Справа № 461/791/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/229/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 03.02.2022 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:
оскарженим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

На підставі вимог ч. 3 ст. 72 КК України вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 11.05.2021 року за ч.1 ст.309 КК України, яким ОСОБА_7 засуджено до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень 00 коп. ухвалено виконувати самостійно.

За вироком суду, 20 січня 2022 року, близько 22:30 години, ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних стосунків, знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом, протиправне посягання на нього є кримінально-караним, діючи цілеспрямовано, незаконно, протиправно, та з метою спричинення ОСОБА_9 , тілесних ушкоджень, реалізовуючи свій кримінально протиправний намір спрямований на нанесення тілесних ушкоджень умисно, кулаком правої руки, завдав два удари потерпілому в нижню губу справа. Своїми протиправними діями ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_9 рани на слизовій оболонці та на червоній каймі нижньої губи справа, які відносяться до легкого тілесного ушкодження. Умисні дії ОСОБА_7 кваліфіковані як умисне легке тілесне ушкодження, тобто кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 125 КК України.

Не погоджуючись із вироком суду, заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок Галицького районного суду м. Львова від 03.02.2022 щодо ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

На підставі ч.ч. 1, 4 ст.71 КК України, до даного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 11.05.2021 та визначити ОСОБА_7 за сукупністю вироків остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 1050 (одна тисяча п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17850 (сімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор зазначає, що у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 судом першої інстанцій при постановленні вироку зазначені приписи враховано не було, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме до незастосування ст. 71 КК України, та до застосування ч. З ст. 72 КК України, що не підлягав застосуванню.

Призначаючи покарання за нове кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, вчинене 20.01.2022, суд першої інстанції не врахував вищенаведених положень кримінального закону та правові позиції Верховного Суду, не визначив остаточного покарання із застосуванням положення ст. 71 КК України, яка підлягає застосуванню у разі, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення. У даному випадку ОСОБА_7 20.01.2022 вчинив нове кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, після постановлення вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 11.05.2021 та маючи невідбуте покарання за вказаним вироком у виді штрафу.

Суд безпідставно ухвалив рішення про самостійне виконання покарання у виді штрафу в розмірі 17000 грн. за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 11.05.2021, керуючись при цьому положення ч. 3 ст. 72 КК України. Водночас положення зазначеної статті застосовуються у випадку складання штрафу з іншими видами покарань, та не застосовуються у випадку складання покарань у виді штрафу між собою. Враховуючи те, що обвинуваченому як за нове кримінальне правопорушення, так і за попереднім вироком призначено покарання одного виду - штраф, підстав для застосування ч. 3 ст. 72 КК України не має.

Заслухавши доповідь головуючого, думку прокурора, який просив змінити вирок суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи із наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_7 не дотримані в частині призначеного покарання.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КПК України за наведених у вироку суду обставин, та правильність кваліфікації його дій є вірним та в апеляційному порядку учасниками кримінального провадження не оскаржується.

Щодо призначеного судом покарання, то слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Окрім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України, у випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, призначається покарання за сукупністю вироків. У цьому разі суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань у порядку ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Отже, положення ч. 3 ст. 72 КК України не тільки не виключають можливості застосування положень статей 70, 71 КК України щодо призначення покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків, але й прямо вказують на необхідність такого застосування. Зазначені положення передбачають лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань.

Таку ж правову позиції висловлено Верховним Судом у справі №243/2528/19 (постанова від 26.05.2020). Водночас кримінальний закон, зокрема ч. 3 ст. 72 КК України, не містить жодних обмежень щодо складання покарань у виді штрафу між собою.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 11.05.2021 ОСОБА_7 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

Призначаючи покарання за нове кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, вчинене 20.01.2022, суд першої інстанції не врахував вищенаведених положень кримінального закону та правові позиції Верховного Суду, не визначив остаточного покарання із застосуванням положення ст. 71 КК України, яка підлягає застосуванню у разі, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення. У даному випадку ОСОБА_7 20.01.2022 вчинив нове кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, після постановлення вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 11.05.2021 та маючи невідбуте покарання за вказаним вироком у виді штрафу.

Таким чином, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував ст. 71 КК України, яка підлягала застосуванню.

У відповідності до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення або в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із доводами прокурора, викладеними в його апеляційній скарзі та вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задоволити частково, а вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та виключити із вироку суду покликання на застосування ч. 3 ст. 72 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405,407, 408, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА :

апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 задоволити частково.
Вирок Галицького районного суду м. Львова від 03.02.2022 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України змінити.
Вважати ОСОБА_7 засудженим до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
На підставі ч.ч. 1, 4 ст.71 КК України, до даного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 11.05.2021 та визначити ОСОБА_7 за сукупністю вироків остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 1050 (одна тисяча п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17850 (сімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень.
Виключити із вироку суду покликання на застосування ч. 3 ст. 72 КК України.

У решті вирок залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4