Справа № 439/338/22
Провадження №1-кс/439/194/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2022 року м. Броди

Слідчий суддя Бродівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , із участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання представника особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування: ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про встановлення строків досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030 від 23 березня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в :

До слідчого судді Бродівського районного суду Львівської області звернувся представника особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування: ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 із клопотання, в якому просить слідчого суддю встановити процесуальний строк для прийняття рішення, в порядку статті 283 Кримінального процесуального кодексу України, у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030 від 23 березня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України, протягом двох місяців, а саме: до 12 жовтня 2022 року.

Необхідність задоволення клопотання представник мотивує тим, що Сектором дізнання Відділення поліції № 1 Золочівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030 від 23 березня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 358 КК України.

Представник зазначає, що 23 березня 2022 року проведено слідчу (розшукову) дію: огляд місця події, а саме: приміщення службового кабінету за № 36, що знаходиться у Відділенні поліції № 1 Золочівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області за адресою: Львівська область, місто Броди, майдан Свободи, 10, у ході якої виявлено та вилучено чотирнадцять документів із ознаками підробки. Такі документи були тимчасово вилучені із визнанням їх речовими доказами в кримінальному провадженні та в подальшому ухвалою слідчого судді Бродівського районного суду Львівської області від 25 березня 2022 року на останні накладено арешт.

Представник вказує, що щодо арештованих документів ОСОБА_3 органом досудового розслідування проведено судові технічні експертизи документів за № СЕ-19/114-22/4390-ДД від 11 квітня 2022 року, та за № СЕ-19/114-22/4391-ДД від 08 квітня 2022 року. Висновки експертів свідчать про те, що досліджені документи змін первинних реквізитів (підчистки, виправлення, травлення, додрукування, дописки чи інше) не містять, а отже видані у встановленому законом порядку.

Представник акцентує, що досудове розслідування триває п`ять місяців, жодній особі не повідомлено про підозру. Проте досудовим розслідуванням продовжуються обмеження законних прав та інтересів ОСОБА_3 .

Відтак на переконання представника необхідно визначити органу досудового розслідування процесуальний строк для прийняття рішення, в порядку статті 283 Кримінального процесуального кодексу України.

Представник особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування: ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, однак подала письмову заяву про розгляд клопотання про встановлення строків досудового розслідування без її участі, клопотання підтримує.

Дізнавач Сектору дізнання Відділення поліції № 1 Золочівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі.

Перевіривши клопотання, всебічно, повно, обґрунтовано дослідивши докази, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що Сектором дізнання Відділення поліції № 1 Золочівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030 від 23 березня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23 березня 2022 року під час перевірки паспортного режиму: осіб переселенців із східних областей України, в одному із готельних номерів, готелю «Фільварок», що за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який під час перевірки документів надав працівникам поліції паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого на його ім`я 09 жовтня 2009 року Красногвардійським РВ ГУ МВС України в Автономній республіці Крим із ознаками підробки.

Також слідчим суддею встановлено, що 23 березня 2022 року проведено слідчу (розшукову) дію: огляд місця події, а саме: приміщення службового кабінету за № 36, що знаходиться у Відділенні поліції № 1 Золочівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області за адресою: Львівська область, місто Броди, майдан Свободи, 10, у ході якої виявлено та вилучено чотирнадцять документів із ознаками підробки. Такі документи були тимчасово вилучені із визнанням їх речовими доказами в кримінальному провадженні та в подальшому ухвалою слідчого судді Бродівського районного суду Львівської області від 25 березня 2022 року на останні накладено арешт.

Нормативні положення статті 55 Конституції України визначають, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Нормами статтей 3, 8, 55, 64 Конституції України встановлено засади верховенства права, що надає можливість безпосередньо, на підставі Конституції, негайно оскаржувати будь-які дії чи бездіяльність посадових осіб до суду, без жодних умов і обмежень. Забезпечення прав громадян, відповідно до третьої статті Основного закону є головним обов`язком держави.

Стаття 64 Конституції України визначає заборону обмежувати права, що їх надано Основним законом, крім випадків, установлених самою Конституцією. У самій Конституції не зазначено про можливість відмови, або про якесь обмеження у судовому захисті порушеного права.

Відповідно до статті 21 Кримінального процесуального кодексу України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Якщо інше не передбачено КПК України, здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу до будь-яких засобів правового захисту, якщо під час кримінального провадження порушуються її права, гарантовані Конституцією України та міжнародними договорами України.

Конституційний Суд України у рішенні від 23 травня 2001 року за № 6-рп/2001 зазначено, що права на судовий захист належить до основних, невідчужуваних прав і свобод людини і громадянина, та відповідно до частини 2 статті 64 Конституції не можуть бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану (абзац 4 пункту 3 мотивувальної частини). Недоторканість інституту судового контролю за досудовим слідством не може бути перепоною для оскарження актів, дій чи бездіяльності посадових осіб органів державної влади (абзац 6 підпункту 4.2 пункту 4 мотивувальної частини).

Пріоритет положень Конституції над законами та підзаконними актами є очевидним для кожного громадянина, і не підлягає доведенню.

За змістом статті 3 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», завданням суду є здійснення правосуддя на засадах верховенства права, забезпечення кожному права на справедливий суд, та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

Нормативними приписами статті 220 Кримінального процесуального кодексу України не врегульовано питання звернення з клопотанням під час досудового розслідування про виконання будь-яких процесуальних дій до слідчого, прокурора іншою особою, права якої були порушені, суд, вирішуючи питання захисту порушених прав такої особи, повинен звертатися до загальних норм кримінального процесуального закону.

У положеннях частини 6 статті 9 Кримінального процесуального закону України зазначено: якщо положення кримінально процесуального закону не однозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження такі, як верховенство права, законність, повага до людської гідності, визначені статтею 7 Кримінального процесуального кодексу України.

Статтею 7 Кримінального процесуального кодексу України передбачені загальні засади кримінального провадження, до яких відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

У пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року у справі №1-17/2009 зазначено, що до повноважень судів загальної юрисдикції відноситься судовий контроль за дотриманням законності в діяльності правоохоронних органів в період проведення дізнання та досудового слідства. Метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав та свобод людини і громадянина. Зазначені доводи безперечно доводять можливість та необхідність оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора в період досудового провадження до суду без будь-якого винятку.

Діяльність суддів повинна бути підпорядкована захисту прав та свобод людини і громадянина, шляхом розгляду судових справ у повній відповідності з Конституцією та законами України. Суди зобов`язані забезпечити рівність громадян перед законом і судом.

Враховуючи, що згідно зі частиною 2 статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, суди не вправі з часу введення Конституції в дію відмовляти фізичним чи юридичним особам у прийнятті до судового розгляду заяв і звернень. Суди не вправі відмовити у судовому захисту прав та свобод людини і громадянина, у прийнятті скарг на рішення, дії чи бездіяльність органі державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб з підстав, не передбачених Конституцією чи законом. При цьому варто враховувати, що коло прав і свобод людини і громадянина, закріплених Конституцією, не є вичерпним.

Конституція України, яка має найвищу юридичну силу, гарантує реалізацію права на оскарження у більш широкому розумінні, ніж у Главі 31 Кримінального процесуального кодексу України. Відтак кореспондується із положеннями статті 24 Кримінального процесуального закону України, розширюючи коло осіб, яким забезпечується конституційне право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Крім того, відповідно до пункту 25 частини 1 статті 3 Кримінального процесуального кодексу України, учасником кримінального провадження є «інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування».

Відсутність «інших осіб» у вичерпному переліку суб`єктів звернення з клопотанням під час досудового розслідування, передбаченому статті 220 Кримінального процесуального кодексу України, за умови, що процесуальні дії у кримінальному провадженні стосуються їх прав, свобод та інтересів, не є перешкодою у доступі до правосуддя та оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора в порядку, передбаченого цим кодексом, що передбачено частиною 1 статті 24 Кримінального процесуального кодексу України. Кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Із урахуванням практики Європейського суду з прав людини у справах «Девер проти Бельгії», «Гіні та Мак-Гіннес проти Ірландії», «Квінн проти Ірландії», «Салов проти України», «Салов проти України», «Девееєр проти Бельгії», «Вемхов проти ФРН», «Ноймастер проти Австрії», «Рингейзен проти Австрії», слідчий суддя приходить до переконання, що подані суб`єктом звернення докази підтверджують проведення органом досудового розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030 від 23 березня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України, кримінального переслідування ОСОБА_3 , починаючи з березня 2022 року. Відтак у вказаному кримінальному провадженні останній може користуватися правами підозрюваного, передбаченими Кримінальним процесуальним кодексом України.

За правилами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 13 Конвенції встановлює, що кожен, чиї права та свободи порушені, має право на ефективних засіб правового захисту. Ефективний, в цьому контексті, означає в найкоротший термін, а не будь-який час, та без умов, як це встановлено Кримінальним процесуальним кодексом України.

Положеннями статті 113 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що процесуальні строки це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Нормою статті 28 Кримінального процесуального кодексу України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження суд.

Виходячи з вимог статті 114 Кримінального процесуального кодексу України, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.

Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Тобто відповідно до змісту вказаних положень Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя вправі встановлювати строки в межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом.

Стаття 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, практика Європейського суду з прав людини тлумачить норму статті 6 Конвенції достатньо поширювальною і «розумні строки» розгляду справи починають рахуватися від дати обвинувачення чи моменту, коли стало відомо, що органи державної влади сприймають особу як підозрюваного, навіть якщо офіційного повідомлення про підозру не було.

Поняття «обвинувачення» також трактується достатньо широко: як «офіційне повідомлення, виходить від компетентного державного органу та містить вказівку на вчинення кримінально-караного правопорушення». Це може бути і арешт, і початок слідства, коли особу притягують як підозрювану, і повідомлення про кримінальне переслідування.

Крім того, «у ряді випадків воно може приймати форму інших заходів, що передбачають таке твердження і що таким чином впливають на положення підозрюваного» (рішення Європейського суду з прав людини від 27 лютого 1980 року в справі Deweer, Series A: Judgements and Decisions, Volume 35 (1980), P.24; рішення Європейського суду з прав людини у справі Eckle v. Germany, 1982).

Тлумачення положення «розумний строк» визначає, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один строк у конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Отже, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства»).

Для визначення того, чи була тривалість певного строку розумною, передусім встановлюється початок цього строку та його закінчення. Строк, який варто брати до уваги у зазначеному відношенні, охоплює весь період провадження.

У справі «Антоненков проти України» Європейський суд наголосив, що «розумність тривалості провадження має бути оцінена в світлі конкретних обставин справи з врахуванням критеріїв, напрацьованих Європейським судом, зокрема складності справи та поведінки заявника і відповідних державних органів. Крім того, також має прийматись до уваги характер процесу та значення, яке він мав для заявника (рішення у справі «Антоненков та інші про України» від 22 листопада 2005 року, остаточне).

Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження, відповідно до частини 3 статті 28 Кримінального процесуального кодексу України, є:

-складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо;

-поведінка учасників кримінального провадження;

-спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Як вбачається із доказів у справі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030 від 23 березня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України, розпочалося 23 березня 2022 року. Протягом п`яти місяців органом досудового розслідування вчинено низку слідчих (розшукових) дій. Проте у кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру.

У свою чергу вищевказане кримінальне провадження обмежує права та законні інтереси ОСОБА_3 . Відтак, на переконання слідчого судді, в межах такого кримінального провадження здійснюється кримінальне переслідування останнього із боку держави.

При цьому доцільно врахувати, що Кримінальний процесуальний закон України не визначає граничного строку проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків до моменту повідомлення особі про підозру (стаття 219 Кримінального процесуального кодексу України). У наявному кримінальному провадженні, кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України, належить до кримінального проступку.

На думку слідчого судді, формальна законодавча невизначеність граничного строку проведення досудового розслідування у досліджуваному кримінальному провадженні, створює передумови для органу досудового розслідування щодо порушення принципу «розумності строків» у кримінальному провадженні. ОСОБА_3 , будучи особою, права та законні інтереси якого обмежуються кримінальним провадженням, не набувши процесуального статусу підозрюваного, вже майже п`ять місяців переносить наслідки кримінального переслідування із боку держави. Водночас за обставин невизначеності строку проведення досудового розслідування, останній протягом тривалого часу може продовжувати переносити такі обмеження без обґрунтованих підстав у розумінні Кримінального процесуального закону України.

За викладених обставин, слідчий суддя, здійснюючи у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні, дійшов висновку про необхідність часткового задоволення клопотання ОСОБА_3 . Визначення для органу досудового розслідування двомісячного строку для проведення усіх необхідний слідчих (розшукових) дій, та інший процесуальних дій, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, визнається слідчим суддею як достатній та такий, який покликаний неухильно виконувати завдання кримінального судочинства.

Водночас слідчий суддя критично оцінює доводи представника ОСОБА_3 щодо обрахування визначеного строку із моменту зі зверненням із відповідним клопотанням. На думку слідчого судді, відповідний процесуальних строк необхідно обраховувати із моменту постановлення цієї ухвали слідчим суддею.

Виходячи із нормативних положень статті 6 Європейської конвенції з прав людини, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Закону України «Про судоустрій і статус суддів», керуючись статтями 3, 8, 19, 55, 64, 68, 124 Конституції України, статтями 1-35, 113, 114, 116, 219, 220, 303-309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

у х в а л и в :

Клопотання представника особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування: ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про встановлення строків досудового розслідування задовольнити частково.
Встановити органу досудового розслідування: Сектору дізнання Відділення поліції № 1 Золочівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 , дізнавачу Сектору дізнання Відділення поліції № 1 Золочівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, строк на проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030 від 23 березня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України, тривалістю два місяці, тобто до 23 жовтня 2022 року.
У задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1