Справа № 359/2870/22
Провадження №1-в/359/201/2022
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2022 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю представників колонії: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , перекладача ОСОБА_5 , адвоката-захисника ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією клопотання начальника Державної установи «Бориспільська виправна колонія (№119)» ОСОБА_8 про встановлення адміністративного нагляду відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Молдова, засудженого за вироком Печерського районного суду м. Києва від 18.03.2020 року за ч.2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців,
в с т а н о в и в :
17.05.2022 року начальник ДУ «Бориспільської виправної колонії №119» ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про встановлення адміністративного нагляду відносно засудженого ОСОБА_7 , посилаючись на ст. 3 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами звільненими з місця позбавлення волі» та встановити обмеження: заборонити вихід з будинку або квартири з 21 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв. наступного дня, заборонити перебування у розважальних закладах, заборонити виїзд за межі населеного пункту в якому мешкає без узгодження з органами Національної поліції, реєструватися в органах Національної поліції 2 рази на місяць, терміном на два роки.

В судове засідання прокурор не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Неявка останнього не перешкоджає розгляду.

В судовому засіданні представник колонії ОСОБА_4 підтримав клопотання, захисник ОСОБА_6 просив відмовити у клопотанні з таких підстав. ОСОБА_7 є громадянином іншої держави, республіки Молдова, та Закон України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» не передбачає встановлення адміністративного нагляду до громадян інших держав, а в разі застосування до нього адміністративного нагляду, ОСОБА_7 буде позбавлений можливості виїхати за межі України, повернутися на свою Батьківщину, що є порушенням ЄСПЛ. Крім того, ОСОБА_7 фактично відбув покарання. Просив відмовити у задоволенні клопотання у повному обсязі за безпідставністю. Засуджений ОСОБА_7 підтримав думку захисника.

Суд, ознайомившись з клопотанням, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання та особової справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання.

Так, ОСОБА_7 засуджений за вироком Печерського районного суду м. Києва від 18.03.2020 року за ч.2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців. Початок строку: 11.01.2019 року. Кінець строку: 11.07.2022 року.

З матеріалів клопотання вбачається, що засуджений ОСОБА_7 міру кримінального покарання в місцях позбавлення волі відбуває з 14.01.2019 року. Строк відбування покарання закінчується 11.07.2022 року.

Під час знаходження в державній установі «Київський слідчий ізолятор» зарекомендував себе негативно, мав 1 стягнення, яке було накладене до вступу вироку в законну силу, заохочень не мав, до праці не залучався.

З 11.09.2019 року відбуває покарання в Державній установі «Бориспільська виправна колонія (№ 119)». За час відбування покарання характеризувався негативно, за допущене порушення встановленого порядку відбування покарання 1 раз притягувався до дисциплінарної відповідальності. Допущене порушення виражалось у зберіганні заборонених предметів. Дане стягнення було накладено до вступу вироку в законну силу, заохочень не мав, до праці не залучався. У період з 12.02.2020 р. по 09.09.2020 р. перебував у ДУ «Київський слідчий ізолятор». Характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався. 09.09.2020 р. повернутий до ДУ «Бориспільська виправна колонія (№ 119)» для подальшого відбування покарання. За час відбування покарання зарекомендував себе з негативного боку, за допущені порушення установленого законом порядку відбування покарання 15 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, у тому числі 4 рази поміщався до ДІЗО установи. Загалом, за час відбування покарання має 15 стягнень, 10 з яких не зняті та не погашені у встановленому законом порядку. Допущені порушення виражались у невиконанні законних вимог представників адміністрації установи, порушенні розпорядку дня та порушеннях, які підпадають під дію ст. 133 КВК України, заохочень не мав. В майстерні установи не працевлаштований, так як ставлення до праці негативне. За характером хитрий, брехливий. В колективі засуджених вживається, не конфліктує, підтримує рівні стосунки з іншими засудженими. Товаришує з обмеженим колом засуджених негативної спрямованості. Не дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Намагається утримувати у чистоті і порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом норм та вимог персоналу установи.ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відповідно до статті 123 Кримінально - виконавчого кодексу України не приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених. Відповідно до статті 127 Кримінально - виконавчого кодексу України, не приймає участь у роботі самодіяльних організацій та не проявляє розумну соціально-корисну активність в організації їх роботи. Відповідно до статті 110 Кримінально - виконавчого кодексу України не підтримує зв`язки з рідними шляхом побачень та не отримує від них посилок і передач. За час відбування покарання не мав правових підстав для застосування ст. 101 КВК України та ст. 81, 82 КК України, у зв`язку з відсутністю бажання виправитись і довести таке виправлення. На профілактичному обліку не перебуває. Вину у скоєному злочині визнав повністю. Згідно вироку позову не має.

З матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_7 є громадянином Республіки Молдова.

Статтею 158 КВК України визначено, що адміністративний нагляд встановлюється щодо осіб, зазначених у статті 3 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», за постановою судді в порядку, передбаченому статтею 5 вищезазначеного Закону.

За змістом ст. 1 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» №264/94-вр від 01.12.1994 року зі змінами та доповненнями, адміністративний нагляд - це система тимчасових примусових профілактичних заходів спостереження і контролю за поведінкою окремих осіб, звільнених з місць позбавлення волі, що здійснюються органами Національної поліції.

За нормою ст. 2 вищевказаного Закону, адміністративний нагляд встановлюється з метою запобігання вчиненню кримінальних правопорушень окремими особами, звільненими з місць позбавлення волі, і здійснення виховного впливу на них.

Відповідно до п. «б» ст. 3 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», адміністративний нагляд встановлюється щодо повнолітніх осіб, засуджених до позбавлення волі за тяжкі, особливо тяжкі злочини або засуджених два і більше разів до позбавлення волі за умисні злочини, якщо під час відбування покарання їх поведінка свідчила, що вони вперто не бажають стати на шлях виправлення і залишаються небезпечними для суспільства.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», постанова судді надсилається для виконання начальнику органу Національної поліції України за місцем проживання особи, щодо якої встановлено нагляд, а у випадках, передбачених пунктами «б», «г» і «ґ» статті 3 цього Закону, начальнику установи виконання покарань. Адміністрація установи виконання покарань постанову судді надсилає для виконання органу Національної поліції за вибраним піднаглядним місцем проживання в день його звільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» №264/94-вр від 01.12.1994 року зі змінами та доповненнями, адміністративний нагляд встановлюється у визначеному статтею 5 цього Закону порядку терміном від одного року до двох років і не може перевищувати термінів, передбачених законом для погашення або зняття судимості. Для осіб, зазначених у пункті "ґ" статті 3 цього Закону, адміністративний нагляд встановлюється на строк до погашення судимості.

Відповідно до ст.533 КПК України вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Питання про виконання судових рішень щодо обвинувачених, які перебувають на території іншої держави, вирішується відповідно до договору про правову допомогу, укладеного з цією державою.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Тому ст.19 ЗУ «Про міжнародні договориУкраїни» від 29 червня 2004р. №1906-ІV повторює вищезазначену норму Конституції і додатково визначає, що чинні міжнародні договори України застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Відповідно до ст.4 Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ратифіковану із застереженнями Законом № 240/94-ВР від 10.11.1994року із відповідними змінами, установи юстиції Договірних Сторін надають правову допомогу у цивільних, сімейних і кримінальних справах відповідно до положень цієї Конвенції. Установи юстиції надають правову допомогу й іншим установам по справах, зазначеним у пункті 1 цієї статті.

Згідно ст.6 даної Конвенції Договірні Сторони надають один одному правову допомогу шляхом виконання процесуальних і інших дій, передбачених законодавством запитуваної Договірної Сторони, зокрема складання і пересилання документів, проведення обшуків, вилучення, пересилання і видачі речових доказів, проведення експертизи, допиту сторін, обвинувачених, свідків, експертів, порушення карного переслідування, розшуку і видачі осіб, що вчинили злочини, визнання і виконання судових рішень по цивільним справам, вироків у частині цивільного позову, виконавчих написів, а також шляхом вручення документів.

Відповідно до ст.56 даної Конвенції Договірні Сторони зобов`язуються відповідно до умов, передбаченими цією Конвенцією, за вимогою видавати один одному осіб, що знаходяться на їх території, для притягнення до кримінальної відповідальності або для приведення вироку у виконання.
Аналіз зазначеної Конвенції та національного законодавства дає підстави вважати, що не передбачено виконання ухвали про встановлення адміністративного нагляду на території однієї із Договірних сторін, а тому суд вважає, що підстав для встановлення адміністративного нагляду у відношенні ОСОБА_7 немає, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання про встановлення адміністративного нагляду слід відмовити.
Враховуючи зазначене, керуючись ст. 536-539 КПК України, ст. ст. 1,2, 3, 5, 6 Закону України "Про адміністративний нагляд за особами звільненими з місць позбавлення волі", ст. ст. 158, 159 КВК України, суд

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання начальника Державної установи «Бориспільська виправна колонія (№119)» ОСОБА_8 про встановлення адміністративного нагляду відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Молдова, засудженого за вироком Печерського районного суду м. Києва від 18.03.2020 року за ч.2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців, -відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі 7 днів з дня проголошення судового рішення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 21.06.2022 року.

Суддя ОСОБА_1