Справа № 307/1979/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.09.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/539/21 за апеляційною скаргою прокурора Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 18.10.2021.
Цією ухвалою:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з базовою загальною середньою освітою, непрацюючий, одружений, інвалід ІІІ - групи, не судимий, звільнений від кримінальної відповідальності за ст.126-1 КК України, а кримінальне провадження відносно нього закрито у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.
Згідно ухвали, ОСОБА_8 у період часу з 11.10.2020 до 19.05.2021, знаходячись у домоволодінні АДРЕСА_1 , де він мешкає разом зі своєю дружиною ОСОБА_9 , протягом тривалого часу, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою приниження та залякування своєї дружини, з особистих мотивів, маючи прямий умисел на вчинення домашнього насильства, систематично вчиняв психологічне насильство по відношенню до ОСОБА_9 , з якою він проживає в одному помешканні, що призвело до психологічних страждань останньої та виразилось у формі втрати енергійності, втоми, фізичного дискомфорту, втрати повноцінного сну та відпочинку, у тому числі втрати самооцінки, позитивних емоцій, негативних переживань тощо.
ОСОБА_8 неодноразово, не маючи підґрунтя, вчиняв по відношенню до своєї дружини ОСОБА_8 дії, виражені у словесних образах, погрозах, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки, приниженні та залякуванні, погрожував вигнати ОСОБА_9 з будинку на вулицю, тим самим викликав у потерпілої побоювання за свою безпеку, спричинив емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдав шкоду її психічному здоров`ю, що виразилось у формі пониження самооцінки, втрати позитивних емоцій. Крім того, дії ОСОБА_8 по відношенню до його дружини ОСОБА_9 , супроводжувалися погрозами фізичної розправи.

-2-

Так, 11.10.2020 близько 09 год. ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем фактичного проживання в будинку АДРЕСА_1 , умисно вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_9 дії психологічного насильства, що виразились у безпричинних, не маючи на те підґрунтя конфліктах, словесних образах, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки, погрозами вигнати з будинку на вулицю, чим викликав у ОСОБА_9 побоювання за її безпеку, заподіяв їй психологічні страждання, емоційну залежність від нього та погіршення якості життя потерпілої особи. Внаслідок протиправних дій було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_8 та склали відносно нього терміновий заборонний припис та зобов`язали залишити місце проживання постраждалої особи.
Крім того, 22.12.2020 близько 15 год. ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем фактичного проживання в будинку АДРЕСА_1 , умисно вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_9 дії психологічного насильства, що виразились у безпричинних, не маючи на те підґрунтя конфліктах, словесних образах, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки, погрозами вигнати з будинку на вулицю, чим викликав у ОСОБА_9 побоювання за її безпеку, заподіяв їй психологічні страждання, емоційну залежність від нього та погіршення якості життя потерпілої особи. Внаслідок протиправних дій було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_8 та склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Продовжуючи свої систематичні дії, 19.05.2020 близько 11 год. ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем фактичного проживання в будинку АДРЕСА_1 , умисно вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_9 дії психологічного насильства, що виразились у безпричинних, не маючи на те підґрунтя конфліктах, словесних образах, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки, погрозами вигнати з будинку на вулицю, чим викликав у ОСОБА_9 побоювання за її безпеку, заподіяв їй психологічні страждання, емоційну залежність від нього та погіршення якості життя потерпілої особи.
Дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковано за ст.126-1 КК України домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо своєї дружини, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, розладів здоров`я, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої особи.
На обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції, з посиланням на положення ст.46 КК України, ст.284 КПК України та враховуючи, що в судовому засіданні ОСОБА_8 надав суду письмову розписку з проханням звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням та на підставі ст.46 КК України кримінальне провадження закрити, а також те, що потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні також просила закрити кримінальне провадження у зв`язку з примиренням з обвинуваченим, враховуючи, що ОСОБА_8 вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке відносить до категорії нетяжких, матеріальних збитків злочином не завдано, дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ст.126-1 КК України на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілою та закрив провадження у справі.
В апеляційній скарзі прокурор просить зазначену ухвалу суду скасувати як незаконну та необґрунтовану, а кримінальне провадження направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме: застосування закону, який не підлягав застосуванню. В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурором зазначено про те,

-3-

що суд, звільняючи ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примирення винного з потерпілою, не дотримався вимог ст.46 КК України. На думку прокурора, звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України у даному кримінальному провадженні є незаконним, оскільки судом встановлено, що вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення є нетяжким злочином, однак за формою вини, даний злочин не є необережним, що є перешкодою у застосуванні ст.46 КК України.
Судове провадження розглядається за відсутності, обвинуваченого, захисника, потерпілої, неявка яких з урахуванням положень ч.4 ст.405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила таку задовольнити, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Судове рішення - це акт правосуддя, ухвалений згідно з нормами матеріального та процесуального права та згідно з конституційними засадами і принципами судочинства. Судове рішення має бути законним, обґрунтованим, зрозумілим та чітким, і не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання.
Згідно з приписами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Право на отримання мотивованого судового рішення є процесуальним елементом права на справедливий суд (ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
За приписами п.2 ч.1 ст.372 КПК України у мотивувальній частині ухвали зазначається: суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Неухильне дотримання передбачених законом вимог є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин справи, встановлення істини в справі й прийняття правильного рішення.

-4-

Проте, суд першої інстанції при постановлені судового рішення щодо ОСОБА_8 знехтував вказаними вимогами закону, що призвело до істотного порушення вимог діючого кримінального законодавства.
Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
За змістом роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК, і лише після цього має бути постановлене (ухвалене) відповідне судове рішення у визначеному КПК порядку. При цьому ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до ст.46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Проте зазначені вимоги закону судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_8 дотримані не були.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України.
Задовольняючи клопотання потерпілої ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням з обвинуваченим ОСОБА_8 та звільняючи останнього від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілою, суд послався, зокрема на те, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, яке кваліфікується, як нетяжкий злочин, що має форму приватного обвинувачення.
Разом з тим, кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України, характеризується умисною формою, тобто є умисним нетяжким злочином, що виключає звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо нього на підставі ст.46 КК України.
За вказаних обставин, відсутня одна із умов для звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності і закриття кримінального провадження відносно нього, з підстав, передбачених ст.46 КК України.
Отже, судом першої інстанції було допущено неправильне тлумачення положень ст.46 КК України, яке суперечить точному змісту закону і є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до безпідставного звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.
Колегія суддів вважає, що за таких обставин висновок суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілою, є передчасним.

-5-

Суд апеляційної інстанції визнає вищенаведені порушення істотними.
Відповідно ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до п.6 ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Оскільки наведених вище вимог не було дотримано, а в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст.415 КПК України, не входять істотні порушення кримінального процесуального закону, передбачені ст.ст.7, 370,372 КПК України, які в даному випадку були допущені судом першої інстанції, тому суд апеляційної інстанції вважає, що, виходячи із загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог ст.20 КПК України, ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Виходячи зі змісту рішення Європейського суду з прав людини у справі «Васильєв проти України» (заява №11370/02) від 21.06.2007 «повноваження судів вищої інстанції переглядати справи повинне використовуватись для виправлення судових помилок та неправильності у здійсненні правосуддя, а не для проведення нового розгляду справи.
При цьому, призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та призначення покарання. А тому, при новому розгляді суду першої інстанції належить з`ясувати всі обставини, які мають значення для кримінального провадження, у порядку визначеному кримінальним процесуальним законом.
При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції необхідно з чітким дотриманням вимог кримінального процесуального закону, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини кримінального провадження та, в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення, яке б відповідало вимогам ст.370 КПК України.
Керуючись ст.ст.404,405, 407, 409, 412, 415,419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 18.10.2021 щодо ОСОБА_10 , обвинуваченого ку вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України скасувати й призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: