Житомирський апеляційний суд
Справа №295/2703/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2, 3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження №295/2703/21 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Богунського районного суду м.Житомира від 04.01.2022 року відносно

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:
зазначеним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання:
- за ч.2 ст.185 КК України - 2 роки обмеження волі;
- за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України - 3 роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів визначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді - 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, 17.01.2021 близько 09 год. 15 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні торгівельного залу гіпермаркету ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет», що по вул. Київська,77 в м. Житомирі, помітив раніше незнайому ОСОБА_9 , яка поклавши свою жіночу сумочку до металевого візка для покупок, зупинилась біля ваг для зважування в овочевому відділі торгового залу гіпермаркету.
В цей же день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, із належної ОСОБА_9 жіночої сумки.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, ОСОБА_8 підійшов впритул до металевого візка, в якому знаходилась належна ОСОБА_9 жіноча сумочка та скориставшись неуважністю останньої, пересвідчившись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони залишаються непомітними для сторонніх осіб, оглянув вміст сумочки, звідки таємно викрав шкіряний гаманець коричневого кольору вартістю 50 грн., в якому знаходились грошові кошти різними купюрами на загальну суму 400 грн.
Утримуючи викрадене майно при собі ОСОБА_8 місце вчинення кримінального правопорушення залишив, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій майнової шкоди на суму 450 грн.
Крім того, 18.01.2021 близько 07 год. 30 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи неподалік відділення АТ «Ощадбанк», що по вул. Київській,77 в м. Житомирі, помітив припаркований неподалік автомобіль марки «TOYOTA» моделі «RAV4», р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 . Останній, не вимкнувши двигун та габаритних вогнів, не зачинивши автомобіль на центральний замок, пішов до банкомату, що знаходиться при вході до вищевказаного банківського відділення.
В цей же день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_8 , який бачив, що водій вийшовши з автомобіля, направився до банкомату, виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна із зазначеного транспортного засобу.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів ОСОБА_8 підійшов до вищевказаного автомобіля та пересвідчившись в тому, що за його злочинними діями ні потерпілий, ні інші особи не спостерігають, відчинив водійські дверцята, таким чином проникнувши до даного транспортного засобу.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів ОСОБА_8 помітивши на передньому пасажирському сидінні належний потерпілому шкіряний гаманець чорного кольору, який для потерпілого не становить матеріальної цінності, в якому знаходились грошові кошти купюрами різного номіналу на загальну суму 1000 грн., три банківські картки АТ «Ощадбанк», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , пенсійне посвідчення серії НОМЕР_3 від 18.11.2010 та водійське посвідчення серії НОМЕР_4 від 13.02.2015 на ім`я ОСОБА_10 , взяв його в праву руку та намагався залишити салон автомобіля, однак не зміг цього зробити і таким чином довести свій злочинний умисел до кінця, оскільки був помічений та затриманий перехожим ОСОБА_11 .
Таким чином, шляхом незаконного проникнення до автомобіля потерпілого, що є сховищем, ОСОБА_8 намагався таємно повторно викрасти чуже майно, на загальну суму 1000 грн., однак з причин, що не залежали від його волі не вчинив всіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить змінити вирок суду першої інстанції шляхом зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України на ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України - крадіжка, вчинена повторно та призначити покарання у виді позбавлення волі 2 (два) роки.
При цьому, наголошує, що за цим епізодом, з урахуванням конкретних обставин провадження відсутнє незаконне потрапляння ОСОБА_8 до салону автомобіля ОСОБА_10 шляхом подолання засобів охорони від вільного доступу, у тому числі технічних, здійснене з метою викрадення майна, що там зберігається. В свою чергу, судом зроблено помилковий висновок про те, що ОСОБА_8 , скориставшись тим, що двері автомобіля не були зачинені потерпілим та перебували поза огляду останнім, відчинив двері та незаконно проник до салону автомобіля, маючи на меті викрасти будь-яке цінне майно. При цьому, законних прав ОСОБА_8 на проникнення до салону автомобіля не мав, та усвідомлював протиправний характер свого діяння й факту незаконного потрапляння до салону автомобіля. Тому, у зв`язку з відсутністю проникнення ОСОБА_8 до салону автомобіля його дії слід кваліфікувати за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України - незакінчений замах на таємне викрадення майна.
Оскільки вирок суд першої інстанції відносно обвинуваченого ОСОБА_8 за епізодом крадіжки майна потерпілої ОСОБА_9 17.01.2021, ніким з можливих учасників процесу не оспорюється, тому в цій частині оскаржуваний вирок не перевіряється апеляційним судом.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи адвоката та обвинуваченого в підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, яка просила вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За результатами апеляційного розгляду провадження встановлено, що судовий розгляд кримінального провадження, проведено з додержанням зазначених вимог кримінального процесуального закону, висновки суду про винність ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджені належно перевіреними та викладеними у вироку доказами.
Так, суд першої інстанції взяв до уваги як доказ вини ОСОБА_8 за цим епізодом показання самого обвинуваченого, який в суді першої інстанції та апеляційної інстанції свою вину визнав частково та зазначив, що йшов по вулиці і його обігнав автомобіль, який зупинився біля банкомату, водій не зачиняючи дверцят пішов до банкомату, а він вирішив подивитися, що є в салоні автомобіля. Відчинивши двері, заглянув в салон, а саме його половина тулубу була в салоні, а ноги - нижня частина на вулиці, почав роздивлятися, але його в цей час затримав перехожий, який йшов позаду за ним. Зазначив, що до автомобіля не проникав, оскільки не зламував замок і нічого не викрадав.
Зазначені показання підтримані обвинуваченим ОСОБА_8 і в суді апеляційної інстанції.
Разом з цим, апеляційний суд знаходить такі показання обвинуваченого частково неправдивими, оцінює їх критично, а його позицію щодо висунутого обвинувачення, оцінює як спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене.
Суд першої інстанції, спростовуючи твердження обвинуваченого ОСОБА_8 , обґрунтовано взяв до уваги як доказ вини останнього показання потерпілого ОСОБА_10 щодо перебігу подій 18.01.2021 близько 07 год. 30 хв. по вул. Київській,77 в м. Житомирі (ТРЦ «Глобал») за участю обвинуваченого та перехожого - свідка ОСОБА_11 .
Так, потерпілий ОСОБА_10 показав, що точної дати не пам`ятає о 07 год. ранку під`їхав до банкомату біля ТРЦ «Глобал», зупинився, двері на замок не зачиняв, підійшов до банкомату зняти гроші, його «барсетка» з документами та грошима залишилася на передньому пасажирському сидінні. Перебуваючи спиною до автомобіля його покликав чоловік, обернувшись побачив, як з машини виводять обвинуваченого. Чоловік повідомив, що обвинувачений його обігнав і побачивши, що двері автомобіля не зачинені на замок, відчинив дверцята та заліз в салон, під час затримання обвинувачений, який тримав в руках його «барсетку», кинув її на переднє водійське сидіння. Зазначив, що вікна в автомобілі були закриті, було 20 градусів морозу, двері теж закриті, але не на замок.
В свою чергу, у відповідності до показань свідка ОСОБА_11 , останній йшов на службу, попереду, неподалік від банкомату зупинився автомобіль, водій, не заглушивши двигун, вийшов з автомобіля, пішов до банкомату, а в цей час його обігнав чоловік, який підійшов до вказаного автомобіля, відчинив водійські дверцята, та тулубом проник до салону автомобіля, а ноги залишалися на вулиці. Він підійшов до вказаного чоловіка, взяв за куртку і запитав, що він робить в чужому автомобілі, у чоловіка в руках був гаманець, який після його запитань останній кинув на сидіння. Він покликав потерпілого і вони затримали обвинуваченого, якого передали працівникам поліції.
Як вважає апеляційний суд, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги, що показання потерпілого та свідка є послідовними та взаємодоповнюючими, та сумніви у їх достовірності не викликають, та підтверджені іншими наявними в провадженні доказами.
Зокрема, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, за обставин, зазначених у вироку, відповідає фактичним обставинам провадження та підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 18.01.2021, з участю потерпілого ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_8 , оглянуто прилеглу ділянку біля ТРЦ «Глобал», а саме банкомату «Ощадбанк», де потерпілий вказав місце, де перебував його автомобіль, а ОСОБА_12 вказав, яким чином потрапив до вказаного автомобіля (а.с.102); протоколами пред`явлення осіб для впізнання від 18.01.2021, згідно до яких потерпілий ОСОБА_13 та свідок ОСОБА_14 вказали на ОСОБА_8 , як на особу, яка намагалася викрасти майно з салону автомобіля (а.с.110, 115); протоколами огляду предметів від 19.012021, якими зафіксовано огляд гаманця, в якому знаходиться 1000 грн., номіналом по 500 грн., пенсійне та водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_10 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, три банківські картки (а.с.125); протоколом огляду предмету від 22.01.2021, у відповідності до якого оглянуто відеозапис з камери спостереження біля ТРЦ «Голобал», з якого вбачається, що під`їхав автомобіль, водій підійшов до банкомату, з`являється чоловік, який повільно підходить до автомобіля, заглядає у вікна, потім відчиняє передні дверцята і починає нишпорити в салоні автомобіля, через короткий проміжок часу чоловіка затримав перехожий. Присутній при огляді ОСОБА_12 підтвердив, що саме він зображений на відеозапису. (а.с.130); протоколом слідчого експерименту від 18.02.2021, під час проведення якого потерпілий ОСОБА_10 розповів та показав на місці про обставини замаху на викрадення з його автомобіля ОСОБА_15 (а.с.152).
Вище зазначені докази в своїй сукупності складають послідовний ланцюг фрагментів щодо подій 18.01.2021 близько 07 год. 30 хв. по вул. Київській,77 в м. Житомирі (ТРЦ «Глобал»), та повністю підтверджують факт вчинення ОСОБА_15 кримінального правопорушення, передбаченого за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.
При цьому, суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив усі обставини справи в їх сукупності й відповідно до ст.94 КПК України дав оцінку наведеним письмовим доказам, визнавши їх належними, допустимими, достовірними, а в сукупності - достатніми для ухвалення обвинувального вироку.
Вирішуючи апеляційні доводи захисника, про наявність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, апеляційний суд бере до уваги правові висновки викладені в постанові Великої палати Верховного суду від 18.04.2018 (справа №569/1111/16) відносно поняття «проникнення у сховище», та Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19.11.2018 (справа № 205/5730/16) щодо наявності кваліфікуючої ознаки крадіжки «проникнення у сховище».
У відповідності до цих висновків, для з`ясування юридичного критерію слід встановлювати: 1) незаконність входження (потрапляння) в приміщення (житло, інше приміщення чи сховище) або перебування в ньому, що обумовлюється відсутністю особи права на перебування там, де знаходиться майно, яким вона бажає незаконно заволодіти; 2) мету, яку досягає особа, вчиняючи обрані дії, усвідомлення нею характеру вчиненого суспільно небезпечного діяння, зокрема й факту незаконного входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища) чи перебування в ньому, передбачення наслідків вчиненого діяння.
З огляду на зазначене вище, з урахуванням фактичних встановлених обставин провадження, незаконне потрапляння сторонніх осіб до салону та багажного відділення автомобіля шляхом подолання різним способом засобів охорони від вільного доступу, у тому числі технічних, здійснене з метою викрадення майна, що там зберігається, складає ознаку незаконного проникнення до володіння особи - сховище.
За результатами апеляційної перевірки матеріалів провадження, підтверджено факт того, що обвинувачений ОСОБА_12 18.01.2021 близько 07 год. 30 хв. по вул. Київській,77 в м. Житомирі (ТРЦ «Глобал») скориставшись тим, що двері автомобіля не були зачинені потерпілим та перебували поза огляду останнім, самовільно відчинив двері та незаконно проник до салону автомобіля, маючи на меті викрасти будь-яке цінне майно. Тобто, за відсутності законних прав на проникнення до салону автомобіля, ОСОБА_12 усвідомлюючи протиправний характер свого діяння й факт незаконного потрапляння до салону автомобіля, незаконно проник до володіння особи (сховище), в даному випадку, автомобіль марки «TOYOTA» моделі «RAV4», р.н. НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_10 .
Таким чином, суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_8 , кваліфікувавши їх за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаному з проникненням у сховище.
Апеляційні доводи сторони захисту щодо неправильної юридичної оцінки дій ОСОБА_8 були предметом ретельного дослідження судом першої інстанції, який дійшов правильного висновку про доведеність винуватості останнього у вчиненні незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаному саме з проникненням у сховище, оскільки такий висновок базується на об`єктивній оцінці зібраних у провадженні та досліджених у судовому засіданні доказах, які обґрунтовано визнані належними, допустимими і достовірними, у їх сукупності та взаємозв`язку.
Що стосується призначеного обвинуваченому покарання то, відповідно до змісту ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Апеляційний суд погоджується з встановленими судом першої інстанції обставинами, які впливають на вид і розмір покарання та вважає, що суд першої інстанції в повній мірі врахував, особу обвинуваченого, його характеристики, характер вчиненого правопорушення та інші обставини.
Покарання, призначене обвинуваченому ОСОБА_8 за даним епізодом, відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, призначене в межах санкції статті, є справедливим, співрозмірним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Таким чином, викладені захисником апеляційні доводи були предметом ретельного дослідження судом першої інстанції з їх послідуючою обґрунтованою оцінкою в ухваленому вироку, який на думку апеляційного суду є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування чи зміни - відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Богунського районного суду м.Житомира від 04.01.2022 року відносно ОСОБА_8 , - без змін.
На ухвалу апеляційного суду учасниками судового розгляду справи можуть бути подані касаційні скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді :