Справа № 396/674/20
Провадження № 1-кп/396/32/22
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.06.2022 року м. Новоукраїнка
Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоукраїнка Кіровоградської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, малолітніх, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, інвалідом не являється, не працюючого, раніше судимий:
- 07.09.2016 року Новоукраїнським районним судом за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. 71 КК України призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць;
- 21.03.2017 року Новоукраїнським районним судом за ч. 2 ст.190 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі, строком на 5 років. 18.03.2019 ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда умовно - достроково звільнено з невідбутою частиною покарання 1 рік 6 місяців 9 днів (судимість у встановленому порядку не знята та не погашена) );
- 17.03.2020 року Новоукраїнським районним судом за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України, до 3 років 3 місяці позбавлення волі.
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_5
Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив відкрите викрадення чожого майна (грабіж), вчинений повторно.
Кримінальне правопорушення було вчинено за наступних обставин.
Судом встановлено, що 17 жовтня 2019 року, близько 14 години, більш точного часу ні судом, ні слідством не встановлено, ОСОБА_3 , перебував на території Новоукраїнської ЦРЛ, за адресою: пров. Лікарняний, 1 м. Новоукраїнка Кіровоградської області, де біля приміщення інфекційного відділення розпивав спиртні напої з ОСОБА_6 .
Під час розпиття спиртних напоїв, у ОСОБА_3 , який будучи раніше судимим за корисливий злочин, маючи не зняту та не погашену судимість за скоєння умисного злочину проти власності, виник раптовий умисел на відкрите заволодіння чужим майном, а саме мобільним телефоном марки «LG» КР-105, який належить ОСОБА_6 .
Реалізовуючи свій умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном з корисливого мотиву, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою отримання права на майно, попросив начебто для здійснення дзвінка мобільний телефон у ОСОБА_6 . Коли останній передав свій мобільний телефон ОСОБА_3 , то він в свою чергу став утікати від власника телефону, а ОСОБА_6 викривши злочинні дії ОСОБА_3 , намагався наздогнати його, але через травму ноги не мав фізичної можливості.
В подальшому ОСОБА_3 намагався збути викрадений телефон та отримати грошові кошти, але не знайшовши покупця, подарував мобільний телефон ОСОБА_6 своєму братові ОСОБА_7 , тобто розпорядився викраденим на власний розсуд.
Відповідно до висновка судової товарознавчої експертизи № 296 від 23.04.2020 року ринкова вартість станом цін на 17.10.2019 року мобільного телефону НОМЕР_1 складала 156,33 грн.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальних збитків на суму 156,33 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчинені кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України за викладених в обвинувальному акті обставинах, не визнав. Вказав, що того дня вони разом з ОСОБА_6 біля інфекційного відділення Новоукраїнської ЦРЛ вживали алкогольні напої. Потім ОСОБА_3 попросив у ОСОБА_6 мобільний телефон щоб подзвонити, на що ОСОБА_6 йому добровільно передав свій мобільний телефон. В подальшому він сказав, що поверне вказаний телефон, коли ОСОБА_8 протверезіє, оскільки останній перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, на що він погодився. Після цього ОСОБА_3 пішов у власних справах. Наступного дня ОСОБА_6 казав, щоб він йому повернув телефон, але ОСОБА_9 вже подарував вказаний телефон своєму брату ОСОБА_7 . Вважає що його дії органом досудового розслідування не вірно кваліфіковані, і в його діях вбачаються ознаки кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України. Також додав, що свідок ОСОБА_10 , яка є його колишньою співмешканкою і з якою він на даний час перебуває в неприязнених стосунках, при наданні показів в даній справі вказала неправдиві свідчення.
Представник потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_11 , що є його матір`ю і була залучена до участі в справі в зв`язку із смертю ОСОБА_6 , в судове засідання не з`явилась, подала письмове клопотання про розгляд справи у її відсутності.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні вказала, що з ОСОБА_9 вони раніше зустрічались, а на даний час стосунки між ними розірвано. Вона, перебуваючи на стаціонарному лікуванні в інфекційному відділенні Новоукраїнської ЦРЛ, з приміщення вбиральні в вечірню пору доби 17.10.2019 р. бачила, як ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_6 розпивали спиртні напої. Потім ОСОБА_9 попросив телефон у ОСОБА_8 , той йому дав і ОСОБА_9 втік з телефоном. ОСОБА_8 намагався наздогнати ОСОБА_9 , але не зміг, бо мав фізичні вади та пересувався з допомогою палички, та кричав, щоб ОСОБА_9 повернув телефон. На другий день після цих подій ОСОБА_8 казав ОСОБА_12 щоб та передала ОСОБА_13 про необхідність повернення цього телефону.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні вказав, що ОСОБА_3 є його двоюрідним братом. Також зазначив, що восени декілька років тому лежав в лікарні, де зустрів ОСОБА_9 , який запропонував надати йому мобільний телефон, оскільки в нього зламався. Потім ОСОБА_9 приніс телефон, яким свідок користувався біля тижня, а потім він також зламався. В подальшому до нього додому приїхали працівники поліції, яким його жінка добровільно видала вказаний мобільний телефон.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні вказав, що про дані події йому відомо зі слів ОСОБА_6 , який на даний час вже помер. ОСОБА_8 особисто йому розповів, що ОСОБА_9 у нього попросив мобільний телефон, коли останні перебували в альтанці біля приміщення інфікційного відділення Новоукраїнської ЦРЛ. Волошин йому надав, та ОСОБА_9 взявши телефон в руки втік. Свідок також вказав, що наступного дня перебуваючи разом з ОСОБА_8 чув, як останній вказував на необхідність повернення телефону ОСОБА_9 , на що останній відмовився. Після цього ОСОБА_8 звернувся із заявою про дану подію до поліції.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєному кримінальному правопорушенні крім показів свідків підтверджується іншими перевіреними в судовому засіданні доказами, які суд визнає правдивими, достовірними, а саме:
- протокол огляду місця події від 15.11.2019 року та ілюсторована таблиця ( а.с. 167-169);
- протокол пред"явлення речей для впізнання за фотознімками від 15.04.2020 року (а.с. 170-173);
- висновок експерта № 296 від 23.04.2020 року (а.с. 176-179);
- протокол пред"явлення речей для впізнання за фотознімками від 06.05.2020 року (а.с. 180-185);
- постанова про зміну кваліфікації кримінального правопорушення від 08.05.2020 року (а.с. 186);
- протокол огляду предмету від 11.05.2020 року (а.с. 189);
- постанова про визнання та приєднання до кримінального правадження речових доказів від 11.05.2020 року ( а.с. 190);
- протокол огляду місця події від 06.05.2020 року та фототаблиця до протоколу огляду місця події від 06.05.2020 року (а.с. 192-194);
Не є документами в розумінні ст.99 КПК України, та доказами у справі відповідно до положень ст. 84 КПК України: витяг з ЄРДР та заява потерпілого.
Дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. Дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.2 ст. 186 КК України суд кваліфікує як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно.
Твердження обвинуваченого надані в судовому засіданні про те, що його дії невірно кваліфіковані органом досудового розслідування, тобто він вчинив шахрайські дії відносно телефона ОСОБА_6 а не відкрите викрадення телефону, суд розцінює їх як обраний ним спосіб захисту від пред"явленого йому обвинувачення, так як його покази в цій частині повністю спростовуються дослідженими судом доказами та показами свідка ОСОБА_10 , та показами ОСОБА_14 отриманих зі слів потерпілого ОСОБА_6 , що на даний час помер, які не викликають сумнівів у суду, оскільки вони в своїй сукупності доповнюють один одного та підтверджують предявлене обвинувачення щодо відкритого викрадення чужого майна.
Даючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає, що не визнання своєї вини в судовому засіданні в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України направлена на ухилення від відповідальності за скоєне та покращення свого процесуального становища, так як він розуміючи, що скоїв кримінальне правопорушення повинен нести відповідальність.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання необхідне і достатнє для його виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини його вчинення, наслідки, які настали, розмір шкоди, дані, що характеризують особу обвинуваченого, стан здоров`я, умови життя, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення відповідно до ст. 12 КК України - скоєно тяжкий злочин.
Обставинами, що пом`якшують покарання передбачені ст. 66 КК України, судом не встановлені.
Обставин, що обтяжують покарання передбачені ст. 67 КК України - вчинення злочину в стані алкогольного сп"яніння, рецидив злочинів.
Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 характеризується негативно, не працює, проживає за рахунок випадкових заробітків, утриманців немає, скарг на стан здоров`я не має, фізично здоровий і придатний до фізичної праці, на "Д" обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий, а саме: 07.09.2016 року Новоукраїнським районним судом за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. 71 КК України призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць; 21.03.2017 року Новоукраїнським районним судом за ч. 2 ст.190 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі, строком на 5 років. 18.03.2019 ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда умовно - достроково звільнено з невідбутою частиною покарання 1 рік 6 місяців 9 днів (судимість у встановленому порядку не знята та не погашена); 17.03.2020 року Новоукраїнським районним судом за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України, до 3 років 3 місяці позбавлення волі, покарання відбуває в ДУ"Кропивницька виправна колонія № 6".
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Судом, встановлено, що злочин передбачений ч. 2 ст. 186 КК України обвинувачений ОСОБА_3 вчинив 17.10.2019 року, тобто до постановлення вироку Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 17.03.2020 року згідно з яким останній засуджений за ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі
Враховуючи встановлені обставини, оцінюючи докази по справі, суд дійшов висновку та вважає, так як обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий 17.03.2020 року за крадіжку та шахрайство, не працює, доходів не має, тому виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. Суд вважає за портібне обрати покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, в межах санкції статті 186 ч. 2 КК України, так як на шлях виправлення обвинувачений вперто ставати не бажає і якого суд вважає буде достатньо для його виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень. При цьому суд вважає слід застосувати вимоги ч.4 ст. 70 КК України і призначити покарання за сукупністю злочинів, так як злочин вчинено до постановленння вироку від 17.03.2020 року, який набув законної сили, частково приєднавши покарання згідно вироку Новоукраїнського районного суду від 17.03.2020 року за ч.2 ст.190, ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України, яким ОСОБА_3 засуджено до 3 років 3 місяців позбавлення волі.
Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України до обвинуваченого ОСОБА_3 з врахуванням обставин справи та особи обвинуваченого, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та висновків суду, суд не вбачає, так як прийшов до твердого переконання, що його виправлення і перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 слід рахувати з 12.11.2019 року (з моменту затримання за попереднім вироком), зарахувавши в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення відповідно ч.5 ст. 72 КК України, з розрахунку день за день.
Процесуальні витрати на залучення експертів відповідно до ст.124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави, а долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового приєднання покарання за вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 17.03.2020 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 4 (чотири) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.
Обрати ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту.
Строк відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_3 за цим вироком рахувати з моменту затримання 12.11.2019 року, за попереднім вироком, зарахувавши в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, з розрахунку день за день.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на залучення експерта в сумі 653 (шістсот п"ятдесят три) грн. 80 коп.
Речові докази після набрання вироком суду законної сили:
- акумуляторну батарею s/n L03CC3ОYS 1-8 АК, яка передана на зберігання до камери речових доказів Новоукраїнського ВП ГУНП, за адресою вул. Гагаріна, 4 м. Новоукраїнка - повернути представнику потерпілого ОСОБА_11 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Головуючий: ОСОБА_1