УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/5405/22

Номер провадження 1-кс/495/1463/2022

29 липня 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Білгород-Дністровському клопотання дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:
28.07.2022 року дізнавач СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженним прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури клопотанням про накладення арешту на майно.

В клопотанні зазначено, що 27.07.2022 року до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення від уповноваженої особи прикордонної служби Збройних сил України військовослужбовця НОМЕР_1 , з приводу того, що 27.07.2022 року на пункт пропуску «Старокозаче-Тудора» на виїзд з України прибув громадянин ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 який на прикордонний контроль, як підставу для перетину державного кордону України надав Тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 11.07.2022 року та довідку військово-лікарської комісії №1822 код №44/1007 від 11.07.2022 року видані Оболонським ОРТЦК та СТ в м. Київ, з явними ознаками підробки.
За даним фактом 28.07.2022 відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000249 від 28.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.
24.07.2022 року в період часу з 22 години 03 хвилин по 22 годну 46 хвилин за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, автошлях Р-72 у приміщенні ПП «Старокозаче», було проведено огляд місця події в ході якого було виявлено та вилучено: Тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 11.07.2022 року та довідку військово-лікарської комісії №1822 код №44/1007 від 11.07.2022 року видані Оболонським ОРТЦК та СТ в м. Київ, з явними ознаками підробки, дані документи в ході огляду місця події були вилучені та упаковані до спеціального пакету №INZ2057512 із зазначенням вмісту.

Постановою дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області про залучення до кримінального провадження речових доказів вищезазначені речі визнані речовими доказами.

На підставі викладеного, з метою встановлення істини по кримінальному провадженню, об`єктивності та повноти досудового розслідування, неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, надання їм належної правової оцінки та прийняття законного процесуального рішення в передбачені кримінальним процесуальним законодавством строки, а також враховуючи те, що вилучене майно має значення речових доказів по даному кримінальному провадженню, з метою їх збереження та забезпечення спеціальної конфіскації, слідчий просить клопотання задовольнити.

В судове засідання дізнавач та прокурор не з`явилися, надали заяву з проханням розглядати дане клопотання за їх відсутності на підставі доданих копій матеріалів до клопотання.

29.07.2022 року захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 (особи у якої вилучено майно) подав до суду заперечення на клопотання слідчого про накладення арешту, відповідно до якого просить у його задоволенні відмовити, оскільки слідчим не доведено необхідності (мети) в застосуванні арешту майна та клопотання не відповідає вимогам закону, відсутні належні та допустимі докази факту кримінального кримінального правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Із матеріалів клопотання вбачається, що досудове розслідування здійснюється у кримінальному провадженні №0000249 від 28.07.2022 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Пунктом 7 ч.2 ст.131 КПК України передбачено такий вид заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України, а саме: є достатні підстави вважати, що предмети, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберігали на собі його сліди.

Згідно з ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань сектором дізнання здійснюється досудове розслідування за фактом використання завідомо підробленого документу.

Так, відповідно до рапорту працівника ОСОБА_6 про виявлення ознак вчинення кримінального правопорушення, 27.07.2022 громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: Білгород-Дністровський район, с. Старокозаче, ПП «Старокозаче» прямував у ОСОБА_7 з підробленими документами, а саме: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 11.07.2022 року та довідка військово-лікарської комісії №1822 код №44/1007 від 11.07.2022 року видані Оболонським ОРТЦК та СТ в м. Київ.

В ході проведення огляду місця події військово-лікарської комісії №1822 код №44/1007 від 11.07.2022 року видані Оболонським ОРТЦК та СТ в м. Київ.

Постановою дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області про залучення до кримінального провадження речових доказів вищезазначені речі визнані речовими доказами.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Дослідивши надані матеріали клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не зазначено завдання, для виконання (досягнення) якого дізнавач просить суд накласти арешт, не міститься посилання на докази, що свідчать про намір власника чи іншої особи знищити майно та документи. У клопотанні у якості обґрунтування необхідності накладення арешту лише зазначено, що вилучене у ОСОБА_4 майно є речовим доказом по матеріалам кримінального провадження.

В ході дослідження клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не доведено мету накладення арешту. Досудове розслідування здійснюється за фактом використання завідомо підробленого документа. Однак в ході розгляду питання про накладення арешту на майно, не встановлено з якою саме метою необхідно накласти арешт, не обґрунтовано вірогідність його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім цього, дізнавач зазначив, що постановою дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області вищезазначені речі визнані речовими доказами, проте в матеріалах клопотання така постанова взагалі відсутня.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку про те, що у клопотанні не доведено мету накладення арешту - збереження речових доказів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року зазначено, що право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд та процесуальною гарантією доступу до суду. Виходячи зі змісту цієї статті справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. В клопотанні слідчим зазначено, що необхідно накласти арешт на майно з метою збереження речових доказів, які мають суттєве значення для кримінального провадження.

Слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно зазначає, що слідчий в розумінні вимог ст.132 КПК України слідчий не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, у кримінальному провадженні не призначено проведення експертиз з вказаним майном.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі тимчасово вилученого майна.

Враховуючи те,що орган досудового розслідування у розумінні ст.132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, зокрема щодо необхідності збереження речового доказу, а також не надав оцінку правовим підставам арешту майна, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст. 98, 132, 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно відмовити.

Повернути тимчасово вилучене в ході проведення огляду майно особі, у якої воно було вилучено.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1