Справа № 750/5455/22
Провадження № 1-кс/750/1789/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 вересня 2022 року м. Чернігів
Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000231 від 03.09.2022, стосовно :
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Богданівка Ніжинського району Чернігівської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 414 КК України,

в с т а н о в и л а:
Старший слідчий П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_7 ,за погодженням із прокурором Чернігівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.414 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, у зв`язку з чим наявні ризики того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, здійснювати психологічний вплив на потерпілих, іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, створити штучні докази та підбурити осіб до дачі завідомо неправдивих свідчень, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити, з наведених у ньому підстав.

Слідчий підтримав клопотання, просив його задовольнити. Вказав, що зібрано достатньо доказів, якими обґрунтовується підозра. Наявні ризики у клопотаннімотивовані та обґрунтовані.

Підозрюваний та його захисник з клопотанням не погодились, вважали можливим застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Захисник зазначив, що і в клопотанні і в оголошеній підозрі міститься посилання про присягу, але тексту підписаної підозрюваним присяги нема. Відсутні і відомості про ознайомлення підозрюваного із наказами та відповідними керівними інструкціями. Присягу військовослужбовця підозрюваний прийняв у 1996 році, проте її текст в подальшому змінювався. Звернув увагу, що досі досудовим слідством не встановлено звідки взявся на масовому заході боєприпас, джерело його походження. Відповідних запитів до військової частини про те, що перебував РПГ на обліку у військовій частині, не зроблено. Наголосив на тому, що ОСОБА_6 не був відповідальним за проведення цього масового заходу, як і не був відповідальним за поводження із боєприпасами. Підозрюваний травмувався і сам, що свідчить про те, що він не був обізнаний із тим, що РПГ перебуває у бойовому стані. ОСОБА_6 був допитаний, співпрацює із слідством, надав згоду на проходження опитування на поліграфі. Також захисник зазначив, що цей злочин із неумисною формою вини, ОСОБА_6 не бажав настання таких жахливих наслідків, тому застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є надмірно суворим. Просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати відносно підозрюваного, який одружений, має двох дітей, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Також захисник звернув увагу на деякі неточності у документах, доданих слідчим до клопотання. Крім того, захисник повідомив, що наразі проводиться службове розслідування, тому підозрюваному заборонено переміщуватися до його завершення, він значиться відсутнім у військовій частині з поважних причин.

Підозрюваний підтримав свого захисника. Повідомив слідчому судді, що жодних правдивих свідчень, які зафіксовані в протоколах допиту свідків, нема. Наполягав на тому, що жодного відношення до зброї він не мав. Вказав, окуляри він віддав дружині, проте в матеріалах досудового розслідування їх знайшли на місці події. На уточнюючи запитання слідчого судді відповів, що його попросив ОСОБА_9 замінити іншого військовослужбовця на цьому заході, сказав, що треба буде розважати дітей, роздавати солодощі, йогурти, іншими словами «побути на клоунаді». Повідомив, що бачив, що на столі був РПГ, якого раніше не було. Він брав його в руки. Запитати у своїх колег звідки взявся цей боєприпас не встиг. Не передавав зброю, яка вибухнула, хлопчику. Він не спеціаліст по зброї, тому не може сказати, що був боєпррипас в бойовому стані, коли він (підозрюваний) брав його до своїх рук. Просив обрати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, тобто цілодобовий домашній арешт.

Прокурор не погодився із позицією сторони захисту щодо необґрунтованості підозри.

Захисник доповнив свій виступ, зазначивши, що підозрюваного затримали не на місці події, а у військовому шпиталі. На момент затримання не було свідків того, що саме ОСОБА_6 передав гранатомет дитині. Також вказав, що рішення Європейського суду, на які посилається слідчий в клопотанні, навпаки постановлені на користь осіб, а не держав.

Заслухавши доводи прокурора, слідчого, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходжу до наступних висновків.

П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м.Чернігові) ТУ ДБР, розташованого у м.Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000231 від 03.09.2022 за підозрою ОСОБА_10 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 414 КК України.

03.09.2022 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення(протокол затримання від 03.09.2022, час фактичного затримання: 23 год. 27 хв.).
04.09.2022 ОСОБА_6 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 414 КК України.

Згідно з ч.1ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п.4 ч.2 ст.183КПК України).

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно із ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до п. «с» ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема: c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

В рішеннях Європейського суду існує розширене трактування терміну обґрунтована підозра, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають достатніми, щоб виправдати подальше висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року), що будь-яка стороння особа може бути переконаною в тому, що ця особа причетна до даного кримінального провадження.

У справах «Феррарі-Браво проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Чеботарь проти Молдови» ЄСПЛ зазначив, що для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення. При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування і на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна бути заснована на об`єктивних фактах, наданих суду стороною обвинувачення.

Таким чином, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_6 , виходячи з наданих матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшла висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення останнім кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.
Отже, вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.
Оцінюючи доводи слідчого щодо існування ризиків передбачених п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя виходить із такого.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Зокрема, доказами на обґрунтування ризику можуть бути зокрема фактичні знищення, ховання або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; показання свідків, про намір підозрюваного вчинити дії особи, спрямовані на знищення, схов або спотворення важливих для слідства речей чи документів, спроба підозрюваної особи вчинити дії направлені на знищення доказів підтверджені документально; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні підтверджені документально; документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку; інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином підтверджене документально; необхідні докази того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується; документами, довідками про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів.
Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що ОСОБА_6 зможе переховуватися від органів досудового розслідування, з огляду на таке.
ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.414 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років.

При обранні виду запобіжного заходу слідчий суддя приймає до уваги серйозний характер загрози для суспільного порядку вчиненого протиправного діяння, знаряддям якого були боєприпаси, наслідки такого діяння у вигляді тілесних ушкоджень людей, в тому числі малолітніх та неповнолітніх дітей, кількість травмованих, враховує вікпідозрюваного, його матеріальний та сімейний стан.

Слідчий суддя погоджується з доводами прокурора про те, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Добровільна участь підозрюваного у проведенні слідчих дій станом на 06.09.2022, із врахуванням наведених вище обставин, не є настільки переконливим та вагомим фактором, щоб знизити встановлені ризики до мало вірогідності настання чи повністю їх виключити.

Слідчий суддя враховує подані стороною обвинувачення матеріали, зокрема, службову характеристику ОСОБА_6 , та вважає, що зазначені характеризуючі відомості не усувають встановленого ризику, а навпаки, посилюють його.

Звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого підозрюваному злочину КК України не передбачено. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Суворість покарання за вчинення злочину, який інкримінується ОСОБА_6 у сукупності із обґрунтованістю повідомленої йому підозри збільшує ризик його переховування від органів досудового розслідування чи суду.
Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі доводять, що цей ризик є достатньо високим.
Оцінивши доводи прокурора щодо існування ризику впливу на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає їх обґрунтованими з огляду на таке.
Оцінюючи можливість впливу на потерпілих та свідків, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.1,2 ст.23, ст.224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст.95 КПК України).
За таких обставин ризик впливу на потерпілих та свідків існує аж до моменту безпосереднього отримання судом цих свідчень та дослідження їх судом.
Враховуючи характер відносин підозрюваного зі свідками, які є військовослужбовцями військової частини, які були очевидцями події, в тому числі і іншого підозрюваного ОСОБА_10 , слідчий суддя не виключає можливості здійснення на них тиску на них.
Крім того, на думку слідчого судді, узгодження позиції між підозрюваними може негативно вплинути на встановлення дійсних обставин у цьому кримінальному провадженні.
З цих підстав, враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення, слідчий суддя погоджується із тим, що на теперішній час існує ризик того, що підозрюваний може вчинити дії із тиску на потерпілих та свідків з метою зміни наданих ними свідчень.
Оцінюючи ризик перешкодити кримінальному провадженню іншим шляхом, зокрема, створити штучні докази та підбурити осіб, до дачі завідомо неправдивих свідчень, слідчий суддя зазначає, що доводи сторони обвинувачення є переконливими, оскількине встановлені всі обставини появи знаряддя вчинення злочину на громадському заході.
В оцінці ризику щодо можливості вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя враховує ті обставини, що останній згідно службової характеристики за час служби проявив себе як недисциплінований військовослужбовець, який самовільно залишив військову частину.
Отже, ризик продовження злочинної діяльності є достатньо обґрунтованим.
Таким чином, під час розгляду клопотання сторона обвинувачення довела існування ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, що відповідно до п.2 ч.1 ст.194 КПК України є підставою для застосування запобіжного заходу.
Слідчий суддя вважає, що у разі застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, на даному етапі розслідування кримінального провадження, неможливо запобігти наведеним у клопотанні ризикам, що дасть можливість вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне, об`єктивне та всебічне встановлення істини у кримінальному провадженні.

Слідчим суддею розглянута можливість застосування не лише такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, а іншого, більш м`якого, зокрема, цілодобового домашнього арешту, з врахуванням позицій, як сторони обвинувачення, так і захисту. Аналіз матеріалів, наданих у судовому засіданні учасниками справи, доводить, що домашній арешт, про застосування якого клопотали захисник і підозрюваний, не забезпечить на даний час належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним прокурором ризикам.

Стороною захисту на час розгляду клопотання додано доказу існування у підозрюваного стійких соціальних зв`язків, наявності житла для відбування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Разом з тим, із наданих доказів встановлено, що житло по АДРЕСА_1 станом на 06.09.2022 має пошкодження, в квартирі відсутні вікна, пошкоджені вхідні двері, міжкімнатні двері, внутрішнє опорядження, пошкоджено систему водопостачання та опалення; квартира придатна для проживання за умов виконання відновлювальних робіт та встановлення вікон.

Доказів проведення зазначених робіт та приведення житла до стану придатного до проживання стороною захисту станом на день розгляду клопотання не надано. Зазначене виключає можливість відбування підозрюваним запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за даною адресою.

У зв`язку з викладеним, клопотання слідчого є доведеним і його слід задовольнити. В задоволенні клопотання захисника належить відмовити.

Стороною обвинувачення в клопотанні заявлено вимогу про визначення підозрюваному застави в розмірі 500 000 грн. Стороною захисту жодних заперечень щодо розміру застави не висловлювалось.
Разом з тим, слідчий суддя частково погоджується із доводами сторони обвинувачення про те, що в даному випадку необхідно визначити розмір застави в розмірі 500 000 грн.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.
Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави визначається у таких межах: щодо особи підозрюваної, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від 20 до 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого, або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, внаслідок якого травмувалися як дорослі, так і малолітні/неповнолітні діти, з метою забезпечення виконання останнім покладених на нього обов`язків, при вирішенні питання розміру застави, вважаю за можливе визначити її у розмірі 160 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 416 000 грн, та у разі застосування такого альтернативного запобіжного заходу як застава визначити необхідність виконання підозрюваним наступних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема: прибувати за викликом до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

У даному випадку застава у меншому розмірі не здатна забезпечити виконання підозрюваним що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків та запобігати ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Керуючись ст.ст. 176 - 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и л а :
В задоволенні клопотання захисника про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відмовити.
Клопотання слідчого задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з подальшим утриманням в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор» на строк до 03 листопада 2022 року.
Строк тримання під вартою необхідно рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 23:27 год. 03 вересня 2022 року.
Строк закінчення дії ухвали - 03 листопада 2022 року.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконання після її оголошення.
Визначити розмір застави в сумі 416 000 грн. (чотириста шістнадцять тисяч гривень).
Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У разі внесення застави на підозрюваного будуть покладені наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду із встановленою ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, підозрюваним застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава внесена підозрюваним може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Повний текст ухвали проголошено 07 вересня 2022 року о 09 год 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1