Справа № 752/5270/22
Провадження № 1-кс/752/2452/22
У Х В А Л А

15 липня 2022 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу, в порядку ст. 201 КПК України, застосованого відносно ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження № 0000489 від 28.02.2022 р.,

в с т а н о в и в:

адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про зміну запобіжного заходу, в порядку ст. 201 КПК України, застосованого відносно ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження № 0000489 від 28.02.2022 р., в доповненому клопотанні просить змінити щодо підозрюваного ОСОБА_5 1986 р.н, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді триманням під вартою з можливістю альтернативного запобіжного заходу у вигляд застави та встановити розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в мінімальному розмірі.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що у провадженні слідчого відділу Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0000489 від 28.02.2022 р.

Відповідно до повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 09.06.2022, ОСОБА_5 інкримінується вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 1, 3, 5 ст. 260, ч. 1 ст. 263 КК України.

Адвокат посилається на те, що вивчивши повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 09.06.2022, вважає за необхідне звернути увагу слідчого судді на наступне.

Щодо ч. 1 ст. 260 КК України, сторона обвинувачення у зміненій підозрі вказує: «наприкінці лютого місяця 2022 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, у ОСОБА_5 виник умисел на створення непередбачених законами України воєнізованих формувань на території міста Києва. Далі орган досудового розслідування вказує на те, що ОСОБА_5 24.02.2022 реалізовував свій злочинний умисел виходячи з мети: ...завдань та методів чинити опір Збройним силам України та іншим військовим формуванням України задіяних під час воєнного стану на території України. І саме для досягнення цієї мети були визначені функції воєнізованого формування, а саме: перевірка документів у громадян, чергування з вогнепальною зброєю на підконтрольних об`єктах воєнізованого формування так званих блокпостів, для здійснення збройного опору Збройним силам України та іншим військовим формуванням України.
Тобто за версією сторони обвинувачення, ОСОБА_5 створив фактично диверсійну групу в тилу - в столиці України - яка мала чинити опір Збройним силам України.
При цьому, як стверджує сторона обвинувачення, означена так звана диверсійна група (незаконне воєнізоване формування) отримувала зброю та боєприпаси з українських складів та комплектувалась діючими бійцями в/ч НОМЕР_1 , що підтверджується копією наказу від 24.02.2022 про призначення ОСОБА_6 , на посаду стрільця в/ч НОМЕР_1 .

Означеним наказом, виходячи з порядкового номеру ОСОБА_7 ще як мінімум 112 призначено громадян на різні посади НОМЕР_1 .

Слідство також не цікавить той факт, що всі без виключення свідки у даному кримінальному провадженні не мали на меті чинити опір Збройним силам України, навпаки всі як один, як і сам підозрюваний, мали на меті протистояти Російський агресії всіма доступними методами, що підтверджується копіями протоколів допиту свідків.

Таким чином, сторона захисту вважає, що твердження органу досудового розслідування про умисел ОСОБА_5 протистояти Збройним силам України - тобто фактично воювати на стороні агресора - є надуманим, та не може бути сприйнятий об`єктивним спостерігачем в якості спроможного доводу можливості вчинення підозрюваним кримінального правопорушення за обставин встановлених у даному кримінальному провадженні, оскільки в такому випадку дії підозрюваного повинні кваліфікуватись за іншими статтями особливої частини Кримінального кодексу України, а саме: ст. ст. 113 (Диверсія), 111-2 (Пособництво державі-агресору), 114-1 (Перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань) КК України або ін., а конструкція зміненої підозри в частині інкримінування дій передбачених ч. 1 ст. 260 КК України, згідно якої ОСОБА_5 мав умисел створити воєнізоване (а по факту збройне) формування з метою протистояння Збройним силам України є хибною, оскільки не має під собою будь-якого правового та фактичного підґрунтя.

Щодо ч. 3 ст. 260 КК України сторона захисту зазначає наступне.

Як вказує сторона обвинувачення у зміненій підозрі: « в лютому 2022 року ОСОБА_5 прибув за адресою: АДРЕСА_1 з метою поповнення особового складу організованого ним незаконного воєнізованого формування Територіальної оборони, з дислокацією: АДРЕСА_2 , з числа добровольців, які мали намір вступити до сил територіальної оборони Збройних сил України".

Захист звертає увагу слідчого судді на те, що за адресою АДРЕСА_1 фактично розташовувалась в/ч НОМЕР_1 , де і видавалась зброя всім хто вступав до лав ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Захист також звертає увагу слідчого судді на те, що адреса: АДРЕСА_2 , є фактичною адресою місця мешкання підозрюваного.

Підозрюваний ніколи не заперечував того факту, що він під час війни здійснював волонтерську діяльність, та в силу своїх можливостей намагався допомагати Збройним силам України, в тому числі і ІНФОРМАЦІЯ_2 у здійсненні протистояння російській агресії.

Надання власного житла для потреб територіальної оборони з метою забезпечення життєдіяльності підрозділів територіальної оборони (відпочинок особового складу, обігрів, укриття від негоди, доступ до мережі Інтернет, чай та якесь забезпечення продуктами) зайвий раз вказує на всепожертвенний характер дій підзахисного у намаганні допомогти відстояти рідне місто, рідний район, від агресора.
Що стосується тверджень сторони обвинувачення щодо планування діяльності, визначення завдань та ін., захист звертає увагу слідчого судді, що згідно фактичних даних, зібраних самим же органом досудового розслідування, вже 03.03.2022 підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_3 було виділене окреме приміщення, а саме будівля дитячого садку, куди в подальшому і передислокувався означений підрозділ територіальної оборони.

Таким чином, сторона захисту зауважує, що господар житла встановлює правила поведінки в його приміщенні, проте це жодним чином не вказує на те, що підозрюваний здійснював командування діючими учасниками військового підрозділу в/ч НОМЕР_1 .

Також слідством не беруться до уваги наступні обставини: критичне бракування осіб офіцерського складу молодшої та середньої ланки в рядах територіальної оборони; розгубленість особового складу; відсутність навичок поводження зі зброєю у особового складу територіальної оборони; відсутність належної комунікації між підрозділами територіальної оборони; інші обставини які характерні першим дням війни.

ОСОБА_6 та інші учасники ІНФОРМАЦІЯ_3 - в/ НОМЕР_2 - не знаходились, і не могли знаходитись у підпорядкуванні ОСОБА_5 , оскільки, як вбачається з Наказу № 2 від 24.02.2022, яким ОСОБА_6 (разом з ще як мінімум 112 особами) призначено стрільцем 2-го відділення 1-го взводу 3-ї стрілецької роти у останнього був безпосередній начальник - командир 2-го відділення 1-го взводу 3-ї стрілецької роти, а також опосередковані начальники: командир 1-го взводу 3-ї стрілецької роти та командир 3-ї стрілецької роти.

Таким чином ОСОБА_5 ніяк не міг віддати будь-який НАКАЗ ОСОБА_6 та/або іншим бійцям в/ч НОМЕР_1 .

Також орган досудового розслідування вказує на те, що у невстановлений досудовим слідством час та місце ОСОБА_5 придбав зброю та боєприпаси до неї у невстановленій кількості з метою забезпечення ним незаконного воєнізованого збройного формування для використання її вказаним збройним формуванням у власних цілях.
Означений довід сторони обвинувачення протиречить матеріалам кримінального провадження, а саме: показам свідків, оскільки всі без винятку свідки, які за версією обвинувачення були фактичними учасниками незаконного воєнізованого формування, стверджують, що вони отримували зброю особисто від посадових осіб військової частини НОМЕР_1 під час укладення контракту про вступ до рядів територіальної оборони. При цьому більшість отримували зброю за адресою: АДРЕСА_1 , а деякі безпосередньо біля будинку АДРЕСА_2 куди приїжджав автомобіль (мікроавтобус) з АДРЕСА_3 з певною посадовою особою з позивним ОСОБА_8 та ім`я ОСОБА_9 , який фотографував документи тим кому видавалась зброя. Також, ОСОБА_5 особисто зброю не отримував та особисто нікому її не видавав.
Таким чином, висновок органу досудового розслідування про те, що ОСОБА_5 керував якимось воєнізованим та/або збройним формуванням не базується на матеріалах кримінального провадження, та не може сприйматись об`єктивним спостерігачем як такий що містить ознаки вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 260 КК України.

Щодо ч. 5. ст. 260 КК України, сторона захисту зазначає наступне.

Захист знову акцентує увагу слідчого судді на тому, що в матеріалах кримінального провадження наявний наказ командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_10 № 2 від 24.02.2022, згідно якого солдат ОСОБА_6 зарахований до особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду стрільця 2 відділення 1 взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Тобто солдат ОСОБА_6 ніяким чином не міг вважати, що він знаходиться у підпорядкуванні ОСОБА_5 , оскільки останній не був посадовою та/або службовою особою військової частини НОМЕР_1 .

Як зазначено у нинішній підозрі, жодного наказу, прохання, пропозиції та/або ін. щодо відкриття вогню на ураження (або іншого вогню), ОСОБА_5 ані у випадку з обстрілом мікроавтобуса, ані у випадку обстрілу ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не висловлював.
Досудовим слідством встановлено, що саме після наказу ОСОБА_6 відкривався вогонь на ураження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження (показів свідків), одразу ж після з`ясування, що особи які потрапили під вогневе ураження належать до Збройних сил України, вогонь припинявся, та надавалась екстрена медична допомога (в т. ч. виклик швидкої допомоги та проведення інтенсивних терапевтичних заходів), а також інформувались правоохоронні органи.

Яким чином можна співвідносити означені обставини із твердженням сторони обвинувачення щодо організації ОСОБА_5 нападів на громадян, стороні захисту незрозуміло.

Щодо ч. 1 ст. 263 КК України сторона захисту зазначає.

Органом досудового розслідування в теперішній підозрі вказується, що ОСОБА_5 , у невстановленому місці та за невстановлених обставин, придбав два автомати АКС - 74У з пошкодженими номерами, карабін 'Remington 783 набої калібру 5,45x39 в кількості 365 шт., набої калібру 308 Winchester в кількості 15 шт., які у подальшому зберігав у місці свого проживання за адресою: АДРЕСА_4 .

Слідство в даному випадку залишає поза увагою ту обставину, що вся автоматична зброя видавалась під розпис бійцям територіальної оборони в/ч НОМЕР_1 , які в подальшому дислокувались саме за місцем мешкання підозрюваного.

Слідством також умовчується той факт, що безслідно пошкодити номери зброї неможливо,і, відповідне експертне дослідження з цього приводу, поновить пошкоджені номери зброї, та відповідно встановить володільців такої зброї (осіб кому зброя видавалась).

Факт знаходження зброї в житловому приміщенні підозрюваного, де дислокувався військовий підрозділ, жодним чином не вказує на те, що означена зброя якимось чином придбавалась саме ОСОБА_5 .

Як вбачається з протоколів допиту свідків, ніякого інструктажу щодо поводження зі зброєю з ними не проводилось, останні передавали зброю один одному та залишали де прийдеться.

Що стосується карабіну Remington 783, то означена зброя не є бойовою, а є мисливською та є у вільному продажі, про що і заявляв підозрюваний в ході кримінального провадження.

Звертаю увагу слідчого судді на відсутність в матеріалах кримінального провадження експертного висновку щодо віднесення карабіну Remington 783 до бойової зброї, та висновку що означена зброя знаходилась у справному стані.

Означені обставини вказують на безпідставність висунутої підозри підзахисному у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Також, сторона захисту посилається на позитивні характеристики та міцні соціальні зв`язки підозрюваного, а саме: дана обставина підтверджується характеристикою від 01.07.2022 року, також, його сусіди, як є незацікавленими особами, свідчення яких є фактично об`єктивними даними, підозрюваний за роки мешкання за власною адресою проявив себе виключно з позитивної сторони, будь-яких скарг на нього ніколи не надходило. Також, ОСОБА_5 проживає разом з сім`єю, дружиною, донькою. ОСОБА_5 характеризується як працьовита, товариська, ввічлива людина, яка завжди готова прийти на допомогу оточуючим. Також, підозрюваний станом на теперішній час є одруженим з ОСОБА_13 , та має із нею спільну малолітню (віком до 3-х років) дитину ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 . В той же час, підзахисний має на утриманні другу малолітню дитину народжену від першого шлюбу (на даний час розірваного) - ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Окрім того, ОСОБА_5 разом із дружиною ОСОБА_15 (дошлюбне прізвище ОСОБА_16 ) ведуть спільне господарство (мешкають однією сім`єю) із батьками ОСОБА_15 : ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

Звертаю увагу слідчого судді на те, що дружина підзахисного, ОСОБА_15 , перебуває у відпустці по догляду за дитиною яка не досягла 3 річного віку, у зв`язку із чим позбавлена можливості працювати, та фактично утримувалась за рахунок чоловіка - ОСОБА_5 .

При цьому батько ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , є інвалідом III групи (копія посвідчення додається), та, відповідно, потребує додаткового уходу, а також заходів по утриманню з боку підзахисного, як то медичне забезпечення, задоволення життєвих потреб, соціальне забезпечення та інше.

Означені обставини доповнюють перелік мідних соціальних зв`язків підозрюваного та вказують на мінімальний ступень вірогідності ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 , клопотання підтримали та просили задовольнити з викладених підстав.

Прокурор ОСОБА_3 , в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши пояснення захисника, підозрюваного, прокурора, приходжу до наступних висновків.

В ході судового розгляду встановлено, що у провадженні слідчого відділу Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0000489 від 28.02.2022 р.

Відповідно до повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 09.06.2022, ОСОБА_5 інкримінується вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 1, 3, 5 ст. 260, ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського райсуду м. Києва ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Відповідно до ст.201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з вимогами ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;
12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Стаття 177 КПК України не містить положень щодо неможливості застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у разі обрання до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Законом України 14 квітня 2022 року № 2198-ІХ Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо удосконалення відповідальності за колабораційну діяльність та особливостей застосування запобіжних заходів за вчинення злочинів проти основ національної та громадської безпеки внесено зміни до частини 4 статті 183 КПК України, яку доповнено абзацом восьмим такого змісту: "Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Так суд приймає до уваги пояснення захисника ОСОБА_4 , а саме обставини на які посилається сторона захисту щодо повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 09.06.2022, а також, слідчий суддя бере до уваги докази сторони захисту щодо позитивних характеристик та міцних соціальних зв`язків підозрюваного, що підтверджується характеристикою від 01.07.2022 року, також, поясненнями його сусідів, які зазначають, що підозрюваний за роки мешкання за власною адресою проявив себе виключно з позитивної сторони, будь-яких скарг на нього ніколи не надходило. Також, ОСОБА_5 проживає разом з сім`єю, дружиною, донькою. ОСОБА_5 характеризується як працьовита, товариська, ввічлива людина, яка завжди готова прийти на допомогу оточуючим. Також, підозрюваний станом на теперішній час є одруженим з ОСОБА_19 , та має із нею спільну малолітню дитину ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також, підозрюваний має на утриманні другу малолітню дитину народжену від першого шлюбу - ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_5 . Окрім того, ОСОБА_5 разом із дружиною ОСОБА_15 ( ОСОБА_16 ) ведуть спільне господарство із батьками ОСОБА_15 : ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Також, дружина підзахисного, ОСОБА_15 , перебуває у відпустці по догляду за дитиною яка не досягла 3 річного віку, у зв`язку із чим позбавлена можливості працювати, та фактично утримувалась за рахунок чоловіка - ОСОБА_5 , при цьому батько ОСОБА_15 - ОСОБА_17 є інвалідом III групи та, потребує додаткового уходу, а також заходів по утриманню з боку підозрюваного. Дані обставини підтверджуються письмовими доказами, доданими до матеріалів клопотання про зміну запобіжного заходу.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Посилання в клопотанні щодо тяжкості інкримінованого злочину, в якому підозрюється особа, не можуть бути безумовною підставою тримання особи під вартою.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88; Котій проти України п. 42; Влох проти Польщі п. 108; Erdagoz v. Turkey п. 51; Cebotari v. Moldova п. 48).
Також, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для обмеження свободи особи має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (Буров проти України п. 51).
Як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваного з часом зменшуються (справа «Ткачов проти України» від 13.12.2007 p., «Єлоєв проти України» від 06.11.2008р.). Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу. Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою належності її продовжуваного тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами (рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).
Таким чином, враховуючи у сукупності всі обставини кримінального провадження, слідчий суддя вважає за необхідне врахувати вимоги ст. 183 КПК України, тобто визначити розмір застави з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу, передбачених ст. 178 КПК України.
Відповідно до п.3 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави за вчинення особливо тяжкого злочину визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження виникає необхідність одночасного покладання на підозрюваного ОСОБА_5 передбачених у ч.5 ст. 194 КПК України, обов`язків для забезпечення процесуальних вимог слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.
З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, приходжу до висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 176-178,194,201,309,376 КПК України,

п о с т а н о в и в:

клопотання адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу, в порядку ст. 201 КПК України, застосованого відносно ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження № 0000489 від 28.02.2022 р.- задовольнити.

Змінити запобіжній захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, застосований відносно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 , на запобіжній захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Визначити ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 заставу, що становить вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 208 000, 00 гривень (двісті вісім тисяч гривень 00 копійок) у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Голосіївського районного суду м. Києва за наступними реквізитами: отримувач - ТУДСАУ в м. Києві, , МФО 820172, Банк: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р UА1012089, призначення платежу - застава.

Підозрюваний або заставодавець мають у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Після отримання і перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення, під вартою в якому знаходиться підозрюваний, обвинувачений, негайно здійснює розпорядження про його звільнення з-під варти та повідомляє про це усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю, а якщо застава внесена під час судового провадження, - прокурора та суд. Перевірка документа, що підтверджує внесення застави, не може тривати більше одного робочого дня.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного, у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого судді чи суд про зміну свого місця проживання;

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду;

- утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні у поза процесуальний спосіб.

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин та не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші, покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Роз`яснити, що у відповідності до ч. 10 ст. 182 КПК України у разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1