Справа № 199/3493/22
ВИРОК
іменем України

20.06.2022 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, кримінальне провадження № 0000114 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.06.2022, відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , який народився у ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Садове, Лозівського р-н, Харківської області області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, на утримані малолітніх та непрацездатних осіб не маючого, зареєстрованого та проживаючого у будинку АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 15.12.2021 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 240 годин,

у вчиненні кримінального проступку, відповідальність за який передбачена ч.2 ст.389 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Так, вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15.12.2021 ОСОБА_3 , засуджено за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 240 годин. Засуджений ОСОБА_3 24.01.2022, поставлений на облік в Лозівському РВ № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, як засуджений за вищезазначеним вироком Лозівського міськрайонного суду до покарання у виді 240 годин громадських робіт, який 24.01.2022 ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання. Начальником Лозівського РВ № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області 24.01.2022 ОСОБА_3 направлений до комунального підприємства «ЕКО-САН» Лозівської міської ради Харківської області для відбування призначеного вищезазначеним вироком покарання. 06.05.2022 ОСОБА_4 надав пояснення в якому пояснив, що в подальшому він відмовляється від відбування призначеного йому покарання у виді 240 годин громадських робіт. ОСОБА_3 будучи ознайомленим з порядком відбування призначеного судом покарання та попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, згідно наказу № 07 комунального підприємства «ЕКО-САН» Лозівської міської ради Харківської області від 27.01.2022, та розробленого графіку виходу на роботу в травні 2022 року на громадські роботи, який затверджений 29.03.2022, відповідно до вказаних документів ОСОБА_3 , повинен був відпрацювати 88 годин громадських робіт протягом травня 2022 року. Проте, ОСОБА_3 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з 06.05.2022 по 31.05.2022 без поважних причин не з`явився до комунального підприємства «ЕКО-САН» Лозівської міської ради Харківської області для відпрацювання громадських робіт, чим порушив порядок і умови відбування покарання у виді громадських робіт. Станом на 06.06.2022 загальна кількість невідпрацьованих засудженим громадських робіт складає 108 годин.

До обвинувального акту, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додана:

- письмова заява ОСОБА_3 , складена в присутності його захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні. За результатами дослідження змісту відповідної заяви та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначена заява обвинуваченого, є усвідомленою, відповідає його внутрішній волі, а його процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на нього. Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження. Встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання. Вищенаведені фактичні обставини поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку в обсязі обвинувачення, яке було сформульоване прокурором, і суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого проступку, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, суд враховує ступінь тяжкості та обставини вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 умисного кримінального проступку, характер та ступінь тяжкості, відомості про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, офіційно не працевлаштований, у лікарів психіатра на обліку не перебуває, однак перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом «вживання алкоголю з шкідливим наслідками з 2004 року, за місцем проживання скарг не надходило, раніше судимий.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, наявність обставин що пом`якшують покарання та відсутність обставин що обтяжують покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді арешту в межах санкції ч.2 ст. 389 КК України. Наведене, у свою чергу створює необхідність призначення обвинуваченому покарання у відповідності до вимог ст. 71 КК України та з урахуванням п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України відповідно до якої одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

Так, саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Разом з наведеним, суд зауважує, що відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Тому, оскільки прокурором не висувається ОСОБА_5 вчинення проступку із обставиною, що обтяжує покарання, а саме рецидив злочинів,то ця обтяжуюча обставина не враховуюється і судом при призначенні покарання. Оскільки суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 - не обирався.

Речові докази та процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 7-29, 94, 302, 368, 374, 381-382 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на 2 (два) місяці.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.12.2021 та остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді арешту строком на 2 (два) місяці 10( десять) днів.

Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Вирок в іншій частині може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6