УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 серпня 2022 року
м. Київ
справа № 716/1511/16-к
провадження № 51-6058км19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 та законного представника ОСОБА_5 в інтересах особи щодо якої застосовано заходи медичного характеру ОСОБА_5 на ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівців від 22 грудня

2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 травня 2022 року,
встановив:
Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівців від 22 грудня 2020 року застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації

до психіатричного закладу із суворим наглядом щодо ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 травня 2022 року зазначену ухвалу місцевого суду змінено. Виключено із мотивувальної частини ухвали посилання

на спрямованість умислу та мотив суспільно-небезпечного діяння, вчиненого

ОСОБА_5 . Перекваліфіковано суспільно-небезпечне діяння, вчинене ОСОБА_5 ,

з ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України за ознаками вчинення тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння. Застосовано до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у психіатричному закладі із суворим наглядом. У решті ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.
Зі змісту касаційної скарги убачається, що заявники не погоджуються з вказаними судовими рішеннями та порушують питання про їх перегляд в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог

п. 4 ч. 2, ч. 3 та ч. 6 зазначеної статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, та думка особи,

яка подає касаційну скаргу, з приводу її участі у касаційному розгляді. Крім того,

до касаційної скарги додаються копії касаційної скарги з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального

та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону

(ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно

до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Однак, всупереч вищевказаному заявники у своїй скарзі, посилаючись

на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, як на підставу для скасування оскаржених судових рішень, доводів на обґрунтування зазначеної позиції з урахуванням положень ст. 413 КПК України не наводять.
Крім цього, скаржники, надаючи свою оцінку доказам, заперечують правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження та посилаються

по суті на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України

не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Окрім вказаного, позиція заявників є суперечливою, оскільки вони вказують

на незаконність оскаржуваних судових рішень, в тому числі, з підстави істотного порушення кримінального процесуального закону, з огляду на що убачають можливим закрити кримінальне провадження після їх скасування.
Також, касаційна скарга не містить обґрунтування вимоги про закриття кримінального провадження з огляду на положення статей 284, 440 КПК України

у їх взаємозв`язку із зазначенням передбачених для того підстав.
Крім того, усупереч ч. 3 ст. 427 КПК України, захисник ОСОБА_4 та законний представник ОСОБА_5 у скарзі не зазначають чи бажають вони брати участь

у касаційному розгляді.
Окрім вказаного, скаржникам слід звернути увагу на те, що копії оскаржених судових рішень, як доданих до касаційної скарги додатків, з огляду на положення

ч. 6 ст. 427 КПК України, вони мають додати у кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги

без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається

без руху.
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 та законного представника ОСОБА_5

на ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівців від 22 грудня 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 травня 2022 року щодо особи щодо якої застосовано заходи медичного характеру ОСОБА_5 залишити

без руху і надати їм для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу їм буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2