Справа № 344/6476/22
Провадження № 11-сс/4808/182/22
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2022 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 червня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 ,
за участю прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Захисник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді щодо підозрюваного ОСОБА_7 та постановити ухвалу, якою обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Мотивує вимоги апеляційної скарги тим, що в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_7 та він заперечували проти задоволення клопотання прокурора та доводи, викладені у ньому, просили обрати міру запобіжного заходу, не пов`язану з позбавленням волі - домашній арешт, однак слідчий суддя не врахував їх свідчень. Вказує, що ризики, наведені прокурором у клопотанні необґрунтовані, не підтверджені жодними доказами. Пояснює, що в судовому засіданні прокурор не довів, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів чи знищувати речові докази та вчиняти інші правопорушення. Вважає, що слідчим суддею не взято до уваги та не дано оцінки тій обставині, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання та реєстрації, міцні соціальні зв`язки, сім`ю, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, наміру скриватись від суду та слідства чи впливати на свідків та потерпілих у нього немає, не має наміру вчиняти інше кримінальне правопорушення. Зауважує, що ОСОБА_7 запевнив слідчого суддю у цих обставинах та в тому, що буде своєчасно з`являтися на першу вимогу слідчого, прокурора та суду.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 червня 2022 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк 60 днів до 29 липня 2022 року включно.

Слідчий суддя мотивував прийняте рішення тим, що наявні у матеріалах кримінального провадження докази у їх сукупності дають підстави дійти висновку, що органи досудового розслідування обґрунтовано підозрюють ОСОБА_7 у причетності до інкримінованого йому кримінального правопорушення. Слідчий суддя врахував те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, де санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна. Слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність встановлених на досудовому розслідуванні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, і які на даний час існують, не зменшились і не відпали. Слідчий суддя дійшов переконання, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможе в повній мірі запобігти наведеним ризикам, а відтак не буде здатним і забезпечити дієвість даного кримінального провадження. Що стосується заяв захисту про примирення між потерпілими та підозрюваним, то слідчий суддя нагадує, що у кримінальному провадженні відносно тяжких та особливо тяжких злочинів угода про примирення не укладається. При цьому, врахував характер інкримінованого злочину, особливість та зухвалість його вчинення із використанням зброї та погрозою застосування насильства щодо потерпілих. На переконання слідчого судді, усі інші більш м`які запобіжні заходи однозначно будуть недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного. Зважаючи на те, що інкримінований підозрюваному злочин відноситься до злочинів, вчинених із застосуванням насильства або погрозою його застосування, та кваліфікується як особливо тяжкий злочин, слідчий суддя дійшов переконання, що в даному конкретному випадку відсутні підстави для визначення застави, оскільки її внесення у випадку визначення та відповідно звільнення підозрюваного з-під варти, не гарантуватиме належним чином виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, не зможе нівелювати наявні на даний час ризики та забезпечити дієвість даного провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду:

- підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 просили скасувати ухвалу слідчого судді та постановити ухвалу, якою обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя при прийнятті рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог закону. Слідчий суддя правильно задовольнив клопотання, таке рішення прийнято за наявності необхідних для цього підстав, з наведенням відповідних мотивів.

Частиною 1 ст. 29 Конституції України визначено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000710 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а саме в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, в умовах воєнного стану (а.п. 56-58).

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, встановлено відповідальність у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, таке згідно з ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані разом з сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх взаємозв`язку - протоколами прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.п. 10, 11), протоколами огляду місця події (а.п. 12-17), протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 (а.п. 28-29), протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 (а.п. 31-32, 46), протоколом допиту свідка ОСОБА_11 (а.п. 33-34, 45), протоколом допиту свідка ОСОБА_12 (а.п. 35-36), протоколом допиту свідка ОСОБА_13 (а.п. 37-38), протоколом допиту свідка ОСОБА_14 (а.п. 39), протоколом допиту свідка ОСОБА_15 (а.п. 40), протоколом допиту свідка ОСОБА_16 (а.п. 41-42), протоколом допиту свідка ОСОБА_17 (а.п. 43-44), протоколами пред`явлення особи для впізнання (а.п. 47-51) та іншими доказами, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до переконливого висновку про обґрунтованість підозри, оскільки вони підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення, може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу.
При цьому, досудове розслідування триває, встановлюються обставини, які мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Також, суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів належним чином врахував в сукупності всі обставини згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, в тому числі характеризуючі особу підозрюваного ОСОБА_7 дані, зокрема відомості про те, що він ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.п. 25), уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з незакінченою вищою освітою, не працює, неодружений, раніше несудимий (а.п. 26).

Захисник ОСОБА_6 вказує, що слідчим суддею не взято до уваги те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, сім`ю, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, однак будь-які докази того, що ці обставини відповідають дійсності, в матеріалах клопотання відсутні.

Наведене слідчим у клопотанні обґрунтування існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які мають місце в даному випадку: переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення можливого покарання; незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, яких відоме місце проживання та анкетні дані; вчинити інше кримінальне правопорушення з метою незаконного збагачення, з врахуванням обставин і тяжкості кримінального правопорушення та покарання, яке загрожує у разі визнання винуватості, даних, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_7 , є переконливим.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що ризик в свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для судового провадження подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного необхідно вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.
Стороною захисту не спростовано обставин, які вказують на наявність заявлених стороною обвинувачення ризиків, запобігання спробам яких є метою та підставами застосування запобіжних заходів.

Суд апеляційної інстанції вважає, що під час розгляду клопотання слідчим суддею доведено неможливість запобігання відповідним ризикам у разі застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. При застосуванні іншого більш м`якого запобіжного заходу відносно нього існує значна ймовірність того, що він порушуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя обираючи запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_7 повній мірі взяв до уваги та належно оцінив заяви потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 про те, що вони примирилися з ОСОБА_7 , просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту (а.п. 64-65).
В ухвалі слідчого судді зазначено належне мотивування про неможливість запобігання ризикам, встановлених стороною обвинувачення, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, проаналізовано доводи сторони захисту.

Пояснення сторони захисту про те, що ОСОБА_7 наміру скриватись від суду та слідства чи впливати на свідків та потерпілих у нього немає, не має наміру вчиняти інше кримінальне правопорушення, запевнив слідчого суддю про те, що виконуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки, хоча й позитивно характеризують останнього, проте самі по собі є недостатніми для висновку про доцільність застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що слідчий суддя, враховуючи положення ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, ч. 1 ст. 29 Конституції України, вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, оцінив в сукупності всі обставини, наведені сторонами кримінального провадження, та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , що відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, - забезпечення виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків та запобігання виникненню ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, в тому числі щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя правильно не визначив заставу у відповідному розмірі при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , з огляду на підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, що мають місце у даному випадку, та враховуючи те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи. Запобіжний захід альтернативний триманню під вартою - застава, у даному випадку, у разі її внесення не зможе забезпечити виконання завдань кримінального провадження.

Обставин, які б підтверджували позицію сторони захисту щодо незаконності ухвали слідчого судді та наявності підстав для її скасування за результатами апеляційного розгляду не встановлено, а тому її необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 419, 422 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 червня 2022 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000710 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4