Справа №760/5063/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2022 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва

ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про застосування до підозрюваного:

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні № 0000987 від 02.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 Кримінального кодексу України (далі КК України),

за участю сторін:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ :

05.05.2022 слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 05.05.2022 для розгляду зазначеного клопотання визначено слідчу суддю ОСОБА_1 .

Клопотання обґрунтовано наступним:

«В провадженні слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0000987 від 02.05.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 2 ст. 263 КК України.
05.02.2022 органом досудового розслідування повідомлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, громадянину України, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , - про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.
Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Відповідно до ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України.
Згідно зі ст. 178 Цивільного кодексу України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.
Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно з постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471 Х-ІІ, зброя, в тому числі холодна та боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї і боєприпасів до неї) не можуть перебувати у власності громадян.
Однак, всупереч вищенаведеним нормативно-правовим актами ОСОБА_5 вирішив стати на злочинний шлях та вчинив кримінальне правопорушення проти порядку громадської безпеки на території Солом`янського району м. Києва за наступних обставин.
ОСОБА_5 , у невстановлений час та дату, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, діючи з прямим умислом, з метою використання холодної зброї в особистих цілях, без передбаченого законом дозволу на її придбання, вирішив стати на злочинний шлях, у порушення вимог ст. ст. 41, 92 Конституції України, ст. ст. 178, 328 Цивільного кодексу України, Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471 Х-ІІ, Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 12.10.1992 №576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядженими гумовими чи аналогічними за своїми-властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622, у невстановленої досудовим розслідуванням особи, придбав один ніж, який помістив за пояс власних брюк та почав при собі носити.
02.05.2022 о 13:15 годині за адресою: м. Київ, вул. Академіка Білецького поблизу будинку № 5-Б працівниками поліції було виявлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який при собі незаконно зберігав предмет ззовні схожий на ніж.
02.05.2022 о 15:53 годині (фактичний час затримання 13:15 година 02.05.2022) за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку ст. 208 КПК України здійснено затримання гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України здійснено обшук затриманого в результаті проведення, якого у ОСОБА_5 за поясом брюк, в які він був одягнений, вилучено предмет ззовні схожий на ніж, який знаходився в чорному чохлі.
Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/111-22/12738-ХЗ від 03.05.2022, наданий на дослідження ніж відноситься до холодної зброї. Ніж відноситься до контактної клинкової холодної зброї колюче-ріжучої дії, виготовлений заводським способом по типу мисливських ножів загального призначення.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, тобто у носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу.
02.05.2022 о 15:53 годині в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України (фактичний час затримання 02.05.2022 о 13:15 годині).
Підставами підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення є зібрані в кримінальному провадженні докази, а саме:
-Рапорт оперуповноваженого ОПВ УКР ГУНП у м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 ;
-Протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 02.05.2022 відповідно до якого у затриманого ОСОБА_5 під час проведення особистого обшуку вилучено з поясу брюк, в які він був одягнений, предмет ззовні схожий на ніж, який знаходився в чорному чохлі;
-Висновок експерта Київського НДЕКЦ МВС України від 03.05.2022 № СЕ -19/111-22/12738-ХЗ наданий на дослідження ніж відноситься до холодної зброї. Ніж відноситься до контактної клинкової холодної зброї колюче-ріжучої дії, виготовлений заводським способом по типу мисливських ножів загального призначення;
-Показання свідка ОСОБА_9 ;
-Показання свідка ОСОБА_10 ;
-Показання свідка ОСОБА_11 ;
- Показання свідка ОСОБА_12 ;
- Показання свідка ОСОБА_13 ;
- інші матеріали кримінального провадження у їх сукупності.
У органу досудового розслідування є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив нетяжке кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 263 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин, або арештом на строк від трьох до шести місяців, або обмеженням волі на строк від двох до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років.
Відносно ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту оскільки, існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, та які вказують на те, що підозрюваний може:
-переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;
-впливати на свідків, з метою зміни останніми показань в частині фактичних обставин;
-вчинити інше кримінальне правопорушення.
Виклад обставин, на підставі яких слідчий і прокурор дійшли висновку про наявність ризиків:
На той факт, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду вказує те, що, повідомлена підозра повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження, а санкція статті кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин, або арештом на строк від трьох до шести місяців, або обмеженням волі на строк від двох до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років, тобто усвідомлюючи невідворотність покарання, яке пов`язане із позбавленням волі за вчинення вказаного кримінального правопорушення підозрюваний може переховуватися значний термін від правоохоронних органів та суду.
На той факт, що підозрюваний може впливати на свідків, з метою зміни останніми показів в частині фактичних обставин, вказує те, що ОСОБА_5 вчинив умисне нетяжке кримінальне правопорушення та був виявлений на місці вчинення кримінального правопорушення свідками, що може свідчити про те, що підозрюваний ОСОБА_5 може погрожувати свідкам з метою зміни їх свідчень в частині фактичних обставин.
На той факт, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення вказує те, що підозрюваний ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований та не навчається, немає постійного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків, що вказує на те, що ОСОБА_5 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення проти громадської безпеки.
Більш м`які запобіжні заходи застосовані до підозрюваного ОСОБА_5 призведуть до продовження злочинної діяльності, нададуть змогу переховуватись від органів досудового розслідування та впливати на розслідування кримінального провадження.
Орган досудового слідства вважає наявність цих ризиків обґрунтованими, через те, що матеріали кримінального провадження містять достатні дані, які вказують на те, що саме підозрюваний ОСОБА_5 своїми умисними діями, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 263 України.
З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження являється доцільним покладення на підозрюваного ОСОБА_5 , наступних, передбачених у ч. 5 ст. 194 КПК України, обов`язків:
1)прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою;
2)не відлучатися за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3)в період часу з 22:00 годин по 07:00 годину не залишати постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;
4)повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.»
На підставі викладеного, з метою забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігання наведеним ризикам, слідчий просить клопотання задовольнити.

Згідно з ч. 4 ст. 107 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів.

В судовому засіданні прокурор підтримав доводи та вимоги, викладені у клопотанні, просив його задовольнити, вказуючи, що те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, що, а також наведені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) підтверджується зібраними у провадженні та доданими до клопотання доказами. Також, звернув увагу на те, що ОСОБА_5 у 2010 році вже притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 263 КК України

Захисник підозрюваного, як і він сам, заперечували проти задоволення клопотання, просили у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити. Сторона захисту просила застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

При цьому, захисником звернуто увагу на те, що ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому правопорушенні визнає, співпрацює зі слідством, ніж носив для самозахисту.

Зауважив, що попередня судимість ОСОБА_5 вважається погашеною в силу приписів ст. 89 КК України.

Зазначив, що ОСОБА_5 є учасником програми замісної підтримуючої терапії у зв`язку з чим має певні розлади здоров`я та потребує допомоги, у зв`язку з чим, зокрема, приймає участь у заходах за участю релігійних організацій.

Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 8 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.ч. 1 - 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 2 вказаної статті покладає обов`язок на слідчого суддю постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Як свідчать матеріали провадження, повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 04.05.2022 відповідає вимогам ст. 277 КПК України, за своїм змістом та на даному етапі сумнівів щодо її законності або порушення порядку вручення не викликає.

Суд ураховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, проте зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд в цьому контексті враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Зокрема, за змістом п. 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На даному етапі судового провадження суд не вирішує питання про оцінку доказів для визнання підозрюваного винуватим чи невинуватим у вчиненні злочину, адже судове провадження наразі не завершено, докази сторін в повному обсязі судом не досліджено, і відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, має оцінити після завершення дослідження кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, яка не є сама по собі актом притягненням особи до відповідальності, а є лише сукупністю даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

За таких умов, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, які могли б об`єктивно зв`язувати його з ними, тобто підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана могла вчинити дане кримінальне правопорушення.

Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що згідно вимог чинного законодавства сама по собі наявність обґрунтованою підозри не може бути єдиною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, оскільки їх застосування потребує наявність існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Звертаючись з клопотанням слідчий вказав на наявність у даному випадку ризиків, передбачених п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України

В обґрунтування ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду прокурор вказує на те, що санкція статті кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин, або арештом на строк від трьох до шести місяців, або обмеженням волі на строк від двох до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років, а тому усвідомлюючи невідворотність покарання, яке пов`язане із позбавленням волі за вчинення вказаного кримінального правопорушення підозрюваний може переховуватися значний термін від правоохоронних органів та суду.

Тобто фактично прокурор посилається лише на тяжкість покарання. Між тим, указану обставину суд не може оцінювати в якості ризику, оскільки така обставина повинна бути оцінена судом лише відповідно до ст. 178 КПК України, тобто як додаткові відомості, які посилюють існування певних ризиків.

Тяжкість покарання сама по собі не може бути ризиком, про що, зокрема, зазначалось в рішеннях Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справах «Becciev v. Moldova», «Свершов проти України», «Єлоєв проти України», «Тимошенко проти України», «Луценко проти України»). Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Наведена позиція ЄСПЛ свідчить про те, що взагалі будь-які ризики не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), та мають підтверджуватися фактичними даними. Отже, сама по собі тяжкість покарання ще не свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В обґрунтування ризику, що підозрюваний може впливати на свідків, з метою зміни останніми показів в частині фактичних обставин, прокурор вказує на те, що ОСОБА_5 вчинив умисне нетяжке кримінальне правопорушення та був виявлений на місці вчинення кримінального правопорушення свідками, що може свідчити про те, що підозрюваний ОСОБА_5 може погрожувати свідкам з метою зміни їх свідчень в частині фактичних обставин.

Проте, будь-яких доказів на підтвердження відповідного ризику матеріали клопотання не містять. Крім того, слідчий суддя бере до уваги бере до уваги, що наразі підозрюваний вину у інкримінованому правопорушенні визнає.

Разом з тим, в обґрунтування ризику, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення прокурор послався на те, що підозрюваний ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, немає постійного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків, що вказує на те, що ОСОБА_5 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення проти громадської безпеки. При цьому прокурор у судовому засіданні наголосив на тому, що раніше ОСОБА_5 вже вчинялись подібні правопорушення, що може свідчити про можливість їх повторення.

Суд приймає дані доводи до уваги та вважає доведеним в даному випадку існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (можливість вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється), у зв`язку з чим погоджується з існуванням підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу.

Існування відповідного ризику підтверджується, зокрема, тим, що ОСОБА_5 раніше вже притягувалась до відповідальності за подібні правопорушення, факт чого сам підозрюваний у судовому засіданні не заперечував.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зав`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

У судовому засіданні було встановлено, що наразі існують докази, які можуть свідчити про вчинення підозрюваним інкримінованого правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів.

На думку суду, наведені прокурором доводи та надані докази на їх підтвердження свідчать про доведеність обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину, як і обставини, передбаченої п. 2, тобто існування ризиків.

Матеріалами клопотання та поясненнями прокурора, наданими в судовому засіданні наведено конкретні доводи та обґрунтовано мотивування того, що інший більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобіганню встановлених у судовому засіданні ризиків, зокрема, оскільки ОСОБА_5 раніше вже притягувалась до відповідальності за правопорушення проти громадської безпеки.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє зробити висновок про те, що прокурор у судовому засіданні довів об`єктивними доказами, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судом взято до уваги дані про особу підозрюваного, зокрема те, що він одружений, має двох неповнолітніх дітей, які разом з дружиною наразі перебувають у Польщі, має певні проблеми із здоров`ям.

Проаналізувавши все зазначене в сукупності, на переконання слідчого судді, в даному випадку запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Відповідно до приписів ч. 1 та ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Щодо доводів сторони захисту, то слідчий суддя звертає увагу, зокрема на те, що заборона підозрюваному залишати житло у період доби з 22.00 год. по 07.00 год майже співпадає з встановленою наразі в місті Києві комендантською годиною, а тому застосоване обмеження фактично не ущемляє прав підозрюваного та покликана забезпечити громадський порядок й запобігти встановленому ризику.

З огляду на викладене, беручи до уваги наявність у підозрюваного постійного місця проживання, враховуючи положення ч. 4 ст. 194 КПК України, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби відносно підозрюваного ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Слідчий суддя враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 184, 186, 194, 196, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 у період доби з 22.00 год. по 07.00 год. наступного дня.

Заборонити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період доби з 22.00 год. по 07.00 год. наступного дня за виключенням необхідності надання невідкладної медичної допомоги.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту визначити в межах строку досудового розслідування: до 02.07.2022 включно.

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про необхідність зміни свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до статті 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під домашнім арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконання покладених на нього обов`язків.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному та прокурору.

Строк дії ухвали до 02.07.2022 включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1