Справа № 504/3512/21
Номер провадження 1-кп/504/505/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.08.2022 рокусмт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області:
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілих ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши в залі суду в смт. Доброслав, в межах розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні що внесене в ЄРДР за №0001930 від 27.12.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, із вищою освітою, не одруженого, працюючого директором ТОВ «ДАКСС», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.275 КК України, цивільний позов та клопотання про вжиття заходів забезпечення позову -
ВСТАНОВИВ:
до Комінтернівського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.275 КК України.
Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області у судовому провадженні призначено судовий розгляд, цивільний позов представника потерпілих ОСОБА_4 залишено без руху з підстав наведених у мотивувальній частині ухвали.
05.07.2022 року до суду надійшла нова редакція позовної заяви - про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення до ОСОБА_5 , що підписана представником потерпілих ОСОБА_4 . У позові останній просить залучити потерпілих до провадження як цивільних позивачів, стягнути з ОСОБА_5 моральну шкоду завдану внаслідок злочинних дій.
Крім того, до суду також надійшло клопотання представника потерпілих ОСОБА_4 про застосування заходів забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні.
В судовому засіданні: представник потерпілих просив суд прийняти цивільний позов до провадження та вжити заходів забезпечення цивільного позову; прокурор не висловив заперечень з приводу можливості прийняття до провадження цивільного позову та задоволення клопотання про вжиття заходів забезпечення цивільного позову; захисник обвинуваченого вказала, що наявні підстави для повернення цивільного позову, через те, що представник потерпілих не усунув недоліки позову в 10 денний строк, з моменту залишення позовної заяви без руху, а також відсутні підстави для вжиття заходів для забезпечення цивільного позову; обвинувачений підтримав позицію захисника.
Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт, цивільний позов, клопотання про вжиття заходів забезпечення цивільного позову, дійшов таких висновків.
Дослідивши зміст цивільного позову суд приходить до висновку, що цивільний позов слід прийняти до провадження, виходячи з наступного.
Ухвалою суду від 09.02.2022 року, цивільний позов представника потерпілих залишено без руху, з підстав наявності у ньому недоліків, щодо змісту та форми позовної заяви.
05.07.2022 року до суду надійшла нова редакція позовної заяви - про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення до ОСОБА_5 , що підписана представником потерпілих ОСОБА_4 .
Частиною 3 статті 175 Цивільного процесуального кодексу України(ЦПК) встановлено низку вимог до змісту позовної заяви, недотримання яких може бути підставою для залишення позовної заяви без руху або її повернення згідно із статтею 185 ЦПК.

Разом з тим, судом встановлено, що цивільний позов в новій редакції позовної заяви - про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення до ОСОБА_5 , що підписаний представником потерпілих ОСОБА_4 , за формою та змістом відповідає вимогам закону, а тому підлягає прийняттю до провадження.
Щодо доводів, захисника, щодо наявності підстав для повернення цивільного позову, через те, що представник потерпілих не усунув недоліки позову в 10 денний строк, то в цій частині суд звертає увагу на таке.
Приписи Цивільного процесуального законодавства, до цивільних позовів, що подані в межах кримінальних проваджень, мають застосовуватися із урахуванням специфіки кримінального провадження та не мають суперечити засадам кримінального судочинства.

Одночасний розгляд судом обвинувального акту й цивільного позову, для мети доказування має ряд особливостей, які посилюють захист прав громадян та законних інтересів юридичних осіб, що зазнали шкоди від кримінального правопорушення, й сприяють більш швидкому та повному її відшкодуванню. Головний обов`язок держави полягає в утвердженні та забезпеченні прав і свобод людини, тому діяльність осіб, які здійснюють кримінальні провадження, має бути спрямована на реальне забезпечення права і законних інтересів учасників цього провадження, і насамперед потерпілого (цивільного позивача).

Правові наслідки недотримання вказаних вимог, передбачені статтею 185 ЦПК, у вигляді залишення позовної заяви без руху та повернення позовної заяви, можуть бути застосовані судом у кримінальному провадженні лише у разі, якщо такі недоліки унеможливлюють або суттєво перешкоджають розгляду цивільного позову по суті із прийняттям одного з рішень, передбачених статтею 129 КПК України.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

За таких обставин, процесуальне обмеження, щодо подання цивільного позову десятиденним строком, з дня залишення позовної заяви без руху, що визначено ЦПК України, у кримінальному провадженні, буде суперечити ч. 1 ст. 128 КПК України та засадам кримінального провадження, а тому до вказаних правовідносин підлягають застосуванню саме ч. 1 ст. 128 КПК України, в частині процесуального строку можливості подання цивільного позову та не можуть застосовуватись правила ч. 2 ст. 185 ЦПК України.

Щодо клопотання про вжиття заходів забезпечення цивільного позову, то таке задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження..
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
Згідно з ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (ч. 8 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Частинами 11, 12 статті 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.
За приписами ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Беручи до уваги, що представником потерпілих у судовому засіданні не зазначено і в клопотанні не вказано, з якою метою слід накласти арешт на майно обвинувачених, не зазначено вартості майна, яке підлягає арешту, способу арешту, що виключає встановлення співмірності вартості вказаного майна розміру завданої шкоди, в клопотанні жодним чином не обґрунтовано необхідності вжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту майна, клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, заявлені у цивільному позові, задоволенню не підлягає.
Суд вказує, що представником потерпілого не доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, оскільки кримінальне провадження зареєстровано 27.12.2018 року, а обвинувальний акт підписано 16.09.2021 року і будь-яких доказів, що особа визначена цивільним відповідачем вживав заходів, щодо приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна на яке позивачі просять накласти арешт у суду відсутні.
На підставі наведеного, керуючись ст. 170 173, 128 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення до ОСОБА_5 , що підписаний представником потерпілих ОСОБА_4 прийняти до провадження.
Визнати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 цивільними позивачами у кримінальному провадженні що внесене в ЄРДР за №0001930 від 27.12.2018 року.
Визнати ОСОБА_5 цивільним відповідачем у кримінальному провадженні що внесене в ЄРДР за №0001930 від 27.12.2018 року.
Клопотання представника потерпілих ОСОБА_4 про застосування заходів забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1