Справа № 462/3090/22
провадження 1-кп/462/402/22
У Х В А Л А

07 липня 2022 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши в залі суду у м.Львові в підготовчому відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні №0000295 клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, ч.3 ст.307 КК України,

встановив:

В провадженні Залізничного районного суду м.Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000295 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, ч.3 ст.307 КК України.

Під час підготовчого провадження прокурор подав письмове клопотання про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину. Обвинувачений офіційно не працевлаштований, не має постійного законного джерела доходів, що свідчить про відсутність у нього соціально-стримуючих факторів, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, обстановка, час, місце та спосіб вчинення кримінального правопорушення в громадському місці, у денну пору доби - вказують на свідоме нехтування обвинуваченим вимогами законодавства. Окрім цього наявність вагомих доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні якого він підозрюється, вік, який не перешкоджає застосуванню до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, відсутність перешкод щодо застосування до обвинуваченого запобіжних заходів, у тому числі у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, покликаючись на мотиви такого, яке просить задовольнити, застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.

Обвинувачений і його захисник заперечили проти клопотання прокурора та просили застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , перевіривши матеріали справи № 462/3090/22, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено, ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 13.05.2022 року відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 10.07.2022 року.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань, суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього кодексу.
Відповідно до ч.4 ст.176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
Заявлене прокурором клопотання про застосування запобіжного заходу в вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою за процесуальним змістом і формою відповідає вимогам ст.184 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні єзабезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів, пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, перелік яких є вичерпним.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності питань, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які зазначені у ст. 178 КПК України.
Суд, при наданні оцінки наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих кримінальних правопорушень враховує положення статей 368, 369, 371, 374 КПК України, змістом яких передбачено, що надання оцінки доказів у справі відбувається в нарадчій кімнаті на стадії ухвалення вироку. Зазначене свідчить про те, що суд на стадії проведення підготовчого судового засідання не може робити висновок щодо «обґрунтованості підозри» шляхом надання оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення, що узгоджується з висновками Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України». На думку суду, відомості, викладені в Реєстрі матеріалів досудового розслідування, а також посилання прокурора в клопотанні на матеріали можуть свідчити про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованих кримінальних правопорушень. Вагомість таких доказів на даний час не викликає сумнівів. Таким чином, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначає, що причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу з огляду на потреби судового провадження.
Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що докази та обставини, на які посилається прокурор, дають достатні підстави для висновку про наявність таких ризиків.
Так, суд вважає, що без застосування до обвинуваченого запобіжного заходу він зможе переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, оскільки він обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України, за які передбачено покарання лише у виді позбавлення волі, на строк відповідно до 10 та 12 років, та з огляду на конкретні наведені в обвинувальних актах обставини вчинення кримінальних правопорушень, тому, перебуваючи на волі, зможе залишити місце проживання та ймовірніше за все прийме спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Жодних стримуючих факторів, таких як наявність сім`ї, роботи, які б свідчили, що обвинуваченим не будуть вживатися перешкоди у судовому провадженні в спосіб неявки в судові засідання, - судом не встановлено.
Виходячи з наведеного та враховуючи, що хоча тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, проте жодний більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам, наявність яких доведена в судовому засіданні прокурором.

Аналіз наведеного дає підстави суду дійти висновку, що в даному випадку суспільний інтерес в триманні обвинуваченого під вартою, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом свободи особистості, томудля запобігання ризикам, які зазначені в клопотанні та доведені стороною обвинувачення в судовому засіданні, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та процесуальної поведінки обвинуваченого, клопотання слід задовольнити та обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто по 04.09.2022 року включно, задовольнивши клопотання прокурора.

Згідно з ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Задовольняючи клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за можливе, на підставі п.5 ч.4 ст.183 КПК України, не визначати розмір застави, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
Керуючись ст.176-178, 183, 315 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто по 04.09.2022 року включно.

Копії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору і направити уповноваженій службовій особі місця попереднього ув`язнення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя: ОСОБА_1