Справа № 345/61/20
Провадження № 11-кп/4808/86/22
Категорія ч. 1 ст. 286 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000430 за апеляційними скаргами прокурора Калуської окружної прокуратури ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2021 року, згідно з якою

клопотання представника потерпілої та потерпілої про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи залишено без розгляду.
Клопотання захисника задоволено.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця с. Бережниця Калуського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , працюючого в ТОВ «Віва-Декор», одруженого, який має на утриманні одну неповнолітню дитину, із вищою освітою, раніше не судимого, громадянина України,
звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.
Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, залишено без розгляду.
Вирішено питання про речові докази відповідно до ст. 100 КПК України.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 20306 гривень витрат на проведення судових експертиз,
за участю прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_10 ,

представника потерпілої ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор в апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити на новий розгляд в суд першої інстанції.

Вважає ухвалу такою, що підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що враховуючи зміст п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, ч. 1 ст. 286 КК України, ст. 284-288 КПК України, суд правильно дійшов висновку про наявність умов, що є правовою підставою для прийняття рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. В той час, зауважує, що в цьому провадженні ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року було скасовано з призначенням нового судового розгляду ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 вересня 2021 року, зокрема, через те, що суд зобов`язаний був розглянути клопотання про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи, яке було заявлено раніше від клопотання про закриття провадження. Наголошує, що всупереч ч. 3 ст. 415 КПК України судом належним чином не виконано вимоги апеляційного суду та передчасно прийнято рішення про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності. Вказує, що з огляду на приписи ч. 3 ст. 314 КПК України суд вірно дійшов висновку, що клопотання потерпілої та її представника про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи не може бути розглянуто під час підготовчого судового засідання, однак вважає, що суду необхідно було призначити судовий розгляд, виконати вимоги апеляційного суду та розглянути це клопотання, після чого вирішувати питання за клопотанням сторони захисту про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності.

Потерпіла ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, призначити новий розгляд в суд першої інстанції.

Мотивує вимоги апеляційної скарги тим, що ухвала є незаконною. Посилається на ч. 3 ст. 415 КПК України, п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України та ч. 1 ст. 412 КПК України та на те, що якщо б суд вирішив вимоги згідно з ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року та призначив відповідну експертизу, була б можливість об`єктивно вирішувати питання, чи дійсно у даному випадку заподіяно тілесні ушкодження саме середнього степеня тяжкості. Зазначає, що в матеріалах провадження є два висновки, за результатами комісійної судово-медичної експертизи (від 21 лютого 2019 року № 5 та від 03 грудня 2019 року № 274, що суперечать один одному, а від них залежить кваліфікацій дій ОСОБА_8 (ч. 1 чи ч. 2 ст. 286 КК України). Тому вважає, що в силу вимог п. 1 ч. 2 ст. 332 КПК України з цього приводу необхідно допитати експертів і якщо це не дасть змоги усунути суперечності, призначити повторну комісійну судово-медичну експертизу, проведення якої доручити експертам Державної установи «Головне бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я України». На її думку, експертизи проведені з порушенням Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Наголошує, що з цих підстав заперечувала проти задоволення клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження, однак суд її думку не взяв до уваги. Звертає увагу на абз. 4-5 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року. Стверджує, що її позбавлено права на справедливий суд.

Захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, де просить залишити її без задоволення, а оскаржену ухвалу без мін.

Пояснює, що новий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції почався із стадії підготовчого судового засідання, до початку якого ОСОБА_8 подав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності із закриттям провадження. Наголошує, що п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачає закриття провадження у випадку встановлення підстав передбачених п. 4-8 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КК України. Вказує, що суд на стадії підготовчого судового засідання не міг не виконати приписи ч. 4 ст. 286 та ч. 3 ст. 314 КПК України, не розглядаючи таке клопотання чи відмовити в його задоволенні, якщо воно підставне, а клопотання сторони потерпілої на цій стадії не може вирішуватись, тому суд обґрунтовано залишив його без розгляду. На його думку, вказівки апеляційного суду могли би бути виконані судом тільки, якщо б обвинувачений не бажав звільнення від кримінальної відповідальності, оскільки у разі заперечення особи проти закриття кримінального провадження судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку. Посилається на те, що на стадії підготовчого судового засідання змінились обставини, які існували на час розгляду провадження апеляційним судом. Зауважує, що вказівки апеляційного суду судом першої інстанції не могли бути виконані з об`єктивних і законних причин, з огляду на обов`язок суду згідно з ст. 285 КПК України. Посилається на висновки Верховного Суду в постанові від 06 грудня 2021 року (справа № 521/8873/18).

Суд першої інстанції встановив, що згідно з обвинувальним актом 14 квітня 2018 року о 16 год. 35 хв. ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки «Skoda Oktavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався у м. Калуш по другорядній дорозі по вул. Чорновола у напрямку нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг із вулицями Руська - Європейська. В той час, по головній дорозі по вул. Європейська до перехрестя у напрямку вул. Руська рухався автомобіль марки «Nissan Primastar», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_12 . У зустрічному напрямку до автомобіля марки «Nissan Primastar», реєстраційний номер НОМЕР_3 , по головній дорозі по вул. Руська до перехрестя рухався автомобіль марки «Hyundai i30», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_7 .

Водій ОСОБА_8 , проїжджаючи перехрестя нерівнозначних доріг, проявив неуважність, не зупинився, не надав дорогу транспортним засобам, що наближались до перехрещення проїзних частин по головній дорозі, допустив зіткнення із автомобілем марки «Nissan Primastar», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_12 , внаслідок чого автомобіль марки «Nissan Primastar», реєстраційний номер НОМЕР_3 , став некерований і водій ОСОБА_12 , втративши керування, зіткнувся із автомобілем «Hyundai i30», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_7 .

При цьому обвинувачений ОСОБА_8 порушив Правила дорожнього руху, а саме:

- п. 2.3 б), яким визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі;

- п. 10.1, згідно з яким перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п. 16.3, за змістом якого у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів;

- п. 16.11, у відповідно до якого на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

У результаті порушення ОСОБА_8 Правил дорожнього руху відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому дистального метаепіфізу великогомілкової кістки та перелому нижньої третини малогомілкової кістки, які згідно з висновком експерта № 274 від 03 грудня 2019 року відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я.

Суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_8 обвинувачується в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор просив задовольнити апеляційні скарги, скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий розгляд в суді першої інстанції;

- потерпіла ОСОБА_7 та її представник ОСОБА_11 підтримали апеляційні скарги;

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_10 заперечували проти задоволення апеляційних скарг.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції вважає, що їх необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проте, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскарженого рішення не дотримався вказаних вимог закону.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За приписами ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

В той час, те, що суд має невідкладно розглянути таке клопотання та має право закрити провадження не означає, що суд зобов`язаний задовольнити клопотання, прийняття рішення по закриття провадження можливе лише за наявності достатніх для цього підстав.

За змістом ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Суд першої інстанції, виходячи з даних, які є в матеріалах кримінального провадження, встановив наявність всіх передбачених ст. 49 КК України підстав для звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.

В той час, передумовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного кримінального правопорушення, тобто, звільнити від кримінальної відповідальності можна лише у випадку, якщо є підстава такої відповідальності.

Суд першої інстанції в оскарженій ухвалі не зробив категоричних висновків про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 268 КК України, не встановив обставин цього кримінального правопорушення, не перевірив правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 268 КК України.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що потерпіла ОСОБА_7 наголошує на необхідності перевірки того, чи дійсно у даному випадку заподіяно тілесні ушкодження саме середнього степеня тяжкості. При цьому, зазначає, що в матеріалах провадження є два висновки, за результатами комісійної судово-медичної експертизи (від 21 лютого 2019 року № 5 та від 03 грудня 2019 року № 274, що суперечать один одному, а від них залежить кваліфікацій дій ОСОБА_8 (ч. 1 чи ч. 2 ст. 286 КК України).

Будь-яких мотивів суд першої інстанції в частині не навів, суперечності не усунуто.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року було скасовано з призначенням нового судового розгляду ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 вересня 2021 року, якою ОСОБА_8 було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України, закрито кримінальне провадження 0000430.

В цій ухвалі, суд апеляційної інстанції наголосив на тому, що суд першої інстанції повинен був розглянути клопотання потерпілої ОСОБА_7 про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи, яке було заявлено раніше від клопотання про закриття провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 415 КПК України висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

В той час, суд першої інстанції при новому розгляді не виконав цих вимог апеляційного суду.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції передчасно, не перевіривши належним чином наявність необхідних для цього підстав, звільнив ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України та закрив кримінальне провадження № 0000430.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Виходячи зі змісту рішення Європейського суду з прав людини у справі «Васильєв проти України» (заява № 11370/02) від 21 червня 2007 року «повноваження судів вищої інстанції переглядати справи повинне використовуватись для виправлення судових помилок та неправильності у здійсненні правосуддя, а не для проведення нового розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що через порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, є істотними (п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України) ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

При цьому, призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та призначення покарання. А тому, при новому розгляді місцевому суду належить з`ясувати всі обставини, які мають значення для кримінального провадження, у порядку визначеному кримінальним процесуальним законом.

При новому розгляді справи суду першої інстанції необхідно розглянути кримінальне провадження з суворим дотриманням норм КПК України та ухвалити законне, обґрунтоване, вмотивоване та справедливе рішення.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора Калуської окружної прокуратури ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000430 відносно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 286 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4