ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/20310/22

Провадження № 11-кп/4820/770/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 жовтня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000313, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 червня 2020 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.147, ч.2 ст.189 КК України, та

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий змістоскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини
У провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницькоїобласті перебуває кримінальне провадження №0000313, внесене до Єдиногореєструдосудовихрозслідувань 17.06.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч.2 ст.28, ч.1 ст.147, ч.2 ст.189 КК України.

Прокурор заявив у підготовчому судовому засіданні клопотання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 жовтня 2022 року було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 до 30 листопада 2022 року включно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
На вказану ухвалу надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 , в якій вінпросить ухвалу суду першоїінстанціїскасувати і обрати більшм`якийзапобіжнийзахід, оскількивважає, що суд не взяв до уваги те, що він займається волонтерською діяльністю від початку бойових дій, як особа характеризується позитивно. Окрім того, не було доведено, що він тим чи іншим чином переховується від органів досудового розслідування.

Позиції учасників судового провадження
Відповідно до ст.422-1 ч.4 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
Обвинувачений ОСОБА_5 в апеляційній скарзі не ставив питання про його участь під час апеляційного розгляду, від інших учасників провадження також не надходило клопотань про розгляд апеляційних скарг за участю сторін, тому апеляційний суд з урахуванням наведеної норми кримінального процесуального законодавства розглядає апеляційну скаргу обвинуваченого без участі сторін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши надані матеріали з кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви суду
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Обвинувачений ОСОБА_5 оскаржує ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, вважаючи недоведеним неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Попередньою ухвалою слідчого судді ОСОБА_5 продовжувався запобіжний захід до 04 жовтня 2022 року.

Обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.147, ч.2 ст.189 КК України, 27 вересня 2022 року в порядку ст. 291 КПК України направлений прокурором для розгляду до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, триває підготовче провадження.

Відповідно до вимог статті 315 ч.3 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Ухвалою суду від 03 жовтня 2022 року в підготовчому судовому засіданні за клопотанням прокурораобвинуваченому ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30 листопада 2022 року.

Приймаючи рішення про задоволення заявленого прокурором у підготовчому судовому засіданні клопотання про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, зокрема тяжкого злочину, а також перебував у розшуку, існують ризики, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих та свідків, ухилятися від суду, зважаючи на покарання, яке йому загрожує у випадку визнання винуватим.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Згідно з положеннями статей 194, 199 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Виходячи зі змісту ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з положеннями ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім того, стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику суду.

ЄСПЛ наголосив, що пунктом 3 статті 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. Зокрема, у рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою статті 5 Конвенції є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, прокурор повинен довести, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Відповідно до практики ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, вчинених за попередньою змовою групою осіб, інкриміновані йому злочини є тяжкими, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Відповідно до практики ЄСПЛ, у рішеннях по справах «Каучор проти Польщі» від 03.02.2009 року, та «Александр Макаров проти Росії» від 12.03.2009 року, Суд вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою, а врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеними ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинуваченийможе переховуватися від суду, оскільки покарання, що загрожує, в разі визнання його винуватим, значно підвищує ризик переховування від суду, тоді як він обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення ісуворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні наведеного ризику.

Крім того, колегією суддів враховано, що в ході досудового розслідування ОСОБА_5 обирався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, після чого 17.06.2020 року він був оголошений у розшук.

Також існує загроза незаконного впливу на потерпілих та свідків з боку обвинуваченого, оскільки обвинуваченому відомі адреси їх мешкання, у зв`язку з чим, є ймовірність того, що вони під його фізичним, психологічним впливом можуть змінити свої показання.

Отже, на даний час заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, у матеріалах кримінального провадження відсутні дані про те, що обвинувачений не може утримуватись в умовах слідчого ізолятора або з`явились якісь нові обставини, що свідчать про необхідність застосувати більш м`який запобіжний захід.

З урахуванням наданих матеріалів справи і встановленого в ході апеляційного розгляду, колегія суддів вважає правильним висновок суду про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченомуОСОБА_5 до 30.11.2022 року, обмеження його права на свободу у цьому випадку є виправданим і необхідним, оскількизастосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виключити ризики, пов`язані із звільненням його з-під варти.

Колегія суддів вважає апеляційні доводи ОСОБА_5 ,відносно того, що він не переховувався від органів досудового розслідування, безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Зазначені обвинуваченим ОСОБА_5 в апеляційній скарзі обставини, що він займається волонтерською діяльністю від початку бойових дій, як особа характеризується позитивно, істотним образом не знижують перелічених ризиків, застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде гарантувати виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків на цій стадії судового провадження.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали у цьому провадженні колегією суддів не встановлено. Отже, апеляційні вимоги обвинуваченого є необґрунтованими і не підлягаючими задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 жовтня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30 листопада 2022 року включно стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 147, ч. 2 ст. 189 КК України, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3