КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_7 на вирок Дарницького районного суду міста Києва від 15 листопада 2021 року щодо ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0001708, -

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Дарницького районного суду міста Києва від 15 листопада 2021 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Херсонської області, громадянина України, проживючого за адресою: АДРЕСА_1 , несудимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Стягнутоз ОСОБА_7 судові витрати по справі вартість проведеної експертизи на суму 378 грн. в дохід держави.

Судом визнано доведеним, що 23 травня 2021 року близько 17 год. 33 хв., керуючи автомобілем марки «Фольцваген Таурег», д.н.з. «Legioner», у місті Києві, на перехресті вул. Здолбунівська та Ревуцького, здійснюючи різкий розворот, створив аварійну ситуацію з автомобілем «Форд Фокус С-Макс» д.н.з. НОМЕР_1 , в результаті чого водій автомобіля «Форд Фокус С-Макс» ОСОБА_8 подав звуковий сигнал з метою концентрування уваги ОСОБА_7 на інших учасниках дорожньо транспортного руху та уникнення зіткнення.
ОСОБА_7 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, явно ігноруючи в суспільстві правила та норми поведінки, аморально та зверхньо ставлячись до прав, свобод і законних інтересів громадян, безпричинно, діючи з особливою зухвалістю, яке проявилось у самоутвердженні за рахунок приниження інших людей, керуючи автомобілем «Фольцваген Таурег» д.н.з. « НОМЕР_2 », умисно створивши аварійну ситуацію на проїздній частині для автомобіля «Форд Фокус С-Макс» під керуванням ОСОБА_8 , зупинив його, підійшов до автомобіля «Форд Фокус С-Макс», де відбулася словесна перепалка з водієм ОСОБА_8 , потім повернувся до свого авто, дістав з багажника предмет, заздалегідь приготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, - биту, та, тримаючи її в руках, повернувся до автомобіля «Форд Фокус С-Макс», наніс два удари по кузову автомобіля «Форд Фокус С-Макс» і один удар по голові ОСОБА_8 , чим спричинив йому згідно висновка експерта № 042-759-2021 від 13 липня 2021 року легке тілесне ушкодження у вигляді синця в лобній ділянці зліва. У подальшому ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , яку у подальшому підтримав захисник ОСОБА_6 , порушує питання про зміну вироку Дарницького районного суду міста Києва від 15 листопада 2021 року, просить перекваліфікувати його дії на ч. 1 ст. 125 КК України мотивуючи тим, що умислу на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, із застосуванням предмету, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , у ОСОБА_7 не було. Також вказує на неповноту судового розгляду, яка полягає у тому, що суд першої інстанції не дав належної оцінки показанням потерпілого в частині погрози застосування ним та його дружиною газового балончика сльозогінної дії; наполягає, що потерпілий своєю віктимною поведінкою спровокував обвинуваченого на конфлікт; при цьому конфлікт тривав нетривалий проміжок часу, рух на відповідній ділянці дороги взагалі не зупинявся; наполягає, що докази, покладені судом в основу вироку, не доводять винуватість ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 296 КК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги поданої апеляційної скарги; пояснення прокурора та потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника; провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого; вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів уважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідност. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, за обставин, встановлених судом, є правильним, ґрунтується на зібраних та належним чином перевірених у суді доказах.
З огляду на доведеність винуватості вірною є й кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 296 КК України як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, із застосуванням предметів, заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, обвинувачений не заперечував фактичні обставини події, а лише стверджував про відсутність хуліганського мотиву.
Так, у судовому засіданні суду першої інстанції потерпілий ОСОБА_10 дав показання про те, що при наближенні на автомобілі «Форд Фокус С-Макс» до перехрестя вул. Здолбунівська та вул. Ревуцького, перед ним раптово розвернувся Фольцваген Таурег, створивши для нього аваріну ситуацію, зокрема змусив його різко зменшити швидкість, щоб уникнути ДТП, на що ОСОБА_10
подав йому звуковий сигнал та продовжив рух. Однак водій «Фольцваген Таурег» наздогнав його, зупинився прямо перед ними, унеможливлюючи його рух у перед, підійшов до нього і почалася словесна перепалка, після якої водій Фольцваген Таурег повернувся до свого авто, надягнув маску, дістав з багажнику биту, та направився до нього. Побачивши такі дії обвинуваченого, ОСОБА_10 намагався від`їхати заднім ходом, але відчув удар по голові (у ліву частину біля скроні) та удари по машині. Після цього обвинувачений втік. ОСОБА_10 не заперечував, що коли він побачив дії обвинуваченого, то дістав балончик, який утримував у правій руці, однак він його не застосовував.
Зазначені показання потерпілого, які судом першої інстанції обґрунтовано покладені в основу свого висновку, у колегії суддів не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки вони узгоджуються щодо фактичних обставин з показаннями свідка ОСОБА_11 очевидця події (дружина ОСОБА_10 ), та об`єктивно підтверджується доказами, дослідженими судом та наведеними у вироку, зокрема: даними, які містяться в протоколі огляду автомобіля марки «Форд С-Макс» д.н.з. НОМЕР_1 від 25 травня 2021 року, з якого вбачається, що на вказаному авто виявлено ушкодження задньої правої частини; даними, які містяться в протоколі огляду предмету від 26 травня 2021 року, а саме: флеш карти, на якій знаходяться два відеозаписи, а також оптичного носія «Nanotex», з яких вбачаються дії водія автомобіля «Volkswagen Touareg» з номерами «Legioner» після зупинки: одягнув захисні окуляри, захисну маску, взяв з багажнику биту, з якою направився до водія авто, з яким у нього виник конфлікт; висновком експерта № 042-759-2021 від 13 липня 2021 року щодо підтвердження виявлення у ОСОБА_8 легкого тілесного ушкодження у вигляді синця в лобній ділянці зліва.
Суд у вироку дав детальну оцінку зазначеним доказам та навів достатнє обґрунтування для їх прийняття.
На переконання колегії суддів, позиція обвинуваченого щодо відсутності у нього мотиву на вчинення хуліганських дій є неспроможною з огляду на досліджені судом докази, які у повній мірі доводять правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 саме за ч. 4 ст. 296 КК України.
Судом першої інстанції також перевірено версію захисту про те, що дії ОСОБА_7 необхідно кваліфікувати за ознаками кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи та обґрунтовано не погодився з такою версією та спростував її з наведенням відповідних мотивів.
Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.
Безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 КК України є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також морально-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.
Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.
Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.
Таким чином, для юридичної оцінки діяння за ст. 296 КК України обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.
Обстановка й обставини події, динаміка їх розвитку й об`єктивні ознаки нахабної поведінки ОСОБА_7 свідчать про те, що вона не була спрямована на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, а проявлялась у бажанні протиставити себе суспільству, продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки, та супроводжувалась особливою зухвалістю у виді приниження гідності потерпілого, поєднаного з насильством над ним та пошкодженням його авто.
Крім того, у разі наявності загрози зі сторони потерпілого, як про це стверджує обвинувачений, зокрема застосування до ОСОБА_7 газового балончику, обвинувачений вправі був викликати поліцію та вимагати притягнення потерпілого до передбаченої законом відповідальності, однак з метою демонстрації своєї винятковості, зухвалості, не зважаючи на загальноприйняті норми поведінки, нехтуючи діючими законами та принципами моралі, не намагаючись з`ясувати ситуацію, вжити інших заходів, він повернувся до автомобіля «Форд Фокус С-Макс» та, виражаючись нецензурною лайкою, почав завдавати ударів потерпілому ОСОБА_10 через відкрите вікно заздалегідь заготовленим предметом.

Суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання з дотриманням вимог ст. 65 КК України у межах санкції ч. 4 ст. 296 КК України, наближене до мінімального та застосував положення ст. 75 КК України,звільнивши його відбування покарання з іспитовим строком. Підстав для пом`якшення покарання, як про це просить захисник, колегія суддів не вбачає.
При перегляді апеляційним судом вироку суду першої інстанції істотних порушень КПК України, що унеможливлювали би прийняття законного та обґрунтованого рішення, не встановлено; порушення, на які посилається у своїй апеляційній скарзі захисник, не впливають на доведеність винності ОСОБА_7 , кваліфікацію його дій та призначення йому покарання.
Також колегія суддів погоджується із рішенням суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову, вважає його законним та обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції, дотримався у повній мірі вимог законодавства як процесуального так і матеріального, та, на переконання колегії суддів, прийняв законне та справедливе рішення, належним чином його обґрунтувавши.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду щодо ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування, передбачених ст. 409 КПК України, колегією суддів не встановлено, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду міста Києва від 15 листопада 2021 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.
Касаційна скарга на дану ухвалу суду може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: _______________ ______________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/824/742/2022
Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_12
Доповідач: ОСОБА_1