ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/81/22 Справа № 202/41/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
представника потерпілого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 29 квітня 2021 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 29 квітня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.
ОСОБА_7 визнано винуватим за те, що з лютого 2019 року, більш точного часу не встановлено, між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 у зв`язку із розірванням спільних трудових відносин, виник конфлікт, який став основою для неприязних відносин між ними.

30 липня 2019 року, у невстановлений час, але не пізніше 16 години, ОСОБА_7 прибув на територію станції технічного обслуговування ФОП ОСОБА_10 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , де зайшов до приміщення службового кабінету, в якому знаходився ОСОБА_10 . Після чого, ОСОБА_7 , побачивши потерпілого, через раніше виниклі неприязні стосунки з останнім почав сварку, в ході якої, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, підійшов до ОСОБА_10 та знаходячись по відношенню до останнього спереду, діючи умисно, цілеспрямовано, з мотиву особистої неприязні, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його небезпечні наслідки у вигляді тілесних ушкоджень у потерпілого та бажаючи їх настання, наніс один удар кулаком правої руки по обличчю потерпілого в область губ зліва та один удар кулаком правої руки в область ока з правої сторони. Після чого, ОСОБА_7 , не зупинившись на досягнутому, діючи умисно, усвідомлюючи всю протиправність своїх дій, бажаючи спричинити шкоду здоров`ю потерпілого, вдарив правою ногою в область коліна лівої ноги останнього, після чого схопив за ремінець сумки, одягнутої на потерпілому, та потягнув на себе, від чого ОСОБА_7 та ОСОБА_10 вдвох впали на підлогу.

В результаті протиправних умисних дій ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження у виді: синця на нижній повіці правого ока з переходом в виличну область праворуч; крововиливу та садна на червоній каймі верхньої губи ліворуч з переходом на слизову оболонку; трьох внутрішньо-шкіряних крововиливів у надключичній області ліворуч та по передній поверхні шиї ліворуч у нижній третині; синця по внутрішній поверхні правого ліктьового суглобу, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.
Апеляційну скаргу обґрунтував тим, що в матеріалах досудового розслідування міститься постанова про створення слідчої групи у кримінальному провадженні №0001249 від 07 серпня 2019 року, яка не підписана керівником органу досудового розслідування та в якій відсутня в складі групи старший слідчий Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , яка складала та підписала повідомлення про підозру, а також обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 , що свідчить про те, що всі процесуальні дії у кримінальному провадженні вчинені особою, яка не мала повноважень, що є істотним порушенням кримінального процесуального закону.
Зазначив, що підписи прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_12 в повідомленні про підозру від 25 листопада 2019 року та в обвинувальному акті від 20 грудня, виконані різними особами, що підтверджується висновком експертного дослідження №10/104-7/7д/3 від 10 березня 2020 року, тобто вказані документи підписані особою, яка не мала повноважень прокурора.
Вказав, що посилаючись як на докази у справі на показання потерпілого, свідків, письмові докази, суд обмежився лише переліком цих доказів, не надавши їм належного аналізу.
Стверджував, що 24 березня 2021 року його захисником було подано до суду клопотання про перевірку показань свідків на предмет достовірності шляхом дослідження письмових доказів, у тому числі письмових пояснень свідків, допитаних на досудовому слідстві, проте суд безпідставно відмовив в задоволенні вказаного клопотання.
Зазначив, що у нього не було умислу заподіювати тілесні ушкодження ОСОБА_10 , він лише захищався від протиправних дій ОСОБА_10 , і можливо, він перевищив межі необхідної оборони через неправомірну поведінку потерпілого ОСОБА_10 .
Вказав, що 29 квітня 2021 року ним було заявлено клопотання про оголошення перерви для підготовки ним показань у кримінальному провадженні, проте суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання, чим порушено його право на захист.
Зазначив, що судом першої інстанції під час допиту потерпілого та свідків сторони обвинувачення безпідставно знімались з розгляду питання його захисника ОСОБА_8 , які стосувались обставин кримінального правопорушення.
Стверджував, що 29 квітня 2021 року ним було подано до суду клопотання про заміну його захисника та відкладення розгляду справи на іншу дату, однак у задоволенні клопотання судом було відмовлено, чим порушено його право на захист.
Захисник ОСОБА_13 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_10 , подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначив, що всі доводи, на які посилається обвинувачений, вже були предметом перевірки в суді першої інстанції.
Захисник потерпілого зазначив, що судом першої інстанції було встановлено, що під час проведення досудового слідства процесуальні документи оформлені належним чином, слідчі дії виконані уповноваженими особами. Зокрема, процесуальні документи підписані уповноваженою особою, в тому числі прокурором, що підтверджено висновками кримінального провадження, яким перевірялись підписи - кримінальне провадження закрито.
Захисник потерпілого також зазначив, що вирок суду першої інстанції повністю відповідає вимогам ст. 374 КПК України, постановлений без процесуальних порушень норм КПК України.

Щодо відмови судом в задоволенні клопотання адвоката від 24.03.2021 про здійснення перевірки показань свідків, захисник вважає, що суд першої інстанції аргументовано відмовив у його задоволенні.

Захисник також звернув увагу, що стороною обвинувачення безпідставно здійснювались дії, які суд першої інстанції визнав такими, що були направлені на затягування процесу розгляду справи, у зв`язку з цим до обвинуваченого було застосовано накладення стягнення за неповажність неявки до суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За змістом ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено докази, які є належними та допустимими, в сукупності доповнюють один одного, а також дотримано вимог ст. 22, ч. 1 ст. 337 КПК України щодо змагальності сторін, рівності прав на збирання та подання доказів і судового розгляду в межах висунутого обвинувачення.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги щодо того, що в матеріалах досудового розслідування міститься постанова про створення слідчої групи у вказаному кримінальному провадженні, яка не підписана керівником органу досудового розслідування та в якій відсутня в складі групи старший слідчий Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , яка складала та підписала повідомлення про підозру, а також обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 .
Колегія суддів зазначає, що в матеріалах провадження наявна постанова про створення слідчої групи у вказаному кримінальному провадженні від 07 серпня 2019 року, складена та підписана уповноваженою особою у встановленому законом порядку, відповідно до якої старша слідча ОСОБА_11 , серед інших слідчих, входить до складу слідчої групи у вказаному кримінальному провадженні, що спростовує доводи апеляційної скарги обвинуваченого в цій частині.
Колегія суддів зазначає, що в матеріалах провадження відсутні відомості, що під час проведення досудового розслідування обвинувачений оспорював повноваження слідчого у цьому кримінальному провадженні, крім того, не викликало також у сторони захисту сумніву у наявності повноважень слідчого під час затвердження письмового повідомлення про підозру ОСОБА_7 , та обвинувального акту стосовно нього.
При цьому, з фотокопії, долученої обвинуваченим до апеляційної скарги, не вбачається у який період та з яких саме матеріалів були зроблені фотокопії постанови про створення слідчої групи, враховуючи, що станом на час розгляду провадження в суді апеляційної інстанції в матеріалах провадження міститься зазначений обвинуваченим документ, оформлений у встановленому законом порядку.
Колегія суддів враховує аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 585/1527/16-к, тому не приймає доводи апеляційної скарги обвинуваченого в цій частині.
Колегія суддів також не приймає доводи апеляційної скарги щодо того, що підписи прокурора в повідомленні про підозру від 25 листопада 2019 року та в обвинувальному акті від 20 грудня виконані різними особами, що підтверджується висновком експертного дослідження №10/104-7/7д/3 від 10 березня 2020 року.
Колегія суддів зазначає, що висновок експерта №10/104-7/7д/3 від 10 березня 2020 року не відповідає вимогам ст. 101, 102 КПК України, оскільки експерт, відповідно до ст. 70, ч. 2 ст. 102 КПК України та статей 384, 385 КК України, не був попереджений про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, тому колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги обвинуваченого в цій частині.
Крім того, колегія суддів зазначає, що в судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор повідомив, що судом першої інстанції в судовому засіданні досліджувалось питання належності підписів, та відповідне кримінальне провадження, яке було закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення.
Колегія суддів також зазначає, що судом першої інстанції було безпосередньо допитано свідків у вказаному кримінальному провадженні, вони були попереджені про кримінальну відповідальність, при цьому, пояснення свідків були оцінені судом першої інстанції у сукупності з іншими доказами, наявними в матеріалах провадження, а тому колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги обвинуваченого в цій частині.
Колегія суддів також зазначає, що судом першої інстанції було перевірено доводи обвинуваченого щодо того, що у нього не було умислу заподіяти ОСОБА_10 тілесні ушкодження, та надано відповідну оцінку, з чим, враховуючи досліджені докази, погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо порушення його права на захист, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що розгляд вказаного кримінального провадження неодноразово відкладався у зв`язку з неявкою обвинуваченого, у зв`язку з чим судом першої інстанції було постановлено ухвалу про привід обвинуваченого, та накладено на нього грошове стягнення за безпідставне неприбуття в судове засідання.
Колегія суддів вважає, що протягом розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції обвинувачений мав достатньо часу для надання пояснень та заміну захисника, крім того, право обвинуваченого на надання пояснень та захист було забезпечено під час розгляду вказаного кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Верховний Суд неодноразово зазначав, що чинний КПК України не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин чи елементів складу злочину на підставі сукупності непрямих доказів (стосовно цього елемента доказування), які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину чи елемент складу злочину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.
Доказування, зокрема в такій категорії справ, досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх доказів, які вказують на характер дій обвинуваченого, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, обстановку, в якій діяла відповідна особа тощо, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) винуватості особи (постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 грудня 2020 року, справа № 728/578/19, провадження № 51-3411км20; від 20 жовтня 2021 року, справа № 759/14119/17, провадження № 51-2274км21).
Колегією суддів не встановлено даних, які б свідчили про неповноту та необ`єктивність дослідження судом матеріалів кримінального провадження. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом першої інстанції кожному з доказів дана належна оцінка.
Та обставина, що слідство та суд по-іншому оцінюють докази, наявні в матеріалах справи, порівняно з оцінкою їх стороною захисту, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість слідчих органів і суду.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обгрунтовано визнано ОСОБА_7 винуватим у скоєнні вказаного кримінального правопорушення та призначено йому покарання з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав, а тому не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.
При цьому, колегія суддів зазначає, що злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України був скоєний ОСОБА_7 30 липня 2019 року, тому, враховуючи ч. 2 ст. 12, ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, колегія суддів вважає за необхідне звільнити ОСОБА_7 від покарання, призначеного вироком Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 29 квітня 2021 року, у зв`язку із закінченням строків давності.
Керуючись ст. ст. 407, 409 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 29 квітня 2021 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України залишити без задоволення.
Вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 29 квітня 2021 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України змінити.
Звільнити ОСОБА_7 від покарання, призначеного вироком Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 29 квітня 2021 року, на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

В іншій частині залишити вирок суду першої інстанції без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4