинний умисел, шляхом вільного доступу з зовнішньої сторони віконної рами вікон квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , умисно, з корисливих спонукань, таємно викрав москітні сітки, а саме 1 сітку, належну ОСОБА_14 розміром 47х135 см., 2 сітки, належні ОСОБА_10 розміром 68х135 см., 2 сітки, належні ОСОБА_9 розміром 42х138 см., 1 сітку, належну ОСОБА_13 розміром 71х134 см., 2 сітки, належні ОСОБА_12 розміром 47х110 см., та сітки, належні ОСОБА_8 розмірами 54х128 см., 74 х 128 см., 61х127 см., чим завдав останнім майнової шкоди відповідно у розмірах 293 грн., 340 грн., 258 грн., 164 грн., 387 грн., 425 грн. З викраденим майном ОСОБА_5 з місця злочину зник, розпорядившись викраденим за власним розсудом.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Крім того органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена повторно, за фактом викрадення виробів з кольорового металу (міді) з домоволодіння ОСОБА_15 .
Дослідивши матеріали кримінального провадження суд першої інстанції дійшов висновку, що надані стороною обвинувачення докази не підтверджують винуватості ОСОБА_5 у скоєнні вказаної крадіжки, у зв`язку з чим, визнав невинуватим останнього у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Обираючи ОСОБА_5 вид і міру покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо, перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу синдрому залежності від алкоголю, страждає хронічним захворюванням легень, обставину, яка пом`якшує покарання важке хронічне захворювання органів дихання, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження апеляційний суд приходить до наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За змістом ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 р. «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути належно мотивовано.
Суд зобов`язаний мотивувати прийняте рішення, а саме обґрунтувати свої висновки у кримінальному провадженні, аргументувати свою позицію та переконливо довести, чому одні докази покладені в його основу, а інші відкинуті або не враховані. За наявності суперечливих доказів суд повинен проаналізувати їх, навести мотиви свого рішення. Тобто, вирок суду повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 370 КПК України, щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості.
Зазначених вимог закону, суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій вірні, ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим вини, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України підтверджується наступними доказами.
Згідно з протоколом огляду місця події від 07.02.2021 р. з фототаблицею до нього, оглянуто територію перед домоволодінням, розташованим по АДРЕСА_1 , де виявлено чотирнадцять москітних сіток від металопластикових вікон різного кольору та розміру. Зі слів ОСОБА_5 , він їх викрав напередодні з багатоповерхового будинку.
З протоколів огляду предметів від 18.02.2021 р. та 26.02.2021 р., вбачається, що оглянуто 14 москітних сіток для металопластикових вікон розмірами 47х135 см., 68х135 см., 42х138 см., 71х134 см., 47х110 см., 54х128 см., 74 х 128 см., 61х127 см., які вилучено під час огляду місця події та долучено до матеріалів кримінального провадження.
З показань, допитаних в судовому засіданні потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_14 слідує, що за їх місцем мешкання, з вікон, викрадені москітні сітки, які, в подальшому, їм повернули працівники поліції, зокрема ОСОБА_8 москітні сітки розмірами 54х128 см., 74 х 128 см., 61х127 см., ОСОБА_9 2 сітки розмірами 42х138 см., ОСОБА_10 2 сітки розміром 68х135 см. та ОСОБА_14 1 сітку, розміром 47х135 см.
Отже, виявлені та вилучені 07.02.2021 р. 14 москітних сіток біля домоволодіння ОСОБА_5 , який не заперечував своєї причетності до крадіжок сіток, за своїм розміром та кольором співпадають із сітками, викраденими у січні 2021 року у потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 .

За наведеного, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга захисника в цій частині не підлягає задоволенню.

Стосовно доводів захисника про недопустимість протоколу огляду від 07.02.2021 р. через проведення огляду з порушенням вимог КПК України, а саме, без участі понятих та без безперервного відеозапису слідчої дії, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 223 КПК України (в редакції станом на 07.02.2021 р.), обшук або огляд житла чи іншого володіння особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії.
За змістом положень ч. 1, 2, 3, 7 ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи. Для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в огляді може запросити спеціалістів. При огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження.
В даному випадку, слідчим проводився огляд місця події, а саме території перед домоволодінням, де проживає ОСОБА_5 , а не житло останнього, тому, його здійснення не потребувало обов`язкової участі понятих, або застосування технічних засобів фіксування.
Отже огляд місця події від 07.02.2021 р. на території перед домоволодінням, розташованим по АДРЕСА_1 , проведений відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а складений за його результатами протокол, виявлені і вилучені речові докази отримані у передбачений законом спосіб, і, сумнівів у своїй належності та допустимості не викликають.

Підсумовуючи наведене, суд першої інстанції належно оцінив зібрані у справі й дослідженні у судовому засіданні докази в їх сукупності, правильно встановив фактичні обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, і його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, вирок суду в цій частині є законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстав для скасування обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 не має, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

вирок Веселинівського районного суду Миколаївської області від 06 квітня 2022 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_5 який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді

_____________________ _____________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3