ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2310/20 Номер провадження 11-кп/814/528/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000463 від 11.06.2020 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та за №0000677 від 22.10.2020 року за ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 309 КК України стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргород, Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, неодруженого, в порядку ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , затриманий 22.10.2020 о 20 годині 00 хвилин та утримується під вартою,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115, ч.1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України,

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 лютого 2022 року , -

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 115 ч.1 КК України, ч.1 ст. 309 КК України, ч.1 ст. 185 КК України, ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання:

за ч.1 ст. 115 КК України у виді 8 (вісім ) років позбавлення волі,

за ч.1 ст. 309 КК України у виді 1 (один ) рік обмеження волі,

за ч.1 ст. 185 КК України у виді 1 (один) рік обмеження волі,

за ч. 2 ст.185 КК України у виді 2 (два) роки позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України, з застосуванням положень ст. 72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_8 визначено остаточне покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 вказано обчислювати з часу затримання, 20 год. 00 хв. 22 жовтня 2020 року.

На підставі ст. 100 КПК України вирішено питання речових доказів та судових витрат.

Згідно вироку суду, 22 жовтня 2020 року ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перебували в житловому будинку за місцем проживання останнього, розташованого за адресою АДРЕСА_3 .

Цього дня 22 жовтня 2020 року близько 20.00 год., в прихожій кімнаті між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_8 правою рукою зжатою в кулак наніс один прямий удар в область лівого плеча ОСОБА_9 , від якого останній упав на підлогу. Після чого, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 .

Далі ОСОБА_8 взяв у праву руку кухонний ніж, який знаходився на столі у прихожій кімнаті, яким наніс п`ять ударів в грудну клітину, а саме в спину в область правого боку ОСОБА_9 . Від отриманих травм ОСОБА_9 помер на місці пригоди.

Зазначеними умисними та протиправними діями, ОСОБА_8 протиправно заподіяв смерть потерпілому ОСОБА_9 .

Крім того, ОСОБА_8 , за невстановлених обставин, дати та часу, маючи прямий умисел, з метою незаконного одержання наркотичного засобу та подальшого використання для власних потреб без мети збуту, незаконно придбав наркотичний засіб, висушену подрібнену речовину рослинного походження зеленого кольору, канабіс.

Після чого, ОСОБА_8 22.10.2020 помістив до кишені свого рюкзака наркотичний засіб - канабіс, який переніс до місця проживання ОСОБА_10 , а саме на територію будинковолодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де в подальшому незаконно зберігав у належному йому рюкзаку.

22 жовтня 2020 року у період часу з 22 год. 10 хв. по 23 год. 45 хв. у приміщенні службового кабінету № 201 Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області, за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Якова Усика, 34, на підставі та у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, проведено особистий обшук ОСОБА_8 , в ході якого виявлено та вилучено з передньої кишені його рюкзака: поліетиленовий прозорий пакет з висушеною подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору.

Загальна маса вилученого у ході особистого обшуку ОСОБА_8 наркотичного засобу - канабісу становить 10,418 грам, які ОСОБА_8 незаконно придбав та зберігав при собі, без мети збуту.

Своїми умисними та протиправними діями, ОСОБА_8 незаконно придбав та зберігав наркотичні засоби без мети збуту.

Крім того, 09.06.2020 близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_8 зайшов до 2-го під`їзду багатоповерхового будинку АДРЕСА_4 , шляхом вільного доступу викрав зі сходинкового майданчику між 1-м та 2-м поверхом велосипед марки «FISHCER», вартість якого відповідно до висновку експерта №2550 від 30.11.2020 становить 2900 гривень, що належить потерпілому ОСОБА_11 .

Після чого, ОСОБА_8 з викраденим залишив приміщення будинку, а викраденим майном в подальшому розпорядився на власний розсуд, тим самим повністю довів свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 матеріальних збитків на загальну суму 2900 гривень 00 копійок.

Вказаними діями ОСОБА_8 скоїв таємне викрадення чужого майна.

Повторно, 23 червня 2020 року близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_8 правомірно зайшовши до під`їзду гуртожитку, розташованого по АДРЕСА_5 , таємно, повторно, шляхом вільного доступу викрав зі сходинкового майданчику велосипед марки «Україна», сірого кольору, вартістю відповідно до висновку експерта №2525 від 24.11.2020 816 гривень 67 копійок, що належить потерпілій ОСОБА_12 . З викраденим з місця скоєння крадіжки зник та в подальшому розпорядився на власний розсуд, довівши свій злочинний умисел, на таємне викрадення чужого майна до кінця, чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 матеріальних збитків на вказану суму.

Повторно, 24 липня 2020 року близько 23 год. 00 хв. ОСОБА_8 перебуваючи поблизу 2-го під`їзду будинку, розташованого по АДРЕСА_6 , таємно, повторно, шляхом вільного доступу викрав велосипед марки «Morrison», який знаходився біля лавки під`їзду, вартістю згідно висновку експерта №2553 від 02.12.2020 - 7233 гривень 33 копійки, що належить потерпілому ОСОБА_13 .

Після чого, ОСОБА_8 залишив місце скоєння злочину і в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд, довівши свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна до кінця, чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 матеріальних збитків на загальну суму 7223 гривень 33 копійки.

Повторно, 25 липня 2020 року близько 11 год. 50 хв. ОСОБА_8 перебуваючи поблизу приміщення супермаркету «АТБ», розташованого по вул. Гоголя, 102-А, в м. Миргороді, виявив залишений без нагляду біля входу приміщення супермаркету велосипед марки «Comanche Prairie ES Pro», що належить потерпілому ОСОБА_14 та повторно, шляхом вільного доступу викрав велосипед марки «Comanche Prairie ES Pro», залишив місце скоєння злочину, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_15 матеріальних збитків на загальну суму 3233 гривні 00 копійок.

28 липня 2020 року близько 00 год. 30 хв. ОСОБА_8 зайшов до під`їзду № 2 будинку, розташованого по АДРЕСА_4 , де на сходинковому майданчику між 3-м та 4-м поверхами виявив велосипед марки «Тор Rider» 611 та повторно, шляхом вільного доступу викрав велосипед марки «Тор Rider» 611, вартість якого відповідно до висновку експерта №2576 від 04.12.2020 становить 3147 гривень 85 копійок, що належить потерпілому ОСОБА_16 .

Не оскаржуючи фактичні обставини та правильність кваліфікації дій, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 в поданій апеляційній скарзі просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання за ч.1 ст. 115 КК, та призначити покарання, із застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

Зазначає, що судом першої інстанції при призначенні покарання не враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочинів.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 також просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити та пом`якшити призначене судом першої інстанції покарання посилаючись на наявність неповнолітньої дитини, яка проживала з ним, незадовільний стан здоров`я, активне сприяння розкриттю злочинів та виклик особисто обвинуваченим швидкої допомоги на місце події.

Від потерпілої ОСОБА_12 надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подані апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційних скарг та вказував на законність та обґрунтованість вироку суду, перевіривши обґрунтування поданих апеляційних скарг та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 в умисному протиправному заподіянні смерті потерпілому ОСОБА_9 тобто скоєнні злочину передбаченого ст. 115 ч.1 КК України та в незаконному придбанні та зберігання наркотичного засобу без мети, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та в таємному викраденні чужого майна (крадіжка) та таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, тобто скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 185 КК України викладені у вироку суду відповідають фактичним обставинам провадження, правильність правової кваліфікації його дій в апеляційних скаргах не оскаржується, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Як передбачено ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Статтею 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», передбачено, що під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані про особу обвинуваченого та інші обставини, що впливають на ступінь відповідальності.

Так, обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом першої інстанції не встановлено та згідно ст.67 КК України встановлено наявність обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого вчинення особливо тяжкого злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_8 покарання, врахував відповідно до ст.65 КК України, тяжкість вчинених ним злочинів, дані про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК є не судимим, характеризується позитивно, має постійне місце проживання, неповнолітню дитину, та незадовільний стан здоров`я.

Щодо доводів викладених в апеляційних скаргах обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_7 про незастосування судом першої інстанції положень ст.69 КК України, колегія суддів зазначає наступне.

Разом з тим, згідно ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

При цьому, відповідно до п.8 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Отже, обов`язковими умовами для правомірного застосування ст. 69 КК України законодавець передбачив наявність обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості злочину та особу винного в їх сукупності та єдності. Якщо судом встановлені тільки обставини, що пом`якшують покарання, хоча і такі, що істотно знижують ступінь тяжкості злочину, але разом з тим у справі відсутні дані, які позитивно характеризують особу винного, застосування ст. 69 КК України недопустимо, як і неможливо її застосування при наявності лише даних, що позитивно характеризують особу винного, але відсутні обставини, що пом`якшують покарання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином обґрунтувавши своє рішення, дійшов правильного висновку про призначення обвинуваченому близького до мінімального покарання, яке пов`язане із позбавлення волі в межах санкцій статті 115 КК України без застосування положень ст.69 КК України.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи поданих апеляційних скарг про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання із застосуванням положень ст.69 КК України, зважаючи на відсутність у матеріалах справи достатніх даних, які б підтверджували у обвинуваченого ОСОБА_8 щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочинів. Так, обвинувачений ОСОБА_8 у суді заперечував свою вину та причетність до вчинення інкримінованих йому злочинів.

Посилання обвинуваченого на наявність на його утриманні неповнолітньої дитини та тякжкої хвороби обвинуваченого належним чином враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.

Інші доводи апелянтів щодо виклику особисто обвинуваченим швидкої допомоги на місце події самі по собі не впливають на правильність прийнятого судом рішення при призначенні покарання.

З огляду на конкретні обставини справи, колегія суддів не вбачає обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним злочинів та можуть слугувати підставою для призначення більш м`якого покарання відповідно до ст.69 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, у матеріалах провадження не встановлено.

Враховуючи викладене, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачається, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне залишити вирок без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника-адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 лютого 2022 року щодо ОСОБА_8 -без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4