Справа № 344/6860/22
Провадження № 1-кп/344/934/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Івано-Франківськ Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, офіційно непрацюючого, неодруженого, на утриманні осіб не має, раніше неодноразово судимого, востаннє:

- 26.11.2020 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; 03.06.2021 звільнений за відбуттям покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 вчинив привласнення офіційного документа з корисливих мотивів; таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно.

ОСОБА_7 , маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення та перевиховання не став, а вчинив нові корисливі злочини за наступних обставин.

Так, 07.07.2021 при невстановлених часі, місці та обставинах ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою подальшого таємного викрадення грошових коштів, привласнив банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_1 , держателем якої є потерпілий ОСОБА_5 , та яка згідно Закону України «Про платіжні системи та перекази грошових коштів в Україні» від 05.04.2001, Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992, Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 є електронним офіційним платіжним документом, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передання у часі та просторі, та якою в подальшому розпорядився на власний розсуд.

У подальшому того ж дня, з метою реалізації свого протиправного умислу, спрямованого на таємне викрадення грошових коштів з банківського рахунку, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, спрямованих на таємне викрадення чужого майна, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, о 03 год 49 хв підійшов до банкомату АТ «UKRSIBBANK», що за адресою: вул. В.Стуса, 13 у м. Івано-Франківську, та здійснив зняття із банківської карти АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_1 , держателем якої є потерпілий ОСОБА_5 грошових коштів у сумі 1 000 гривень.

Після цього, перебуваючи по вул. Миколайчука, 11 у м. Івано-Франківську, в період часу з 03 год 56 хв до 03 год 57 хв ОСОБА_7 таємно викрав із зазначеної банківської карти грошові кошти на загальну суму 3 000 гривень.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_7 направився до банкомату АТ КБ «ПриватБанк», що за адресою: вул. Івасюка, 26А у м. Івано-Франківську, де в період часу з 04 год 07 хв до 04 год 08 хв таємно викрав із банківської карти АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_1 грошові кошти на загальну суму 6 000 гривень.

Того ж дня, в період часу з 04 год 18 хв до 04 год 19 хв, перебуваючи по вул. Г.Хоткевича, 63 у м. Івано-Франківську, ОСОБА_7 таємно викрав із банківської карти АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_1 грошові кошти на загальну суму 2 000 гривень.

Окрім цього, о 04 год 36 хв ОСОБА_7 підійшов до банкомату АТ КБ «ПриватБанк», що за адресою: вул. Незалежності, 148 у м. Івано-Франківську, та здійснив зняття із вказаної банківської карти АТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в сумі 400 гривень.

У подальшому ОСОБА_7 викраденими з банківської карти АТ КБ «ПриватБанк» грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 12400 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав повністю, підтвердив обставини вчинених кримінальних правопорушень відповідно до викладеного в обвинувальному акті. Так ОСОБА_7 суду показав, що незадовго до події звільнився з місць позбавлення волі та вночі на Івана Купала гуляв на вул. Вовчинецькій у м.Івано-Франківську, де зустрів потерпілого, з яким до того не були знайомі. Потерпілий дав йому банківську картку, повідомив ПІН-код і казав зняти гроші, щоб придбати алкоголь. Пішов до банкомата на вул.В.Стуса і зняв з картки потерпілого 1000 грн. На той час був у дуже скрутному матеріальному становищі, оскільки тільки звільнився і потребував одягу, взуття, а тому вирішив скористатися можливістю і привласнити банківську картку потерпілого собі з корисливих мотивів заволодіти грошима на рахунку потерпілого, зняти гроші з рахунку за банківською картою. Пішов далі вулицями до банкоматів, які знав неподалік, та зняв у ще кількох банкоматах гроші з банківського рахунку потерпілого. Викрадені гроші витратив на власні потреби. Цивільний позов потерпілого визнав у повному обсязі в сумі 12953 гривні. У вчиненому щиро розкаявся та сприяв досудовому розслідуванню, повідомляючи усі обставини справи, має намір відшкодувати збитки потерпілому. Досі не відшкодував, оскільки не працює, стабільне джерело доходу відсутнє. Просив суд суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 просив цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, задовольнити в повному обсязі, щодо покарання обвинуваченого поклався на розсуд суду.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.1 ст.357 КК України як привласнення офіційного документа, з корисливих мотивів; за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком (ч.1 ст.357 КК України) нетяжким злочином (ч.2 ст.185 КК України), дані про особу винного, зокрема те, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, востаннє 26.11.2020 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; 03.06.2021 звільнений за відбуттям покарання; не працює, неодружений, на утриманні осіб не має, на обліку лікарів нарколога та психіатра КНП «ПОК ЦПЗ ІФ ОР» та КНП «ПНЦ ІФ ОР» не перебуває; щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, намір відшкодувати завдані збитки як обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Як вбачається з досудової доповіді про обвинуваченого, обвинувачений ОСОБА_7 участі у складанні досудової доповіді не приймав. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушення, а також високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень ризику небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження його волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства (у тому числі для окремих осіб).

З огляду на викладене, враховуючи особу обвинуваченого, що раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, відбував покарання в місцях позбавлення волі, але це не призвело до позитивних змін у його особистості та не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві, він не зробив належних висновків для себе, на шлях виправлення не став і знову через 1 місяць 4 дні після звільнення з місця позбавлення волі вчинив умисні кримінальні правопорушення, враховуючи позицію прокурора, що просив призначити обвинуваченому покарання за ч.1 ст. 357 КК України у виді обмеження на строк 1 рік, за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки та за сукупністю кримінальних правопорушень позбавлення волі на строк 2 роки, позицію потерпілого, який щодо призначення покарання обвинуваченому поклався на розсуд суду, позицію обвинуваченого, що поклався на розсуд суду та просив суворо його не карати, позицію захисника, який просив врахувати щире каяття обвинуваченого, намір відшкодувати шкоду потерпілому та призначити обвинуваченому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, враховуючи також досудову доповідь про обвинуваченого, суд вважає неможливим виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства та вважає за доцільне призначити покарання обвинуваченому в межах санкцій ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі та ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, оскільки таке покарання є достатнім, справедливим і необхідним для його виправлення та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Відповідно до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 слід задовольнити, виходячи з наступного. Так, судом установлено, що діями обвинуваченого ОСОБА_7 завдано майнову шкоду потерпілому ОСОБА_5 в розмірі 12 953 грн, що випливає з встановлених у суді обставин кримінального провадження та повністю визнається обвинуваченим, а тому з ОСОБА_7 в користь потерпілого ОСОБА_5 слід стягнути заподіяну кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду у повному обсязі.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання речових доказів у справі вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Підстав для зміни запобіжного заходу домашнього арешту ОСОБА_7 суд не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.100, 129, 370, 373, 374 КПК України, суд-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання:

за ч.1 ст.357 КК України обмеження волі на строк один рік;

за ч.2 ст.185 КК України - позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України визначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим позбавлення волі на строк один рік.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з часу фактичного затримання останнього для відбуття покарання.

Запобіжний захід домашній арешт обвинуваченого ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити у силі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_7 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , 12 953 грн (дванадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят три гривні) на відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди.

Речовий доказ: диск DVD-R із відеозаписом (постанова від 09.09.2021) - зберігати при матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Суддя ОСОБА_8