Справа № 453/573/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/162/22 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2022 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Сколівського районного суду Львівської області від 28.12.2021 р. щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, приватного підприємця, раніше не судимого обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_9
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Сколівського районного суду Львівської області від 28.12.2021 р. ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України(в редакції до 17.03.21 р., яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення) ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки з випробуванням, якщо він протягом 3 років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.. На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, а також повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався, оскільки строк його дії 12.12.2021 р. закінчився.

Прийнято відмову потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від пред`явлених ними до ОСОБА_7 та ПАТ «Страхова компанія «Еталон» цивільних позовів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Провадження у справі за цивільними позовами ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від пред`явлених ними до ОСОБА_7 та ПАТ «Страхова компанія «Еталон» цивільних позовів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, закрито.

Захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна автомобіля марки «SKODA OCTAVIA» , реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 11.03.2021 скасовано.

Вирішено питання речових доказів та судових витрат.

За вироком суду, ОСОБА_7 08.03.2021р., близько 12 год. 30 хв., керуючи автомобілем марки SKODA OCTAVIA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним у с. Тухля Стрийського району Львівської області по автомобільній дорозі Славське-Сколе у напрямку до м. Сколе, при проїзді її ділянки, що знаходиться на відстані 142 м. до виїзду з вказаного населеного пункту, грубо порушив вимоги Розділу 1 п. 1.2; Розділу 2 п. 2.9 а); розділу 10 п. 10.1; Розділу 11 п. 11.2; Розділу 13 п. 13.1 та горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 Розділу 34 Правил дорожнього руху, які виразились в тому, що він приступив до керування транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не вів його як найближче до правого краю проїзної частини дороги, без причин технічного характеру виїхав на зустрічну смугу та потім і узбіччя, як наслідок, скоїв зіткнення із бетонним загородженням, після чого потрапив в річку Опір, де відбулося перекидання керованого ним автомобіля.

В результаті порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 , пасажиру його автомобіля ОСОБА_13 , згідно висновку судово-медичної експертизи спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців і саден на обличчі; подвійного перелому груднини, переломів (2-7) ребер праворуч та (2-5) ліворуч, крововилив в міжреберні м`язи, передню поверхню перикарду (зовнішню оболонку серця), ліву частку щитовидної залози та зовнішню стінку трахеї ліворуч, що призвело до зупинки дихання та кровообігу, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення та призвели до настання смерті.

Не погоджуючись із даним вироком суду, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_14 подав апеляційну скаргу, у якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить скасувати оскаржуваний вирок, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки та на підставі ст.. 75 КК України звільнено від відбування покарання із випробуванням з встановленням іспитового терміну 3 роки та постановити в цій частині новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на термін 3 роки. У решті вирок суду просить залишити без змін.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор покликається на те, що суд першої інстанції не врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, а саме, що останній будучи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, а також не врахував наслідки злочину у виді смерті потерпілої ОСОБА_13 .

Вважає, що звільнення ОСОБА_7 на підставі ст.. 75 КК України від відбування основного покарання з випробуванням, є м`яким.

Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити вирок суду та пом`якшити йому основне покарання за ч. 2 ст. 286 КК України до 3 років позбавлення волі. При цьому, просить врахувати його щире каяття, активне сприяння ним у розкритті злочину, добровільне відшкодування потерпілим шкоду у повному обсязі, їхню позицію щодо призначення покарання, позитивну характеристику, відсутність судимостей, а також адміністративних стягнень у справах щодо порушення ним Правил дорожнього руху, перебування на утриманні обвинуваченого непрацездатної матері. Ураховуючи дані обставини, вважає, що йому слід призначити основне покарання в межах мінімальної межі санкції, передбаченої ч. 2 ст. 286 КК України, у виді 3 років позбавлення волі. На його думку, таке покарання відповідатиме вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. В решті вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь головуючого, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, обвинуваченого, який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та заперечив проти задоволення апеляційних вимог прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого підлягають до задоволення частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 08.03.2021р., близько 12 год. 30 хв., керуючи автомобілем марки SKODA OCTAVIA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним у с. Тухля Стрийського району Львівської області по автомобільній дорозі Славське-Сколе у напрямку до м. Сколе, при проїзді її ділянки, що знаходиться на відстані 142 м. до виїзду з вказаного населеного пункту, грубо порушив вимоги Розділу 1 п. 1.2; Розділу 2 п. 2.9 а); розділу 10 п. 10.1; Розділу 11 п. 11.2; Розділу 13 п. 13.1 та горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 Розділу 34 Правил дорожнього руху, які виразились в тому, що він приступив до керування транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не вів його як найближче до правого краю проїзної частини дороги, без причин технічного характеру виїхав на зустрічну смугу та потім і узбіччя, як наслідок, скоїв зіткнення із бетонним загородженням, після чого потрапив в річку Опір, де відбулося перекидання керованого ним автомобіля.

В результаті порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 , пасажиру його автомобіля ОСОБА_13 , згідно висновку судово-медичної експертизи спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців і саден на обличчі; подвійного перелому груднини, переломів (2-7) ребер праворуч та (2-5) ліворуч, крововилив в міжреберні м`язи, передню поверхню перикарду (зовнішню оболонку серця), ліву частку щитовидної залози та зовнішню стінку трахеї ліворуч, що призвело до зупинки дихання та кровообігу, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення та призвели до настання смерті.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційних скаргах прокурора та обвинуваченого не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Однак вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції не дотримався в повному обсязі.

Відповідно до ст. 75 ч. 1 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до ч. 4 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно зі ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вироку разі необхідності застосування більш суворого покарання.

У відповідності до позиції, висловленої у постанові Верховного суду від 17 жовтня 2019 року у справі № № 205/7091/16-к (№ 51 - 1532 км 19), поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Так, призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції належним чином не врахував конкретні обставини справи та дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що кримінальне правопорушення ОСОБА_7 вчинив у стані алкогольного сп`яніння (згідно токсикологічної експертизи 2,14 проміле алкоголю в крові), що підтверджується поясненнями самого обвинуваченого та матеріалами справи, дане кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, що призвело до тяжких наслідків у виді смерті потерпілої ОСОБА_13 .

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст.ст. 75,76 КК України безпідставно, належним чином не мотивувавши своє рішення.

Одночасно, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для пом`якшення ОСОБА_7 покарання, як про це просить обвинувачений у своїй апеляційній скарзі, у виді 3-х років позбавлення волі із застосуванням положень ст.ст. 75,76 КК України, а вважає за необхідне призначити таке у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком 3 роки. .

Призначаючи таке покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, наведені вище дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння у розслідуванні вчиненого злочину; обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, та вважає, що дане покарання буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження скоєння ним нових злочинів та відповідатиме вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

За наведених обставин, апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 слід задоволити частково, вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити у цій частині новий вирок.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 419, 420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задоволити та апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задоволити частково.
Вирок Сколівського районного суду Львівської області від 28.12.2021р. щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України в частині призначеного покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

У решті вирок суду залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4