Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа №490/1530/22-к
УХВАЛА

29 квітня 2022 року м. Миколаїв
Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Миколаївській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, працюючого ПП "Юніон Трейд" вантажником, студента 2 курсу Національного університету цивільного захисту, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Миколаївській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносноОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування поданого клопотанні слідчий зазначив, що слідчим відділом Управління СБ України в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.04.2022 року за № 0000181, за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 3 ст. 114-2 КК України.
24 лютого 2022 року президент Російської Федерації (далі - РФ) ОСОБА_7 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п.п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994 року, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 року та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України.
Так, 24 лютого 2022 року о 5 годині Президентом Російської Федерації ОСОБА_8 оголошено рішення розпочати військову операцію в Україні, у зв`язку з чим на виконання вищевказаного наказу, під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади РФ, її Збройних Сил, спецслужб та інших осіб, військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації, шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України Київської, Чернігівської, Сумської, Харківської, Луганської, Донецької та інших областей, в тому числі вийшовши за межі адміністративних кордонів Херсонської, Миколаївської, Запорізької областей, та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, а також окупували частин вказаної території України, чим змінили межі її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що частково продовжується по теперішній час та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків.
24 лютого 2022 року указом Президента України Володимира Зеленського №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України на 30 діб та який 20.03.2022 року Законом України про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №2119-IX (реєстр. №7168) продовжено на 30 діб до 25.04.2022року.
Рішенням Верховної ради України відповідно до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН 3314 «Визначення агресії» від 14 грудня 1974 року Російська Федерація визнана державою-агресором, яка здійснює збройну агресію проти України, розв`язала і веде повномасштабну агресивну війну проти України та Українського народу з порушенням норм міжнародного права, вчиняючи злочини проти людства.
Як встановлено, планування, фінансування та реалізація Російською Федерацією агресивної війни та агресивних воєнних дій проти України, проведення розвідувальної та підривної діяльності на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, організовується, спрямовується, здійснюється силами, насамперед, ЗС РФ, Головного розвідувального управління Генерального штабу Збройних Сил Російської Федерації, Федеральної служби безпеки Російської Федерації, найманців, а також осіб, залучених до співробітництва на конфіденційній (негласній) основі, у тому числі громадян України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що однією з осіб, які, у період введення в Україні воєнного стану, залучений представниками держави, що здійснює збройну агресію проти України Російської Федерації, до співробітництва на конфіденційній (негласній) основі, є ОСОБА_6 , який не пізніше 04 години 55 хвилин 21 березня 2022 року, використовуючи обліковий запис (акаунт) «@lk898» з абонентським номером НОМЕР_1 , зареєстрований в програмному забезпеченні для обміну повідомленнями через мережу Інтернет (месенджері) «Telegram», за допомогою мобільного телефону «Iphone 7 Plus», IMEI: НОМЕР_2 , надіслав в спеціально створений зокрема для збору інформації щодо переміщення, руху та розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань представниками спецслужб Російської Федерації спеціальний бот « ІНФОРМАЦІЯ_2 » під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » повідомлення з текстом «/start», чим виразив своє бажання співпрацювати з ним.

Надалі о 04 год. 55 хв. та 09 год. 28 хв. 21 березня 2022 року ОСОБА_6 отримав повідомлення у вказаному боті « ІНФОРМАЦІЯ_2 » щодо підтвердження отримання згоди на співпрацю з ним представниками Російської Федерації.

В подальшому, ОСОБА_6 , у період з 21 березня по 05 квітня 2022 року, знаходячись у м. Миколаїв, використовуючи обліковий запис (акаунт) « ІНФОРМАЦІЯ_4 » з абонентським номером НОМЕР_1 , зареєстрований в програмному забезпеченні для обміну повідомленнями через мережу Інтернет (месенджері) «Telegram», за допомогою мобільного телефону мобільного телефону «Iphone 7 Plus», IMEI: НОМЕР_2 , погодився за грошову винагороду на надання інформації щодо переміщення, руху та розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань невстановленому представнику Російської Федерації, який використовує обліковий запис в месенджері «Telegram» з абонентським номером НОМЕР_3 , шляхом листування з останнім в секретному чаті між ними.

05.04.2022 року о 14 год. 13 хв. ОСОБА_6 за попередньою домовленістю отримав від представників Російської Федерації на картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 отримав грошовий переказ у розмірі 3000 гривень з тимчасово окупованої території м. Херсона.

Після чого, у період з 05 квітня 2022 року по 29 квітня 2022 року, ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів та з метою надати представникам Російської Федерації інформації про розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, використовуючи облікові записи (акаунт) «@lk898» з абонентським номером НОМЕР_1 та «@F_R_O_ST» з абонентським номером НОМЕР_5 , зареєстровані в програмному забезпеченні для обміну повідомленнями через мережу Інтернет (месенджері) «Telegram», за допомогою мобільного телефону «Iphone 7 Plus», IMEI: НОМЕР_2 , надіслав невстановленому представнику Російської Федерації, який використовує обліковий запис (акаунт) з абонентським номером НОМЕР_3 , шляхом листування з останнім в між ними інформацію про місцезнаходження у м. Миколаєві військовослужбовців Збройних Сил України, зокрема:

-17.04.2022 року о 17 год. 19 хв., 17 год. 21 хв. та 17 год. 24 хв. надіслав три повідомлення про позиціонування у м. Миколаїв підрозділів ЗС України, а саме ствольної артилерії та окопів, за географічними координатами НОМЕР_6 та НОМЕР_7 , НОМЕР_8 та НОМЕР_9 , НОМЕР_10 та НОМЕР_11 ;
-20.04.2022 року у період з 19 год. 57 хв. по 20 год 32 хв. надіслано повідомлення щодо перебування підрозділів ЗС України в другому корпусі ІНФОРМАЦІЯ_5 (абревіатура старої назви російською мовою « ІНФОРМАЦІЯ_6 ») по АДРЕСА_3 за географічними координатами 46.953270 та НОМЕР_12 ;
-20.04.2022 року у період з 18 год. 53 хв. по 19 год 02 хв. надіслано повідомлення щодо місцезнаходження підрозділів територіальної оборони ЗС України у приміщенні по АДРЕСА_4 за географічними координатами 46.948189 та 32.006949;
-22.04.2022 року у період з 10 год. 31 хв. по 10 год. 38 хв. надіслано дві фотографії та відеозапис, на яких зафіксовано ворота та під`їзд до адміністративної будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , а також повідомлення про наявність у вказаному приміщенні військовослужбовців ЗС України;
-22.04.2022 року у період з 10 год. 52 хв. по 10 год. 57 хв. надіслано два скріншоти та повідомлення, на яких зафіксовано зображення з програмного застосунку «Google Карта» з відміченими геоданими адміністративної будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 ;
-28.04.2022 року у період з 15 год. 27 хв. по 15 год. 42 хв. надіслано повідомлення з фотозображеннями про розташування військовослужбовців ЗС України в ІНФОРМАЦІЯ_7 за адресою: АДРЕСА_6 ,
за що о 14 год. 37 хв. 12.04.2022 та о 09 год. 23 хв. 17.04.2022 отримав від представників Російської Федерації на картку АТ КБ «ПриватБанк» № 176238 два грошові перекази у загальному розмірі 6000 гривень (по 3000 гривень кожен).
28.04.2022 року о 15 год. 53 хв. ОСОБА_6 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, в порядку ст. 208 КПК України.
29.04.2022 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м. Миколаїв, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування органом досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_6 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, перебуваючи на волі, зможе:
?переховуватися від органів досудового розслідування та суду (ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України). Підставами стверджувати про існування вказаного ризику є те, що ОСОБА_6 на даний час підозрюється у вчиненні злочину проти основ національної безпеки України з правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 114-2 КК України, яке відносяться до категорії особливо тяжких відповідно до ст. 12 КК України, та за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років. Разом з тим, згідно з наявними матеріалами, ОСОБА_6 є особою завербованою представниками спецслужб РФ, які в свою чергу на даний час можуть вчинити дії, направлені на його викрадення, вивезення за межі України, переміщення, приховування та таке інше.
?перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України). Так, про наявність даного ризику свідчить те, що на даний час не встановлено повне коло осіб, з якими ОСОБА_6 міг діяти, а також вживаються відповідні слідчі (розшукові) заходи, спрямовані на їх притягнення до відповідальності. Зокрема про наявність вказаного ризику свідчить те, що ОСОБА_6 вводив в оману співробітників СБ України щодо своїх намірів та дій, які він здійснював у співпраці з представниками РФ. Вказані обставини дають підстави вважати, що подальша процесуальна поведінка підозрюваного ОСОБА_6 може мати негативні наслідки для кримінального провадження.
?вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України). За встановленими в ході досудового розслідування даними, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке йому інкримінується, навіть після того як правоохоронним органам стало відомо про його спілкування з представниками РФ, про що він їм і повідомив, що жодним чином не вплинуло на його подальші протиправні наміри.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні проти поданого клопотання заперечував, вказав, що підозра є необґрунтованою оскільки в її основу покладені припущення, а не фактичні обставини.

Підозрюваний в судовому засіданні поясниив, що він при своїй діяльності співпрацював з співробітником СБУ на ім`я ОСОБА_9 . Всі свої дії погоджував із ним і тому вважав, що він вчиняє дії на користь збройних сил України. Він не мав на меті проведення будь яких дій на шкоду Україні і її безпеці та суверенітету. Просив застосувати до нього будь який іншій запобіжний захід та запевняв суд, що буде співпрацювати зі слідством.

Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016р. № 5 - 328 кс 16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винного у вчиненні злочину.

На підтвердження обґрунтованості підозри слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні надано: - повідомлення про виявлене кримінальне правопорушення № 64/20-1919 від 15.04.2022 року; - протокол затримання ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочину від 28.04.2022 року; - протокол НСРД України № 64/102 від 25.04.2022 року; - протокол огляду мобільного телефону «Iphone 7 Plus», IMEI: НОМЕР_2 з сім-карткою «Vodafone-UA» з номером НОМЕР_1 від 28.04.2022 року, який належить ОСОБА_6 ; - протокол допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 28.04.2022 року; - відповідь на запит від 206 Батальйону в/ч НОМЕР_13 від 28.04.2022 року; - протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 28.04.2022 року; - інші матеріали кримінального провадження.
В судовому засіданні також було встановлено, що ОСОБА_6 дійсно співпрацював з працівниками правоохоронного органу, однак не про всі свої дії повідомляв уповноважену особу.
Таким чином, враховуючи, що підозра, це припущення, а факти які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу, слідчий суддя, може прийти до висновку про обґрунтованість підозри по кримінальному провадженню № 0000181відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114 - 2 КК України, а фактичні обставини наявності кримінального правопорушення потребують подальшої перевірки в ході досудового розслідування.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

У своєму клопотанні слідчий, зазначив як ризики задля запобігання яких необхідне застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою те, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
На їх наявність вказує те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років, має контакти з представниками РФ, не має міцних соціальних зв`язків.

Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено існування зазначених вище ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Статтею 17 КПК України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Вирішуючи питання про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя повинен врахувати вимоги ч. ч. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити на підставі відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини "Becciev v. Moldova", п. 58 "Piruzyan v. Armenia", п. 95, сама по собі тяжкість злочину, в якому підозрюється особа, не може бути підставою для обґрунтування твердження про можливу втечу цієї особи.
Слідчий суддя приходить до висновку, що наведені доводи прокурора та слідчого, якими обґрунтовано недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні є необґрунтованими та спростовуються дослідженими в судовому засіданні документами.
Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 має постійне місце роботи, є студентом 2 курсу Національного університету цивільного захисту, дійсно співпрацював з уповноваженими особами правоохоронних органів, запевнив суд про свої стійкі наміри співпрацювати зі слідчим, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
З урахуванням викладеного вважаю, що прокурором доведено обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного вище кримінального правопорушення, наявність наведених вище ризиків, однак не було наведено обставин, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні.
Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього кодексу, але не доведе обставини, що вказують на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам вказаним у клопотанні, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Враховуючи наведене, вислухавши думку учасників процесу, слідчий суддя, приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_6 буде достатнім для запобігання ризикам, на які посилається прокурор.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. 182, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання - відмовити.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 26 червня 2022 року включно із забороною залишати місце мешкання за адресою: АДРЕСА_2 в період часу з 19 години по 8 годину наступного дня та покладенням на нього обов`язків:
-прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;
-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду (в залежності від стадії кримінального провадження);
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд (в залежності від стадії кримінального провадження) про зміну місця свого проживання, роботи;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
- носити електронний засіб контролю.
На ухвалу протягом п`яти днів з моменту її оголошення до Миколаївського апеляційного суду може бути подано апеляцію, подача якої не зупиняє дії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1