Провадження № 1-кп/127/520/22

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.09.2022 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 27 червня 2022 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000066 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Суворово, Республіки Молдова, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше судимого:
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді старшого навідника 1 мінометного розрахунку 1 мінометного взводу 1 мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , у військовому званні - «солдат», в порушення ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, 17.05.2022 за порушення госпітального режиму у вигляді вживання алкогольних напоїв, був виписаний з військово-медичного клінічного центру Південного регіону та того ж дня, зобов`язаний був прибути до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , однак діючи умисно з метою тимчасового ухилення від військової служби, без поважних причин, прибув до військової частини НОМЕР_1 лише 23.05.2022 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби у місті Умань Черкаської області.
В подальшому, протягом 2022 року, ОСОБА_4 достовірно знаючи вимоги вищевказаного законодавства, перебуваючи на вищевказаній посаді, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, 10.06.2022, діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від військової служби, без поважних причин та без дозволу командирів, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, за адресою свого місця проживання: АДРЕСА_1 доки 15.06.2021 не прибув до Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, де підтвердив бажання у подальшому проходити військову службу.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину визнав, щиро розкаявся та суду пояснив, що дійсно, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, скоїв інкриміноване діяння, а саме, що він являється військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходить її у військовій частині НОМЕР_1 . 17.05.2022 за порушення госпітального режиму, а саме вживання алкогольних напоїв, його було виписано з військово-медичного центру та того ж дня, він зобов`язаний був прибути до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, без поважних причин проводив час на власний розсуд та прибув до військової частини НОМЕР_1 лише 23.05.2022. До вчиненого ставиться самокритично. На даний час має бажання у подальшому проходити військову службу.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо таких обставин, які ніким не оспорюються, оскільки учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції. Також судом роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
В зв`язку з викладеним суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому його дії суд кваліфікує за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), а також нез`явленні вчасно на службу без поважних причин тривалістю менше десяти діб, але більше трьох діб, вчинене повторно протягом року в умовах воєнного стану.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, а саме:
-згідно службової характеристики, за підписом лейтенанта ОСОБА_5 від 05.06.2022 вбачається, що ОСОБА_4 характеризується з негативної сторони;
-згідно медичної характеристики від 06.06.2022 вбачається, що ОСОБА_4 встановлено діагноз: хронічна після травматична інфікована рана підошовної поверхні лівої стопи;
-згідно копії контракту про проходження військової служби у ЗСУ вбачається, що ОСОБА_4 проходить військову службу за контрактом у Збройних Силах України;
- з вимоги про судимість від 07.07.2022 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий; проходить військову службу за контрактом; вину у вчиненні злочину визнав та щиро розкаявся; активно сприяв у розкритті кримінального правопорушення.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
З урахуванням конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, позиції прокурора щодо призначення обвинуваченому виду та міри покарання, наявності обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у виді щирого каяття та активного сприяння у розкритті кримінального правопорушення, відсутності обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що вказані обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, а тому при призначенні покарання слід застосувати ч. 1 ст. 69 КК України та призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 5 ст. 407 КК України, а саме у виді 1 року позбавлення волі. Оскільки, передбачене санкцією ч. 5 ст. 407 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, є для цієї особи надмірно суворим, натомість вказана міра покарання з урахуванням ст. 69 КК України, на думку суду, буде необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_4 і попередження вчиненню засудженим нових кримінальних правопорушень, а також буде сприяти досягненню мети визначеної ст. 50 КК України.
Враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, який щиро розкаявся і надав правдиві показання, сприяв встановленню дійсних обставин справи, у нього відсутня судимість, суд визнає, що на підставі ст. 58 КК України замість призначеного покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців.
Керуючись ст.ст. 65-67, 58, 69, 407 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 5 ст. 407 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 58 КК України замість призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік ОСОБА_4 призначити покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 1 (один) рік із відрахуванням в доход держави 10 (десяти) відсотків із суми забезпечення засудженого ОСОБА_4 .
До набрання вироком законної сили відносно обвинуваченого запобіжного заходу не обирати.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: