Справа № 297/2133/17
УХВАЛА
про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту

20 травня 2022 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , винесене по кримінальному провадженню № 0000419 від 05.06.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296 та ч. 1 ст. 122 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, громадянина України,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 та ч.2 ст.296 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся з клопотанням до суду, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 діб.

Клопотання мотивовано тим, що 5 червня 2017 року, близько 02:00 год. ОСОБА_4 , знаходячись у громадському місці, а саме на площадці біля Будинку Культури, що по вул. Каштеі, 7 у с. Батрадь Берегівського району, разом із невстановленою слідством групою осіб, грубо порушуючи громадський порядок, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, з хуліганських спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, бажаючи настання їх протиправних наслідків, нехтуючи присутністю численного натовпу відпочиваючих на святкуванні, присвяченому Дню вказаного села, умисно, застосували фізичне насильство до потерпілих ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та інших осіб, що не побажали звертатися до медичного закладу.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 109 від 20.06.2017, потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесне ушкодження у вигляді забійної рани потиличної ділянки голови зліва, яке виникло від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею по ударному механізму спричинення та напрямком дії сили перпендикулярно та мало місце не менше одного удару тупим твердим предметом в голову. По степені тяжкості вказане тілесне ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я або незначної стійкої втрати працездатності та знаходяться у відповідності з п.2.3.1 «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень».

Своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Крім цього, 5 червня 2017 року, близько 02:00 год. ОСОБА_4 , знаходячись у громадському місці, а саме на площадці біля Будинку Культури, що по вул. Каштеі, 7 у с. Батрадь Берегівського району, діючи умисно, з хуліганських спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, бажаючи настання їх протиправних наслідків, перебуваючи у натовпі відпочиваючих на святкуванні, присвяченому Дню вказаного села, умисно, тупою частиною штикової лопати наніс удар по тулубу потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в наслідок чого спричинив останній тілесне ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 111 від 08.06.2017, потерпіла ОСОБА_8 в наслідок неправомірних дій ОСОБА_4 отримала тілесне ушкодження у вигляді синця задньої бокової поверхні грудної клітки зліва, закритий перелом 10-го ребра зліва по задньо-підпахвовій лінії. Вказані тілесні ушкодження могли виникнути одномоментно від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею по ударному механізму спричинення, яким могла бути дерев`яна ручка лопати та напрямком дії сили перпендикулярно та мало місце нанесення не менше одного удару тупим предметом.

По степені тяжкості ушкодження у вигляді синця задньої бокової поверхні грудної клітки відноситься до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я або незначної стійкої втрати працездатності та знаходяться у відповідності з п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень». Ушкодження у вигляді закритого перелому 10-го ребра зліва по задньо-підпахвовій лінії відноситься до тілесних ушкоджень середньої степені тяжкості, як таких, що викликають тривалий розлад здоров`я, який перевищує період 21 доби, підтверджується результатом рентгенографічного дослідження № 1874 від 08.06.2017 та знаходиться у відповідності з п.2.2.1 «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень».

Своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто, умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.

31.07.2017 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296 та ч. 1 ст. 122 КК України.

Вина ОСОБА_4 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколом огляду місця поді, висновками судово медичних експертиз,показаннями свідків та потерпілих у кримінальному провадженні.

Судом неодноразово викликався ОСОБА_4 для участі в судових засіданнях, однак останнім вказані виклики проігноровано.

Ухвалами Берегівського районного суду неодноразово застосовано привід до обвинуваченого ОСОБА_4 , однак виконати такі неможливо, оскільки місцезнаходження останнього неможливо встановити, так як він переховується від суду.

Ухвалою Берегівського районного суду від 18.04.2022 року надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 ..

Як зазначає прокурор під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме злочини, які інкримінується ОСОБА_4 є нетяжкими і передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Вищевказана обставина, а також той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення злочину може переховуватись та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску державного кордону України, а також переховуватись на території України.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження може вступати у поза процесуальні відносини із свідками та інших учасників кримінального провадження та схиляти їх до зміни даних слідству показів і це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показів або відмови від надання таких.

Знаходячись на волі обвинувачений ОСОБА_4 зможе використовуючи свої зв`язки координувати дії засобами, які мають можливість впливати на викривлення зазначених даних для кримінального провадження шляхом погрози та тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджанням досудового розслідування.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання, зазначив, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, може переховуватися від органу досудового розслідування і суду, не має міцних соціальних зв`язків, не працює, може впливати на свідків. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово ухилявся від участі в судових засіданнях та переховувався від суду.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання, оскільки воно є необґрунтованим, безпідставним та немотивованим. Пояснив, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом та зазначив, при цьому, що прокурором та слідчим не доведено існування доказів на підтвердження наявності зазначених у клопотанні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , тому до нього слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав свого захисника.

Заслухавши думку сторін та перевіривши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 , має постійне місце проживання.

При вирішенні клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу, суд враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення та те, що ОСОБА_4 має місце постійного проживання в АДРЕСА_1 , а вказані в клопотанні ризики є недостатніми для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки це є найсуворішим запобіжним заходом.

Враховуючи ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_4 , а також те, що він раніше неодноразово судимий та обставину, що він може виїхати за кордон, однозначно не переконує в тому, що він перебуваючи на волі, може ухилятися від виконання процесуальних обов`язків, вдатися до перешкоджання кримінального провадження чи незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурором не було доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаних ризиків.

Наявність обґрунтованої підозри та можливість переховування від слідства не є підставою для позбавлення свободи особи. Така правова позиція також викладена в п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України».

Отже, в задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 слід відмовити.

У зв`язку з наведеним, суд розглядає можливість застосування іншого (альтернативного) запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 ..

Так, відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені частиною 1 даної статті.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про достатність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на строк 60 діб, що буде достатнім для запобігання ризиків, вказаних слідчим в клопотанні.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Частиною 6 ст. 181 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту без застосуванням електронних засобів контролю за адресою АДРЕСА_1 , строком на 60 днів, необхідне для неухильного виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, унеможливить його переховування від органів досудового розслідування та суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; не відлучатися за межі Мукачівського району без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 193-194, 196, 395 КПК України, суд,

ухвалив:
В задоволенні клопотання прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без використання електронних засобів контролю, строком на 60 діб, а саме заборонити залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду з 20 години 00 хвилин до 08 години 00 хвилин щодня.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора або суду за межі Мукачівського району.

Строк дії ухвали закінчується 18 липня 2022 року.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали надіслати в Мукачівський РУП ГУНП в Закарпатській області для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_9