Справа № 478/351/22 Провадження №1-в/478/128/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.06.2022 року смт. Казанка
Казанківський районний суд Миколаївської області в складі: головуючий - суддя ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Казанківського районного суду Миколаївської області заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Романівка, Казанківського району, Миколатської область громадянина Украши, не одруженого, iз базовою загальною середньою освітою, до арешту не працював, який відбуває покарання в Державній установі «Казанківська виправна колонія (№ 93)», по теперішній справі засудженого: вироком Баштанського pайонного суду Миколаївської області від 20.06.2012 року за ст.115 ч.4 п-6, 10 ст.152 ч.4, 187 ч.4, 70 КК України до 13 років позбавлення волі, 24.03.2016 року ухвалою Казанивського pайонного суду Миколаївської області за ч.5 ст. 72 КК України залік з 31.12.11 по 23.08.2012 року тобто 7 місяців 23 дні, початок строку: 31.12.2011року, кінець строку: 08.05.2024 року, про застосування щодо нього умовно - дострокового звільнення від відбування покарання, -
30 травня 2022 року до Казанківського районного суду Миколаївської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування щодо нього умовно - дострокового звільнення від відбування покарання.
В обґрунтування клопотання засуджений зазначає, що у нього фактично настало право на звернення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Просив його задовольнити.
На думку прокурора заява засудженого є не обґрунтованою і задоволенню не підлягає , оскільки засуджений за час відбування покарання не довів свого виправлення.
Засуджений та представник Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)»в судове засідання не з`явилися. Про час і місце розгляду клопотання повідомлені належним чином та завчасно. Надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.
Суд вислухавши думку прокурора, оглянувши матеріали особової справи та заяви засудженого приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у вигляді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Про вказане може свідчити його як сумлінна поведінка, так і ставлення до праці.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:
1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин;
2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі;
3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.
Згідно вимог чинного законодавства, яке регламентує порядок застосування умовно-дострокового звільнення, даному звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього часу довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Відповідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове-звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
Розглядаючи клопотання про умовно-дострокове звільнення, суд зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.
Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про те, засуджений став на шлях виправлення має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування щодо засудженого умовно-дострокове звільнення.
На підставі закону умовно-дострокове звільнення можливе за обов`язкової і одночасної наявності і їх сукупності підстав і умов, при цьому, основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Судом врахувається не тільки факт відбуття останнім певної частини покарання, а й тяжкість і характер вчиненого ним злочину, поведінку засудженого під час відбування покарання, становлення його на шлях виправлення.
Так, головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи. Висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Тобто, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині. Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання. Отже, виправлення засудженого передбачає такі зміни у його поведінці та особистості, які дають підстави вважати, що він у разі застосування цієї пільги спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя та не має установок на повернення до злочинної діяльності. Сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеному статтями 67, 130 КВК України, але й додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни. Сумлінне ставлення до праці - це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків, відповідно до статей 59, 60, 118 КВК України, покращення кількісних та якісних показників роботи, підвищення робітничої кваліфікації, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, суворе дотримання правил техніки безпеки тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, участь у вирішенні питань організації праці, відшкодування збитків, заподіяних злочином.
Як вбачається з матеріалів особової справи, вироком Баштанського pайонного суду Миколаївської області від 20.06.2012 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засуджено за ст.115 ч.4 п-6, 10 ст.152 ч.4, 187 ч.4, 70 КК України до 13 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 12 КК України вказані злочини за своєю правовою кваліфікацією відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.
24.03.2016 року ухвалою Казанивського pайонного суду Миколаївської області за ч.5 ст. 72 КК України засудженому ОСОБА_4 зараховане у строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 31.12.11 по 23.08.2012 року, тобто 7 місяців 23 дні, початок строку: 31.12.2011року, кінець строку: 08.05.2024 року.
Засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)» з 02.09.2012 року.
Станом на 06.06.2022 року засудженим ОСОБА_4 не відбутий строк покарання складає 1 рік 11 місяців 2 дні.
Згідно особової справи з ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)» засуджений ОСОБА_4 має 6 заохочень та 3 стягнень, які знято у встановленому законом порядку.
Відповідно до характеристики, затвердженої начальником ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)», засуджений ОСОБА_4 характеризується задовільно.
Отже, ОСОБА_4 засуджений за вчинення особливо тяжких злочинів, за період відбування покарання мав 6 заохочень, разом із тим, 3 разів допустив порушення режиму утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення за які знято у встановленому порядку, що, з урахуванням положень ст. 6 КВК України не може свідчити про готовність ОСОБА_4 до самокерованої правослухняної поведінки.
На підставі викладеного вбачається, що нестабільна поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання не може свідчити про його виправлення, оскільки позитивні зміни повинні прослідковуватися протягом всього строку відбування покарання, натомість, в поведінці засудженого ОСОБА_4 позитивні зрушення відбуваються протягом нетривалого проміжку часу, з урахуванням загального строку відбування покарання.
Виходячи з положень ст. 81 КК України та роз`яснень, які містяться у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш мяким" від 26 квітня 2002 року № 2, проаналізувавши дані щодо ставлення засудженого до вчиненого ним злочину, даних щодо праці, додержання ним вимог режиму, даних про його особу за весь період перебування в установах відбування покарань, оцінюючи у сукупності з даними щодо обставин скоєного злочину та строку реального відбуття призначеного покарання, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_4 за весь період відбуття покарання не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці і не заслуговує умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі на невідбутий термін, як особа, яка сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення а тому відносно нього не можуть бути застосовані положення ст. 81 КК України.
Керуючись ст. 81 КК України, ч. 2 ст. 376, 537-539 КПК України, -
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі, - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її оголошення.
Суддя: ОСОБА_1