Справа № 344/6607/22
Провадження № 1-кс/344/2788/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , ознайомившись з матеріалами клопотання старшого слідчого слідчого відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_2 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000596 від 17.11.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий за погодженням з прокурором відділу Івано-Франківської обласної прокуратури звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер НОМЕР_1 , а саме на грошові кошти на банківських рахунках у ПАТ КБ «Приватбанк», та на самі рахунки, заборонивши ними користуватися та розпоряджатися.

В обґрунтування клопотання зазначив, що слідчими СУ ГУ НП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінально]1 у провадженні за № 0000596 від 17.11.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 332 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що у період часу з 31.05.2022 до 04.06.2022, ОСОБА_3 діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_4 , за грошову винагороду в розмірі 7000 євро за особу, здійснили організацію незаконного переправлення через Державний кордон України до країн Європейського Союзу, шляхом усунення перешкод - внесення неправдивих відомостей в базу даних «Шлях», яка надає право на безперешкодний перетин державного кордону України в пунктах пропуску, особам яким, у воєнний час забороняється виїзд за межі держави, щодо ОСОБА_5 , та планували в подальшому здійснити організацію незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_6

04.06.2022, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер НОМЕР_1 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 332 КК України. Додаткове покарання за вчинений злочин, передбачає конфіскацію майна.

Під час затримання, та обшуку по місцю знаходження підозрюваного ОСОБА_3 , останній видав банківські карти, якими користувався, зокрема Банку «Bank Polski» № НОМЕР_2 , банку «Universal Bank» № НОМЕР_3 , банку «Пумб» № НОМЕР_4 , 2 карти банку «А-Банк» № НОМЕР_5 та №537^ НОМЕР_6 , таПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 .

Вказав, що підозрюваний ОСОБА_3 користується банківськими картами банку ПрАТ «КБ Приватбанк», відповідно має відкриті у ньому банківські рахунки.

За змістом п. 2 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено перелік і види майна, що належить арештувати.

Частиною 10 ст. 170 КПК України встановлено що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Таким чином арешт, в розумінні даної норми КПК України, може бути накладеним на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках.

Абзацом третім ч. 3 ст. 170 КПК України встановлено, що забороняється накладати арешт на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання» і статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки».

У клопотанні про арешт майна не конкретизовано, грошові кошти на яких саме рахунках підлягають арешту, натомість зазначено, що арешту підлягають і кошти і рахунки.

До клопотання не долучено належним та допустимих доказів, що рахунки на яких розміщено кошти не належить до рахунків, щодо яких встановлено пряму заборону на накладення арешту.

Із клопотання та додатків до нього не встановлено види рахунків відкриті на ім`я ОСОБА_3 в АТ КБ «ПриватБанк».

Також, в клопотанні не обґрунтовано яким чином безготівкові кошти використані і розглядаються слідчим в якості знаряддя вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В прохальній частині клопотання розміщено вимогу про накладення арешту «на грошові кошти на банківських рахунках», слідчим не вказано на суму коштів одержану внаслідок вчинення кримінального правопорушення, що розслідується органом досудового розслідування. В свою чергу, за змістом процесуального закону до повноважень слідчого судді не належить визначення та зазначення сум грошових коштів отриманих протиправним шляхом.

В такому випадку слідчий суддя позбавлений можливості встановити режим використання банківських рахунків, та можливість накладення арешту, із урахуванням приписів ч. 3 ст. 170 КПК України.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

В тексті клопотання вказано, що ОСОБА_3 є підозрюваним в рамках кримінального провадження, зазначено, що 04.06.2022 його затримано. Натомість матеріали клопотання не містять копії врученого повідомлення про підозру, що унеможливлює встановити процесуальний статус ОСОБА_3 в кримінальному провадженні, а рамках якого подано клопотання.

Клопотання в порушення вимоги п.1 ч.2 ст. 171 КПК України не містить зазначення мети накладення арешту.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно частини 3 статті 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Враховуючи, що клопотання слідчого про арешт не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, воно підлягає поверненню, з наданням строку в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Керуючись частиною 3 статті 172 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання старшого слідчого слідчого відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_2 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000596 від 17.11.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - повернути прокурору відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_7 .

Встановити строк на усунення недоліків - сімдесят дві години з моменту отримання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1