Дата документу 29.06.2022 Справа № 314/3325/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 314/3325/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/365/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 5 ст. 72 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 серпня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 3 липня 2013 року ОСОБА_7 був засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, а 4 лютого 2016 року був звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 5 місяців 28 днів.

Після цього, вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2017 року ОСОБА_7 був засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 3 липня 2013 року та призначено остаточне покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі (а.с. 7-11).

До Вільнянського районного суду Запорізької області засуджений ОСОБА_7 звернувся з клопотанням, в якому просив зарахувати у строк призначеного йому покарання строк перебування під вартою з розрахунку один день перебування під вартою за два дні позбавлення волі на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, за період з 25 липня 2012 року по 9 вересня 2013 року (у кримінальному провадженні, завершеному вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 3 липня 2013 року).
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 серпня 2021 року було відмовлено у задоволення вказаного клопотання засудженого, оскільки під час розгляду кримінального провадження (за результатами якого було постановлено вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2017 року) засуджений перебував під домашнім арештом, а 29 липня 2018 року він був затриманий на виконання вироку суду.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу скасувати та задовольнити його клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання за період з 25 липня 2012 року по 3 липня 2013 року, з розрахунку один день перебування під вартою за два дні позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для зарахування ОСОБА_7 у строк призначеного покарання строку перебування під вартою з 25 липня 2012 року по 9 вересня 2013 року, з розрахунку один день перебування під вартою за два дні позбавлення волі на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, з огляду на наступне.

Як вбачається з резолютивної частини вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2017 року, до набрання вироком законної сили ОСОБА_7 було залишено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту (а.с. 11).
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 7 червня 2018 року вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2017 року було залишено без змін (а.с. 12-16).
29 липня 2018 року ОСОБА_7 був затриманий на виконання ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 7 червня 2018 року, що підтверджується протоколом затримання особи (а.с. 17).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Отже по кримінальному провадженню, за результатами розгляду якого було постановлено вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2017 року, засуджений ОСОБА_7 під час досудового розслідування та розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції перебував під домашнім арештом, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до нього не застосовувався, а затриманий він був на виконання вироку та вже після набрання ним законної сили.
Що ж стосується вимог апеляційної скарги про зарахування ОСОБА_7 у строк призначеного покарання строку перебування під вартою за попереднім кримінальним провадженням, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.
З матеріалів провадження вбачається, що вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 3 липня 2013 року ОСОБА_7 був засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

4 лютого 2016 року ОСОБА_7 був звільнений від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 5 місяців 28 днів.

Разом з тим, вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2017 року ОСОБА_7 був засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, а призначаючи остаточне покарання за сукупністю вироків за правилами ст. 71 КК України, суд першої інстанції до призначеного покарання у вигляді 5 років позбавлення волі від невідбутої частини покарання за попереднім вироком суду (1 рік 5 місяців 28 днів) приєднав лише 6 місяців, і призначив остаточне покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Тобто запропоноване засудженим зарахування строку його попереднього ув`язнення за попереднім вироком ніяк не впливає на розмір остаточно призначеного йому покарання в даному кримінальному провадженні, оскільки від невідбутої частини покарання за попереднім вироком суд першої інстанції приєднав лише 6 місяців позбавлення волі.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 серпня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4