Дата документу 05.04.2022 Справа № 554/2285/22
Провадження № 1-кс/554/3268/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2022 року м. Полтава
Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, старшого лейтенанта Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , подане в межах кримінального провадження №0000069 від 29.03.2022року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

05.04.2022 року в провадження слідчого судді надійшло вищевказане клопотання слідчого, погоджене прокурором, відповідно до якого слідчий прохав застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Полтаві, громадянин України, українець, який має вищу освіту, військовослужбовець військової служби за контрактом командир другої стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 , зареєстрован ий за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання зазначено, що наказом № 24 командира військової частини НОМЕР_1 від 24.02.2022 лейтенанта ОСОБА_5 призначено на посаду командира стрілецької роти вказаної частини.

Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на момент вчинення злочину, лейтенант ОСОБА_5 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом.

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують лейтенанта ОСОБА_5 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, лейтенант ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Пунктом 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно вимог ст.ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.
Указом Президента України № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26.03.2022, строком на 30 діб.
Однак, лейтенант ОСОБА_5 під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях.

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, Збройних Сил України, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.
Так, лейтенант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді командира 2-ї стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ,яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 (територія ІНФОРМАЦІЯ_2 ), реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин, 27.03.2022, близько 17 год. 40 хв. покинув місце дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
У подальшому 27.03.2022 лейтенант ОСОБА_5 приблизно о 23 год. 00 хв. добровільно та з власної ініціативи прибув до місця дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ).
Отже, лейтенант ОСОБА_5 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , у період часу з 17 год. 45 хв. по 23 год. 00 хв. 27.03.2022, чим вчинив злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України, а саме, самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Крім того, лейтенант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді командира 2-ї стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ,яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 (територія ІНФОРМАЦІЯ_2 ), реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин, діючи повторно протягом року 02.04.2022, приблизно о 10 год. 00 хв. покинув місце дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
У подальшому 03.04.2022 лейтенант ОСОБА_5 приблизно о 21 год. 30 хв. був затриманий неподалік населеного пункту Велика Багачка Полтавської області.
Таким чином, лейтенант ОСОБА_5 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 у період часу з 10 год 00 хв. 02.04.2022 по 21 год. 30 хв. 03.04.2022, чим вчинив злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України, а саме, самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

У вчиненні зазначених кримінальних правопорушень підозрюється: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Полтаві, громадянин України, українець, який має вищу освіту, військовослужбовець військової служби за контрактом командир другої стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 .

В діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 5 ст. 407 КК України, тобто кримінальних правопорушень, за які передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років та яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.
03.04.2022 о 21 год. 30 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
04.04.2022 органом досудового розслідування складено письмове повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України, яке відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України вручено останньому.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень,передбачених ч. 5 ст. 407 КК України, підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:
1.Повідомленням Полтавського ЗВ ВСП від 29.03.2022;
2.Заявою про вчинення кримінального правопорушення командира військової частини НОМЕР_1 від 02.04.2022;
3.Актом службового розслідування від 30.03.2022;
4.Повідомленням Полтавського ЗВ ВСП від 04.04.2022;
5.Протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 04.04.2022;
6.Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 04.04.2022;
7.Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 04.04.2022;
8. Іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
Крім того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то це поняття означає існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Окрім того, Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

На теперішній час стороною обвинувачення вживаються заходи щодо встановлення всіх обставин кримінальних правопорушень у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , у тому числі допити свідків, відшукання речей та документів, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні.

Аналізуючи поведінку підозрюваного ОСОБА_5 та матеріали кримінального провадження, сторона обвинувачення приходить до наступних висновків:

1. Так, ОСОБА_5 через тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення може переховуватись від органів досудового розслідування на тимчасово окупованих територіях АР Крим, Луганської та Донецької областей, у зв`язку чим у сторони обвинувачення достатньо підстав вважати, що у разі не застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду на тимчасово окупованій території України та покинути її межі, так як кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 407 КК України є тяжким, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.
Крім того, в ході проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій встановлено, що ОСОБА_5 вчинив самовільне залишення військової частини повторно протягом року, а саме 27.03.2022 та 02.04.2022.

Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховування від органів досудового розслідування та суду.

2. Підозрюваний ОСОБА_5 може тиснути та впливати на свідків, деякі з яких до теперішнього часу ще не допитані, у цьому ж кримінальному провадженні.

Підґрунтям такого ризику є те, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі, може незаконно впливати як особисто, так і через третіх осіб з числа діючих військовослужбовців, на учасників кримінального провадження, з метою запобігання надання ними правдивих показань, зокрема, на свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 чи інших свідків, в тому числі з мотивів помсти їм за надані в ході досудового розслідування показання, чи з метою схилити їх у будь-який спосіб до зміни або відмови від раніше наданих ними показань, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

Крім того, недопитані на даний час свідки у кримінальному проваджені є військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , та проходять військову службу разом з підозрюваним ОСОБА_5 , який обіймає посаду командира 2-ї стрілецької роти, що свідчить про наявність зазначеного ризику.

Враховуючи викладене, існує ризик здійснення реального тиску на вказаних осіб з боку ОСОБА_5 .
Вказана обставина свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

3. Підозрюваний ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи його нехтування положеннями чинного законодавства, а саме порушенням вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, шляхом уникнення від явок до органу досудового розслідування та суду, а також не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, оскільки протягом року повторно самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 .

Крім того, стороною обвинувачення враховано, що ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків: не одружений, утриманців не має, одночасно має задовільний стан здоров`я оскільки проходить службу в ЗСУ, має негативну характеристику за місцем проходження служби.
Вказане також свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відтак у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_5 інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. З метою забезпечення дієвості вказаного кримінального провадження доцільно застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням підозрюваного ОСОБА_5 під вартою не зможе запобігти вищевказаним ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, у зв`язку з тим, що лише повна ізоляція від суспільства може запобігти вказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також гарантувати виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави визначається у таких межах: щодо особи підозрюваної, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від 20 до 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, є особою, яка усвідомлювала протиправність своїх дій, з метою забезпечення виконання останнім покладених на нього обов`язків, враховуючи, суспільно-політичну ситуацію в державі введення воєнного стану, а також враховуючи майновий стан підозрюваного ОСОБА_5 при вирішенні питання розміру застави, сторона обвинувачення вважає, що вона має складати не менше 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (що становить 198 480 грн.) та у вказаному випадку визначити необхідність виконання підозрюваним ОСОБА_5 наступних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема: прибувати за викликом до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; не відлучатися із м. Полтави та Полтавської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованих йому злочинів; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Сторона обвинувачення вважає, що застава у меншому розмірі не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків та запобігати ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

В судовому засіданні слідчий подане до суду клопотання підтримав та надав пояснення аналогічні викладеним у ньому.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, просив суд його задовольнити.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 , заперечувала проти задоволення клопотання слідчого, прохала обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або інший більш м?який запобіжний захід не пов?язаний з триманням під вартою.
Підозрюваний підтримав думку адвоката.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, встановив наступне.

Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000069 від 29.03.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України.
Встановлено, що наказом № 24 командира військової частини НОМЕР_1 від 24.02.2022 лейтенанта ОСОБА_5 призначено на посаду командира стрілецької роти вказаної частини. Однак, лейтенант ОСОБА_5 під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях. ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, Збройних Сил України, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.
Так, лейтенант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді командира 2-ї стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ,яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 (територія ІНФОРМАЦІЯ_2 ), реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин, 27.03.2022, близько 17 год. 40 хв. покинув місце дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
У подальшому 27.03.2022 лейтенант ОСОБА_5 приблизно о 23 год. 00 хв. добровільно та з власної ініціативи прибув до місця дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ).
Отже, лейтенант ОСОБА_5 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , у період часу з 17 год. 45 хв. по 23 год. 00 хв. 27.03.2022, чим вчинив злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України, а саме, самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Крім того, лейтенант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді командира 2-ї стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ,яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 (територія ІНФОРМАЦІЯ_2 ), реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин, діючи повторно протягом року 02.04.2022, приблизно о 10 год. 00 хв. покинув місце дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
У подальшому 03.04.2022 лейтенант ОСОБА_5 приблизно о 21 год. 30 хв. був затриманий неподалік населеного пункту Велика Багачка Полтавської області.
Таким чином, лейтенант ОСОБА_5 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 у період часу з 10 год 00 хв. 02.04.2022 по 21 год. 30 хв. 03.04.2022, чим вчинив злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України, а саме, самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

В діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 5 ст. 407 КК України, тобто кримінальних правопорушень, за які передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років та яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.
03.04.2022 о 21 год. 30 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
04.04.2022 органом досудового розслідування складено письмове повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України, яке відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України вручено останньому.
Відповідно до ч. 2 ст. ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «К.Г. проти Німеччини»).
Сукупність зібраних на даному етапі досудового розслідування доказів переконують слідчого суддю в обґрунтованості підозри, оголошеної ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень,передбачених ч. 5 ст. 407 КК України, а саме: повідомленням Полтавського ЗВ ВСП від 29.03.2022; заявою про вчинення кримінального правопорушення командира військової частини НОМЕР_1 від 02.04.2022; актом службового розслідування від 30.03.2022; повідомленням Полтавського ЗВ ВСП від 04.04.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 04.04.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 04.04.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 04.04.2022; та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
Щодо особи підозрюваного встановлено наступне.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у м. Полтаві, громадянин України, українець, який має вищу освіту, військовослужбовець військової служби за контрактом командир другої стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , не одружений.

При цьому, слідчий суддя не надає оцінку зібраним доказам з точки зору їх достатності, законності, належності, а лише встановлює за їх сукупністю на даному етапі розслідування наявність чи відсутність фактів, що переконують у можливості особи вчинити кримінальне правопорушення.
Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слід виходити з того, що ризиком є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею встановлено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики передбачені п.п. 1, 3, 4 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_5 інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. З метою забезпечення дієвості вказаного кримінального провадження доцільно застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність у підозрюваного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого тяжкого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується тощо.
Слідчим суддею враховано, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, однак стороною обвинувачення доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам, враховуючи особу підозрюваного.
Відповідно до ст. 183 ч. 3 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених цим кодексом. При цьому в ухвалі зазначаються обов`язки, які з передбачених ст. 194 цього кодексу будуть покладені на обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтування розміру застави та можливість її застосування.
Частиною 4 ст. 183 КПК України визначено випадки, у яких слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні; однак застосування цієї норми є правом слідчого судді, та не становить імперативу.

З урахуванням особи підозрюваного, те, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше не судимий, наявність постійного місця проживання та реєстрації у місті Полтаві, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу в якості альтернативного запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 182 ч.5 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який, на думку слідчого судді, з урахуванням характеру злочину, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється підозрюваний, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Керуючись статтями 131, 132, 176-178, 181-183, 193-194, 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ :

Клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, старшого лейтенанта Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 а, подане в межах кримінального провадження №0000069 від 29.03.2022року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.
Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з 03 квітня 2022 року 21 год. 30 хв.

Дія ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 01 червня 2022 року о 21 год. 30 хв.

Встановити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить на день постановлення ухвали 47 860,00 грн. (сорок сім тисяч вісімсот шістдесят гривень, 0 копійок) у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Полтавській області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі суду, протягом строку її дії, на депозитний рахунок за наступними реквізитами: ТУ ДСА України в Полтавській області ЗКПО 26304855 р/р UA0015950 в ДКСУ м.Київ МФО 820172, призначення платежу: запобіжний захід - застава.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти у разі внесення застави у сумі 47 860,00 грн. (сорок сім тисяч вісімсот шістдесят гривень, 0 копійок) у національній грошовій одиниці.

У разі невнесення застави у визначеному розмірі підозрюваний залишається під вартою на раніше встановлений судом термін.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує її внесення має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, в якій він утримувався.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа установи, в якій утримується підозрюваний, негайно виносить розпорядження про звільнення підозрюваного з-під варти, про що повідомляє суд.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі внесення застави на нього покладаються наступні обов`язки:

1) прибувати за викликом до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, а саме із
м. Полтави та Полтавської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
4) утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні, а також з іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованих йому злочинів у всіх випадках, крім спільної участі у слідчих та процесуальних діях в межах кримінального провадження № 0000069 від 29.03.2022.
У разі невиконання (порушення) покладених на підозрюваного обов`язків застава звертається в дохід держави.

Зобов`язати уповноважену службову особу установи, в якій утримувався підозрюваний, що у разі внесення застави при звільненні підозрюваного роз`яснити йому права та обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю у вчиненні якого кримінального правопорушення обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного та його явки за викликами, а також наслідки невиконання даних обов`язків.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення.
Повний текст ухвали складено та проголошено 11.04.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1