ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 178/362/19
УХВАЛА

"16" серпня 2022 р. смт. Петриківка

Петриківський райсуд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Дніпровського районного сектора № 1 філії ДУ « Центра пробації» ОСОБА_4 про скасування звільнення від відбування покарання з випробовуванням та направлення для відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , засудженого 02.11.2021 року Криничанським районним судом Дніпропетровської області за ч.2, ст.15, ч.З ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України строком на 3 роки

ВСТАНОВИВ

22.07.2022 до суду надійшло подання начальника Дніпровського районного сектора № 1 філії ДУ « Центра пробації» ОСОБА_4 про скасування звільнення від відбування покарання з випробовуванням та направлення для відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі відносно ОСОБА_6 з посиланням на те, що за період перебування на обліку останній не виконує обов`язок, покладений на нього судом: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Так, ОСОБА_6 без поважної причини не явився до органу пробації 04.05., 18.05.01.06. та 15.06.2022 року, так як проживав в с. Ільїнка Криничанського району у своєї матері. 22.06.2022 року ОСОБА_6 явився до органу пробації, попереджений про причини неявки до органу пробації під час перебування випробувального терміну по вироку суду.Представник органу пробації просить суд позбавити волі засудженого який порушує порядок відбування покарання.
В судове засідання представник органу пробації ОСОБА_7 подання підтримує та просить задовольнити, прокурор заперечує проти задоволення подання, засуджений ОСОБА_6 просить відмовити в задоволенні подання, так як має на утриманні батька інваліда та хвору матір яка проживає в с. Ільїнка Криничанського району, де він знаходився із 4.05. по 21.06.2022 року у зв`язку із її хворобою, просить не позбавляти його волі.
Дослідивши подання та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_6 , суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 було засудженого 02.11.2021 року Криничанським районним судом Дніпропетровської області за ч.2, ст.15, ч.З ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України строком на 3 роки.

20.01.2022 року засуджений ОСОБА_6 був поставлений на облік до органу пробації, були встановлені дня явки.

Згідно із ст. 5 КВК України одним із головних принципів кримінально-виконавчого законодавства, виконання і відбування покарань є диференціація та індивідуалізація виконання покарань, раціональне застосування примусових заходів і стимулювання правослухняної поведінки, поєднання покарання з виправним впливом.
Безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є встановлення умислу засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за його поведінкою, а також інші обставини, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення.
Частиною першою статті 166 КВК України встановлено, що якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
При вирішенні питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробовуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.
Згідно ч. 6 статті 166 КВК України у разі відмови судом у задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням повторне направлення до суду такого подання здійснюється після застосування до засудженого повторного письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Приписами глави 3 розділу IХ Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.01.2019 №272/5 встановлено, що у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, встановлених КВК України, Законом України «Про пробацію», а також покладених на нього судом, або систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження, зазначене в пункті 8 глави 2 розділу IV цього Порядку.
У разі якщо звільнений з випробуванням продовжує не виконувати обов`язки або вчиняє адміністративні правопорушення після застосування до звільненого з випробуванням письмового попередження, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду клопотання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання. Із листка реєстрації вбачається, що ОСОБА_6 не явився на реєстрацію до органу пробації 4.05, 18.05, 1.06, 15.06.2022 року, явився на реєстрацію 22.06., 20.07 та 3.08.2022 року, зо підтвердила в суді представник органу пробації.
В ч. 2 статті 78 КК України зазначено, що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Згідно ч. 3 ст. 166 КВК України систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.
Однак, зазначених в ст. 166 КВК України, ст. 78 КК України обставин, у судовому засіданні встановлено не було, оскільки 4 неявки засудженого на виклик уповноваженого органу з питань пробації, причини яких ОСОБА_6 пояснив, не свідчать про злісне небажання останнього ставати на шлях виправлення, інших же належних та допустимих доказів, які б даний факт спростовували, суду не надано. Суд звертає увагу на відсутність в матеріалах подання будь-яких даних, які б негативно характеризували засудженого, а скоєне ОСОБА_6 правопорушення (ще до застосування до засудженого повторного письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання) суд розцінює як формальне, при цьому сам засуджений обіцяє виправити свою поведінку та не вчиняти правопорушень, чим демонструє розуміння неналежної поведінки та щире розкаяння в цьому, що дає підстави суду розцінити це як намір його виправлення без ізоляції від суспільства, а отже без скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого в місця позбавлення волі.
За таких обставин, суд вважає, що матеріали особової справи відносно ОСОБА_6 не містять достатніх відомостей щодо злісного ухилення від виконання покладених судом обов`язків та не можуть розцінюватися як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що підстави для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування покарання, недоведені, а тому у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 75, 78 КК України, ст. 166 КВК України ст. ст. 537-539 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ

В задоволенні подання начальника Дніпровського районного сектора № 1 філії ДУ « Центра пробації» ОСОБА_4 про скасування звільнення від відбування покарання з випробовуванням та направлення для відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_8 відмовити.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня оголошення ухвали.
У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1