Справа № 367/6485/21
Провадження №1-кп/367/443/2022
УХВАЛА
Іменем України

23 лютого 2022 року Ірпінський міський суд Київської області у складі
головуючого судді за участі: секретаря прокурора захисника обвинуваченої ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду кримінальне провадження, внесене 09.08.2021 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000797 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України,
в с т а н о в и в:
До суду надійшов обвинувальний акт по зазначеному вище кримінальному провадженню.
В судовому засіданні прокурор висловив думку, що обвинувальний акт підсудний Ірпінському міському суду Київської області, відповідає вимогам закону і підлягає призначенню до судового розгляду.
Захисник вважав, що обвинувальний акт не відповідає нормам КПК, тому підлягає поверненню прокурору. Зазначив, що обвинувальний акт не містить обов`язкових відомостей про вірний реєстраційний номер кримінального провадження, правильного викладу фактичних обставин кримінальних правопорушень та розміру завданої шкоди, детальної інформації про характер і причини обвинувачення.
Обвинувачена підтримала думку захисника.
Представниця потерпілої юридичної особи в судове засідання не з?явилась.
Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт і додані до нього документи, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Згідно з п.п. 3, 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, зокрема, анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини цієї статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Всі відомості, вказані в даній нормі, повинні бути узгоджені та не суперечити одна одній.
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.10.2012 № 223-1430/0/4-12, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному, до нього не долучено передбачені законом додатки.
Пунктом «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.
Вищевказаних вимог кримінального процесуального законодавства дотримано не було, оскільки в обвинувальному акті відсутній конкретний і зрозумілий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а ті обставини, які викладені, не узгоджені між собою та мають суперечності одна одній. Також в даному обвинувальному акті пред`явлене обвинувачення не було сформульовано належним чином, оскільки обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, не містить чітко викладених обставин вчинення обвинуваченою злочинів, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, є неконкретним, громіздким за викладенням, не зрозумілим та сумбурним, важким для сприйняття.
Так, з вказаного обвинувального акту не вбачається конкретних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а саме: при викладенні фактичних обставин вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України та формулюванні обвинувачення за даним епізодом вказано, що ОСОБА_5 , будучи службовою особою, а саме директором ТОВ «Торговий дім «НТБ», маючи право оперативного управління грошовими коштами в силу із договором підряду № 5/1 від 21.06.2016 р. та протоколу № 1 від 12.05.2014 р. загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «НТБ» у період часу з 21.06.2016 р. по 29.06.2016 р. (точний час не встановлено), перебуваючи у сел. Гостомель Київської області (точне місце не встановлено), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та з метою її незаконного збагачення, шляхом особистого підписання і внесення таким чином до офіційних документів, а саме акту № 5/1 (форма № КБ-2в) приймання виконаних будівельних робіт за червень 2016 р. за договором підряду № 5/1 від 21.06.2016 р. повністю недостовірних відомостей щодо обсягів та вартості виконаних будівельних робіт, незаконно привласнила грошові кошти КП «УЖКГ «Гостомель» в розмірі загальної суми оплачених грошових коштів ТОВ «Торговий дім «НТБ», що складає 66 тис. 135 грн. 60 коп.
При цьому обвинувальний акт не містить відомостей про те, в який спосіб ОСОБА_5 заволоділа коштами, що надійшли на рахунок ТОВ «Торговий дім «НТБ».
Таким чином, суд погоджується із захисником, що ОСОБА_5 позбавлена можливості зрозуміти зміст обвинувачення, оскільки з обвинувального акту не зрозуміло, в який спосіб було вчинено злочин (заволодіння грошима).
Водночас суд відкидає посилання захисника на відсутність в обвинувальному акті обов`язкових відомостей про вірний (правильний) реєстраційний номер кримінального провадження, оскільки воно спростовується власне обвинувальним актом.
Отже, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що такий виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень та формулювання обвинувачення, які містяться в даному обвинувальному акті, є не зрозумілими та його положення є неповними, викладені сумбурним не зручним для сприйняття текстом, оскільки з викладеного не можливо встановити обставини злочину, які потребують доказування під час судового розгляду.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).
Відсутність в обвинувальному акті зрозумілого формулювання обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що безперечно порушує право особи на захист та ухвалене судове рішення за таких обставин, у будь-якому разі повинно бути визнано незаконним у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Враховуючи викладене, суд вважає, що даний обвинувальний акт всупереч ст. 291 КПК України не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення, та послідовних фактичних обставин кримінального правопорушення, яке прокурор вважає встановленими, що порушує вимоги норм як чинного законодавства України, так і міжнародної практики, оскільки для повноцінного захисту своїх прав особа має право знати, в чому вона обвинувачується.
Крім того, відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Обвинувачення, відповідно до ч. 1 ст. 3 КПК України це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Враховуючи викладене, суд вважає, що даний обвинувальний акт всупереч ст. 291 КПК України не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення, та послідовних фактичних обставин кримінального правопорушення. Вказані вище недоліки позбавляють суд можливості роз?яснити обвинуваченій суть пред?явленого обвинувачення, а їй розуміти, у скоєнні яких дій її звинувачують, та підготуватись до захисту, що унеможливлює призначити такий обвинувальний акт до розгляду в суді.
Вищеописані порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України дають підстави дійти висновку, що складений обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та порушує гарантовані законом процесуальні права сторін кримінального провадження, порушує основні засади кримінального провадження, зокрема верховенство права, а також права осіб, які не є обвинуваченими за даним обвинувальним актом та не мають права на захист від викладеного в ньому обвинувачення в даному кримінальному провадженні, а тому обвинувальний акт, з доданими до нього документами підлягає поверненню прокуророві, який направив його до суду, для усунення допущених недоліків та приведення його у відповідність до вимог статті 291 КПК України.
Суд звертає увагу на те, що статтею 314 КПК України не передбачено можливості виправлення технічних помилок, а також внесення якихось додаткових відомостей до обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування або розписки про отримання копії обвинувального акту після їх надходження до суду, зокрема, у підготовчому судовому засіданні.
У відповідності до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження.
Захисником заявлено клопотання про скасування арешту майна, в якому він просить скасувати арешт, накладений на транспортний засіб марки «КІА Sportage», 2019 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ТОВ «УЛФ-Фінанс» згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 30.01.2020 р. Своє клопотання обґрунтовує тим, що відсутня підстава для накладення арешту на майно, яке належить ТОВ «УЛФ-Фінанс», потреби даного кримінального провадження не виправдовують втручання у права та законні інтереси ТОВ «УЛФ-Фінанс» та такий арешт не виконує своїх завдань у кримінальному провадженні.
Обвинувачена підтримала клопотання захисника.
Прокурор заперечували проти скасування арешту майна.
Судом встановлено, що в ході досудового розслідування в даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області ОСОБА_6 від 13.08.2021 р. по справі № 367/5979/21 вирішено накласти арешт на майно підозрюваної ОСОБА_5 , а саме: на транспортний засіб марки «КІА Sportage», 2019 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ТОВ «УЛФ-Фінанс» згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 30.01.2020 р., шляхом накладення заборони на відчуження.
Підставою для накладення арешту стало забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України.
Згідно з абз. 1 ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
При цьому відсутні докази, що зазначене майно належить підозрюваній ОСОБА_5 на праві власності, натомість, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 30.01.2020 р., автомобіль належить на праві власності ТОВ «УЛФ-Фінанс», який, відповідно до матеріалів справи, не являється стороною даного кримінального провадження та не несе цивільної відповідальності за шкоду, завдану діями обвинуваченої.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
За таких обставин суд задовольняє клопотання захисника про скасування арешту майна та скасовує арешт у виді заборони на відчуження, накладений ухвалою слідчої судді Ірпінського міського суду Київської області ОСОБА_6 від 13.08.2021 р. в рамках кримінального провадження №0000797 від 09.08.2021 р., на транспортний засіб марки «KIA Sportage» 2019 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ТОВ «УЛФ-Фінанс» згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 30.01.2020 р.
Крім того, захисник звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність прокурора та слідчого, яку обґрунтовує тим, що після завершення досудового розслідування та під час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування до прокурорів і слідчих ним були заявлені клопотання про надання доступу до матеріалів досудового розслідування шляхом надання їх оригіналів. Вказані клопотання були заявлені у зв`язку з тим, що матеріали досудового розслідування складались із копій документів і їх значна частина була неякісними копіями документів, з яких неможливо встановити їх зміст, що виключало можливість ознайомлення, копіювання та відображення матеріалів. Проте зазначені клопотання залишені без задоволення стороною обвинувачення. Просить суд визнати протиправною бездіяльність прокурорів і слідчих у кримінальному провадженні № 0000797 від 09.08.2021 р., яка полягала в ненаданні ОСОБА_5 та її захиснику доступу до матеріалів досудового розслідування шляхом надання їх оригіналів; зобов`язати прокурора Бучанської окружної прокуратури ОСОБА_7 та інших прокурорів у кримінальному провадженні № 0000797 від 09.08.2021 р. надати доступ до матеріалів досудового розслідування шляхом надання їх оригіналів.
Обвинувачена підтримала скаргу захисника.
Прокурор заперечували проти її задоволення.
Відповідно до ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Відповідно до ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови.
Прокурором не надано доказів розгляду клопотань захисника від 20.08.2021 р. та 25.08.2021 р. про надання доступу до оригіналів матеріалів досудового розслідування.
Водночас, згідно з приписами ст. 290 КПК України, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання. Надання доступу до матеріалів включає в себе можливість робити копії або відображення матеріалів.
З огляду на викладене суд вважає за необхідне задовольнити скаргу захисника частково, зобов?язавши прокурора у даному кримінальному провадженні надати обвинуваченій та/або її захиснику доступ до оригіналів матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 09.08.2021 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000797 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України. В решті скарги відмовити, зважаючи на приписи ч.ч. 2, 3 ст. 303 КПК України, згідно з якими під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, передбачені п.п. 5 та 6 ч. 1 цієї статті, а саме: рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою, та рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом.
До суду надійшла позовна заява КП «Управління житлово-комунального господарства «Гостомель» до ОСОБА_5 про стягнення завданої матеріальної шкоди.
Згідно до вимог ст. 128 КПК України позовні заяви у кримінальному провадженні за формою та змістом повинні відповідати вимогам, встановленим для позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.
Статтею 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. До позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача (ч. 7 ст. 177 ЦПК України).
Всупереч вказаним вище вимогам додана позовна заява КП «Управління житлово-комунального господарства «Гостомель» до ОСОБА_5 про стягнення завданої матеріальної шкоди не містить відомостей про особу, яка її підписала, та до неї не додано документів, що підтверджують повноваження підписанта.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України позовна заява повертається, якщо її подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.
За таких умов, суд задовольняє клопотання захисника про повернення позовної заяви КП «Управління житлово-комунального господарства «Гостомель» до ОСОБА_5 про стягнення завданої матеріальної шкоди.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 290, 291, 314, 315 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Повернути прокурору для усунення недоліків обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному 09.08.2021 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000797 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.
Зазначені в ухвалі недоліки обвинувального акту прокурору усунути протягом 10 днів.
Повернути позовну заяву Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства «Гостомель» до ОСОБА_5 про стягнення завданої матеріальної шкоди.
Задовольнити клопотання захисника про скасування арешту.
Скасувати арешт у виді заборони на відчуження, накладений ухвалою слідчої судді Ірпінського міського суду Київської області ОСОБА_6 від 13.08.2021 р. в рамках кримінального провадження №0000797 від 09.08.2021 р., на транспортний засіб марки «KIA Sportage» 2019 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ТОВ «УЛФ-Фінанс» згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 30.01.2020 р.
Відмовити у задоволенні скарги захисника на бездіяльність прокурора та слідчого частково.
Зобов?язати прокурора у даному кримінальному провадженні надати обвинуваченій та/або її захиснику доступ до оригіналів матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 09.08.2021 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000797 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.
В решті скарги відмовити.
Повний текст ухвали буде складено у строк до п`яти днів і проголошено 28.02.2022 р. о 17 год 30 хв.
На ухвалу може бути подано апеляцію до Київського апеляційного суду на протязі семи днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: ОСОБА_1