Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/9237/19
Провадження 1-кп/711/110/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2022 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Кохнівка Кременчуцького району Полтавської області, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, -
ВСТАНОВИВ :

В провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси перебуває на розгляді кримінальне провадженнявнесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000487 від 31.03.2021 року та №0005672 від 14.02.2019 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.2 ст. 289 КК України.
Ухвалою суду від 23 грудня 2021 року обвинуваченого ОСОБА_4 оголошено в розшук, зупинено кримінальне провадження до його розшуку на надано дозвіл на затримання для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
22 липня 2022 року обвинуваченого ОСОБА_4 було розшукано та доставлено до суду.
22 липня 2022 року відновлено провадження по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.2 ст. 289 КК України та призначено судовий розгляд на 22.07.2022 року.
Прокурором подано клопотання про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивоване тим, що в Придніпровському районному судді м.Черкаси на розгляді перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України. Під час судового розгляду даного кримінального провадження ОСОБА_4 неодноразово ухилявся від явки до суду, а саме: 20.08.2020 року, 19.11.2020 року, 11.01.2021 року у зв`язку з чим останнього оголошено його в розшук. 22 липня 2022 року останнього розшукано та доставлено до суду. Метою застосування до ОСОБА_4 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на свідка, експерта у цьому ж кримінальному провадженні; 4) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Як встановлено, обвинувачений ОСОБА_4 ніде не працює, не має власної сім`ї, дітей, утриманців, тобто, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки у місті постійного проживання. Від цього сторона обвинувачення вважає, що існує високий ризик втечі обвинуваченого, та, як наслідок, ухилення від правосуддя. Ризик можливого переховування від органу досудового розслідування полягає в тому, що ОСОБА_4 не має постійного місця роботи, власного джерела доходів, неодружений, в разі не обрання йому запобіжного заходу, останній усвідомлюючи те, що він підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду, змінити місце проживання чи виїхати за кордон. Ризик незаконного впливу на свідків в даному кримінальному провадженні полягає в тому, він матиме реальну можливість здійснювати незаконний вплив на свідків шляхом вмовлянь, погроз чи шантажу з метою зміни останніми раніше наданих показань на його користь чи відмови від надання показань з метою уникнення ним кримінальної відповідальності. Обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, що підтверджує існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Враховуючи, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 є підстави вважати, що останній перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Натомість встановлено неможливість застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, які б забезпечили запобіганню зазначених в клопотанні ризиків та належної процесуальної поведінки підозрюваним, оскільки він не забезпечить запобіганню вказаних вище ризиків та стосовно ОСОБА_4 . На підставі вищевикладеногопросить суд задовольнити клопотання та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора, щодо обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив. Зазначив, що не з`являвся до суду з поважних причин, а тому просив суд про обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
Заслухавши думку учасників судового процесу, суд приходить до наступного.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення від вказаного покарання особа може переховуватись від слідства та залишити місце свого постійного проживання; незаконно впливати на свідків у цьому з кримінальному провадженні, та з метою пом`якшення своєї вини або взагалі уникнення відповідальності може вплинути на вказаних свідків з метою зміни їх показів; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, тобто з метою ухилення від кримінальної відповідальності може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вказані обставини свідчать про неможливість запобігання зазначеним вище ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років,виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину

Підставами для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч.2 ст.177 КПК України).
Відповідно до частин 1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, переховувався від суду, навмисне ігнорував судові виклики, що сприяє необґрунтованому затягуванню розгляду даного провадження в розумні строки та явного ухилення обвинуваченого від суду, той факт, що обвинувачений не має власного джерела доходу, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки у місті постійного проживання, а тому є всі підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 і надалі не буде виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, може під острахом кримінальної відповідальності знову почати переховуватись від правоохоронних органів, а також може впливати на свідків, які ще на даний час не допитані під час судового слідства, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відповідно до п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини-обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
В той же час суд враховує, що п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Судом встановлено, що підставою для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатньо підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду та залишити місце свого постійного проживання; незаконно впливати на свідків у цьому з кримінальному провадженні, та з метою пом`якшення своєї вини або взагалі уникнення відповідальності може вплинути на вказаних свідків з метою зміни їх показів; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, тобто з метою ухилення від кримінальної відповідальності може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Суд враховує, що у ОСОБА_4 відсутні міцні соціальні зв`язки, немає постійного джерела доходу, постійне місце проживання, не одноразово не з`являвся в судові засідання.
Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_4 обвинувачується у кримінальному правопорушенні, яке відноситься до категорії тяжких, перебуваючи на свободі може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, враховуючи, що в судовому засіданні прокурором доведено наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які є достатніми для переконання, що існують підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не зможе запобігти тим ризикам, які існують та забезпечити досягнення мети їх застосування, тому суд приходить до висновку про задоволення клопотання та застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком 60 днів, тобто до 19.09.2022 року включно.
На підставі викладеного, керуючись ст. 188, 189, 190, 278, 372 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Відновити провадження по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.
Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.289 КК України задовольнити.
Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 19 вересня 2022 року включно, взявши під варту негайно з зали суду.
Одночасно визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 , обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, у розмірі 50 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних громадян, а саме 130000 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок, а саме код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26261092, Банк отримувача ДКСУ, м. Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172, Рахунок отримувача UA0003652.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (протягом строку дії цієї ухвали).
У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 , наступні обов`язки: прибувати за викликом до суду; не відлучатися із населеного пункту за місцем своєї реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 - без дозволу суду; повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт та інші документи, що дають право на виїзд за кордон з України.
Після отримання та перевірки оригінала документа з відміткою банку, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» повинна негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити письмово суд.
З моменту звільнення з під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Роз`яснити ОСОБА_4 , положення п.п. 8, 10 ст.182 КПК України, згідно з якими у разі, якщо він, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.
Копію ухвали негайно вручити прокурору Черкаської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону, обвинуваченому, начальнику ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», до відому та виконання.
Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти діб шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.3 ст.395 КПК України для осіб які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Повний текст ухвали виготовлено та проголошено в залі судових засідань Придніпровського районного суду м. Черкаси 25.07.2022 року о 14 год. 30 хв.

Головуючий: ОСОБА_1