СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/112/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0008721 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 01.09.2016 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вінницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого 30.08.2016 вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, з випробуванням іспитовим строком на 1 (один) рік,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 31.08.2016, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, час та обставинах, з метою покращення свого матеріального становища, вирішив повторно вчинити злочин пов`язаний з таємним викраденням чужого майна. В подальшому цього ж дня ОСОБА_3 , з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, прослідував до гіпермаркету ТОВ «Епіцентр К», в місті Києві, розташованому по вулиці Берковецькій, 6 в м. Києві. Знаходячись в приміщенні вказаного гіпермаркету та проходячи вздовж торгівельних рядів ОСОБА_3 , користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою таємного викрадення та подальшого обернення на свою користь, взяв з торгових полиць товар, а саме:

-батарейки «DURACELL», артикул 30701014, 5 штук, вартістю 92 гривні 50 копійок кожна з них, без ПДВ;

-батарейки «DURACELL», артикул 30701016, 6 штук, вартістю 63 гривні 30 копійок кожна з них, без ПДВ, а всього майна на загальну суму 842 гривень 30 копійок та поклавши їх до своєї сумки, яку мав при собі направився до виходу з гіпермаркету через лінію кас.

Не оплативши вищезазначений товар ОСОБА_3 , пройшовши каси гіпермаркету ТОВ «Епіцентр К», в місті Києві, направився на вихід, однак довести свій злочинний умисел до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки пройшовши лінію кас з неоплаченим товаром, та був затриманий співробітниками служби безпеки гіпермаркету.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України за наведених вище обставин визнав в повному обсязі, щиро розкаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює всі обставини справи, і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши обвинуваченому положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням ч.3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів до справі.

Аналізуючи зібрані матеріали в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена, а кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України вірна, оскільки він вчинив закінчений замах на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та міру покарання у відповідності до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, обставини скоєння злочину, враховує особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий за злочин проти власності, офіційно не працює, його відношення до скоєного. Згідно ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття. Згідно ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання останнього, судом не встановлено. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід обрати міру покарання у виді позбавлення волі.

Поряд з цим суд вважає за можливе перевиховання ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим вважає за необхідне застосувати до нього ст. 75 КК України.

Суд вважає, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України дане покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

В той же час, суд позбавлений можливості в даному випадку застосовувати ст. 71 КК України, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, а саме місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання, в тому числі: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Санкція, передбачена ч. 1 ст. 185 КК України, за якою був засуджений ОСОБА_3 30.08.2016 вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на даний час не може бути застосована, так як вищезазначена стаття, такої міри покарання не передбачає, а тому суд не може її враховувати під час винесення остаточного покарання по даному вироку.

Питання про речові докази необхідно вирішити відповідно до вимог ч.9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 368, 369-371, 373-376, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_3 звільнити від відбуття покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки та на підставі ст. 76 КК України зобов`язати періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_3 тримання під вартою, до набрання вироком законної сили скасувати, звільнивши ОСОБА_3 негайно з під варти в залі судового засідання.
Речові докази після набрання вироком законної сили:

- батарейки «DURACELL», артикул 30701014, 5 штук; батарейки «DURACELL», артикул 30701016, 6 штук залишити ТОВ «Епіцентр К».

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1