печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2022 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_2., при секретарі ОСОБА_3., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_4., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000811 від 08.09.2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_4., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000811 від 08.09.2021 року. В обґрунтування скарги зазначає, що в рамках проведення досудового розслідування у вищевказаному провадженні, 28.10.2021 року слідчими ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, проведено невідкладний обшук автомобіля Toyota RAV 4, д.н.з НОМЕР_1 , що знаходився біля проїзної частини за адресою: м. Київ, вул. Болсуновського, 2, під час якого було виявлено майно, яке належить ОСОБА_1 , а саме: грошові кошти з автомобіля у розмірі 60 990,00 Євро, 92 776,00 доларів США та 172 160,00 гривень; грошові кошти з барсетки у розмірі 370,00 Євро, 90,00 доларів США, 1 600,00 гривень; паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 ; закордонний паспорт НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 ; пенсійне посвідчення № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_1 ; два мобільні телефони марки Redmi та Iphone в чохлах чорного кольору; мобільний телефон Redmi 9A, версія mini GLOBAL 12.01.16 без картки пам`яті з карткою оператора ПрАТ "Водафон" на номер: НОМЕР_5 ; прилад для перерахування грошових коштів Magner 150 Digital, серійний номер ZP 263KO70 з кабелем. Представником зазначено, що з моменту вилучення майна, неодноразово звертались до слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, із клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна та кожного разу отримували постанову про відмову в їх задоволенні. За весь цей час ОСОБА_1 повернуті лише особисті документи. Інше вилучене майно продовжує утримуватись слідчим. 13 січня 2022 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_5. у справі № 757/62564/21-к зобов`язано уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, у кримінальному провадженні № 0000811 від 08.09.2021 повернути ОСОБА_1 майно, вилучене 28.10.2021 під час проведення обшуку автомобіля марки Toyota RAV 4, д.н.з. НОМЕР_1 . Слідчим відмовлено в поверненні майна на підставі зазначеної ухвали слідчого судді з підстав наявності ухвали слідчого судді Печерського р/суду м. Києва від 02.02.2022 у справі №757/5525/22-к, якою надано дозвіл на проведення обшуку в автомобілі ОСОБА_1 із зазначенням майна, на яке надано право вилучення (фактично вилучене майно). В обґрунтування скарги представником наведено аналіз вказаної ухвали, де зазначається, що: ухвала постановлена більш ніж через три місяці з моменту проведення невідкладного обшуку, та значно пізніше ухвали від 13.01.2022 про повернення тимчасово вилученого майна; сторона обвинувачення вже зверталася з аналогічним клопотанням про легалізацію обшуку, але їм було відмовлено в його задоволенні з підстав неявки без поважних причин на розгляд вказаного клопотання; в ухвалі не міститься посилання на кримінальне провадження, в межах якого надано дозвіл на обшук; ухвала постановлена без вирішення питання про поновлення строків на звернення до суду із легалізацією обшуку; відносно ОСОБА_1 не здійснюється кримінального переслідування та він залишається свідком у кримінальному провадженні. В обґрунтування скарги представником зазначається, що постановляючи ухвалу про легалізацію обшуку, власник чи законний володілець майна фактично позбавляється способів судового захисту на стадії досудового розслідування. У скарзі мотивовано, що ухвала слідчого судді про легалізацію невідкладного обшуку не може одночасно поширюватися і на вирішення питання про обмеження права власності особи, у якої цей обшук буде проведений. Адже предметом судового контролю на етапі надання дозволу на проведення обшуку є легітимність, необхідність і пропорційність втручання у право особи на приватність, у той час як обмеження права власності потребує окремого судового вмотивованого судового рішення про накладання арешту на майно. Будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися на умовах, передбачених законом, має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є їй пропорційними. Водночас, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. У підсумку, власник позбавлений дієвих способів захисту, передбачених КПК, а саме: звернення з клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна та/або оскарження бездіяльності, яка полягає у неповерненні такого майна; подання заперечень щодо арешту майна; оскарження накладеного арешту на майно; звернення з клопотанням про скасування арешту. Таким чином, власник майна опиняється у правовому вакуумі та без належної правової процедури для захисту свого права власності в межах кримінального провадження. Представник ОСОБА_1 , адвокат ОСОБА_4. зазначив, що вилучене майно є тимчасово вилученим та утримується органом досудового розслідування безпідставно, що є порушенням прав власника та є підставою для його повернення. Згідно ст. 27, ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду скарги здійснювалось фіксування судового процесу технічними засобами. В судове засідання представник власника майна - адвокат ОСОБА_4., не з`явився, надав заяву про розгляд скарги у відсутність, вимоги скарги просив задовольнити. Слідчий в судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду скарги повідомлений належним чином, причини неявки невідомі. Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги. Оскільки, неявка слідчого не є перешкодою для розгляду скарги, слідчий суддя визнав можливим розглянути скаргу за його відсутності, на підставі наявних матеріалів. Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Як визначено у п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.09.2021 року за №0000811 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Під час здійснення досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, 28.10.2021 року слідчим ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, проведено невідкладний обшук автомобіля Toyota RAV 4, д.н.з. НОМЕР_1 , що знаходився біля проїзної частини за адресою: м. Київ, вул. Болсуновського, 2, під час якого вилучено: грошові кошти з автомобіля у розмірі 60 990,00 Євро, 92 776,00 доларів США та 172 160,00 гривень;грошові кошти з барсетки у розмірі 370,00 Євро, 90,00 доларів США, 1 600,00гривень; паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 ; закордонний паспорт НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 ; пенсійне посвідчення № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_1 ; два мобільні телефони марки Redmi та Iphone в чохлах чорного кольору;мобільний телефон Redmi 9A, версія mini GLOBAL 12.01.16 без картки пам`яті з карткою оператора ПрАТ "Водафон" на номер: НОМЕР_5 ;прилад для перерахування грошових коштів Magner 150 Digital, серійний номер ZP 263KO70 з кабелем. Як встановлено, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.02.2022 у справі № 757/5525/22-к наданий дозвіл на проведення обшуку автомобіля Toyota RAV 4, д.н.з НОМЕР_1 , який зареєстровано на праві власності за ОСОБА_1 . Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, в тому числі - володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування. Скаржник просить повернути відповідне майно, вказуючи на наявність в нього статусу тимчасово вилученого. У свою чергу, сторона обвинувачення у своїх постановах про відмову в задоволенні клопотання про повернення майна зазначає, що відповідне майно не має такого процесуального статусу. Зважаючи на висловлену позицію учасників, слідчий суддя, перш за все, досліджує питання, чи має право представник власника майна звертатися зі скаргою на бездіяльність щодо повернення тимчасово вилученого майна, дозвіл на відшукання якого наданий слідчим суддею при вирішенні питання про дозвіл на проведення обшуку. Частиною 3 ст. 233 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Як підтверджується матеріалами скарги, орган досудового розслідування після проведення невідкладного обшуку автомобіля Toyota RAV 4, д.н.з НОМЕР_1 , який зареєстровано на праві власності за ОСОБА_1 , 29 жовтня 2021 року звернувся з відповідним клопотанням до слідчого судді. Після цього, 12.01.2022 на адресу Київської міської прокуратури надійшли ухвали, якими в задоволенні клопотання про проведення обшуку відмовлено у зв`язку із неявкою без поважних причин сторони обвинувачення на розгляд вказаного клопотання. 02.02.2022 прокурор повторно звернувся до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.02.2022 по справі №757/5404/22-к наданий дозвіл на проведення обшуку автомобіля Toyota RAV 4, д.н.з НОМЕР_1 , який зареєстровано на праві власності за ОСОБА_1 .. В резолютивній частині цієї ухвали визначений перелік майна, на відшукання якого надається дозвіл, а саме: грошові кошти з автомобіля у розмірі 60 990,00 Євро, 92 776,00 доларів США та 172 160,00 гривень; грошові кошти з барсетки у розмірі 370,00 Євро, 90,00 доларів США, 1 600,00гривень; паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 ; закордонний паспорт НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 ; пенсійне посвідчення № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_1 ; два мобільні телефони марки Redmi та Iphone в чохлах чорного кольору; мобільний телефон Redmi 9A, версія mini GLOBAL 12.01.16 без картки пам`яті з карткою оператора ПрАТ "Водафон" на номер: НОМЕР_5 ; прилад для перерахування грошових коштів Magner 150 Digital, серійний номер ZP 263KO70 з кабелем. У відповідності до ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено. За загальним правилом статус тимчасового вилученого майно набуває з моменту фактичного позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких воно перебуває, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися ним до вирішення питання про арешт майна або його повернення (ч. 1 ст. 167 КПК України). Згідно з ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку. Частиною 5 ст. 236 КПК України визначено, що обшук на підставі відповідного судового рішення, повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети такого обшуку. При обшуку слідчий має право оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном (ч. 7 ст. 236 КПК України). Виходячи із цих положень, можна зробити висновок про два види тимчасово вилученого майна: (1) майно, яке відповідає критеріям ч. 2 ст. 167 КПК України, і (2) вилучені під час обшуку речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України. Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 235 КПК України ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи повинна містити відомості про речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук. З іншого боку, речі і документи, які вилучаються під час обшуку, в залежності від зазначення їх в ухвалі на обшук, можуть мати різний статус. Це обумовлює різницю в його подальшому процесуальному оформленні у кримінальному провадженні і, відповідно, відмінність в питанні повернення власнику. Майно, щодо якого ставиться питання про повернення, прямо заначено в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку. Отже, таке майно не має правового статусу тимчасово вилученого майна і, на перший погляд, щодо нього не має ставитися питання про арешт. Разом з тим, у відповідності до ст. 16 КПК України обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення. Очевидно, що ухвала, якою надається дозвіл на обшук, таким судовим рішенням, спрямованим на обмеження права власності, не є. Адже відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою: виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Положення ст. 235 КПК України встановлюють вимоги до ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи. В такій ухвалі, серед іншого, мають зазначатися речі, документи або осіб, для виявлення (прим.: а не вилучення) яких проводиться обшук. Ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи з підстав, зазначених у клопотанні прокурора, слідчого, надає право проникнути до житла чи іншого володіння особи лише один раз. В свою чергу, тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном можливе внаслідок арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження (ч. 1 ст. 170 КПК України). Арешт може застосовуватися до майна, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Отже, норми КПК України передбачають єдиний вид судового рішення, спрямованого на обмеження права власності особи під час досудового розслідування, - ухвалу про арешт майна (ч. 5 ст. 173 КПК України). Так, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає перелік майна, на яке накладено арешт; підстави застосування арешту майна; перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб. За таких обставин судовий контроль під час розгляду клопотання про дозвіл на проведення обшуку не може одночасно поширюватися і на вирішення питання про обмеження права власності особи, у якої цей обшук буде проведений. Адже предметом судового контролю в першому випадку є легітимність, необхідність і пропорційність втручання у право особи на приватність (в першу чергу, недоторканність житла чи іншого володіння особи), в той час як обмеження права власності потребує окремого судового вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України. Будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися на умовах, передбачених законом, має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є їй пропорційними. Водночас, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. До цього слід додати правовий вакуум, в якому опиняється власник майна, вилученого під час обшуку, якщо дозвіл на відшукання відповідних речей і документів прямо наданий слідчим суддею в ухвалі. Адже КПК України містить лише три процесуальні механізми, за допомогою яких володілець може ставити перед слідчим суддею питання про обґрунтованість обмеження права власності:1)заперечення арешту майна при розгляді відповідного клопотання і обґрунтування своєї позиції в судовому засіданні;2)звернення з клопотанням про скасування арешту майна з доведенням того, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано;3)оскарження бездіяльності щодо повернення тимчасово вилученого майна. Отже, якщо прийняти нормативно запропоновану концепцію, що речі, на відшукання яких надано дозвіл в ухвалі слідчого судді, не є тимчасово вилученим майном, і для подальшого утримання їх органом досудового розслідування не потрібне застосування арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження, власник цих речей залишається без належної правової процедури для захисту свого права власності в межах кримінального провадження. Очевидно, це суперечить завданням кримінального провадження. Крім того, досудове розслідування є динамічним процесом, в рамках якого актуальність та необхідність перебування вилученого на законних підставах майна може змінюватись. Враховуючи викладене, на вилучене під час обшуку майно, дозвіл на відшукання якого прямо наданий слідчим суддею, необхідно поширювати режим тимчасово вилученого майна з відповідними наслідками - накладення арешту або повернення особі, у якій воно було вилучене. Повертаючись до обставин цієї справи. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду від 02.02.2022 надано дозвіл на обшук з метою, в тому числі, вилучення майна. В світлі конкретних обставин цієї справи, вирішуючи питання про повернення майна слідчому судді належить визначити чи наявні в органу досудового розслідування підстави для подальшого утримання цього майна не лише з огляду на наявність правової підстави - ухвали слідчого судді (адже вона формально наявна), а виходячи з відношення вилученого майна до кримінального провадження. Аналізуючи матеріали кримінального провадження, можна дійти висновку, що вилучене майно утримується вже понад сім місяців. Органом досудового розслідування не наведено доказів, які б свідчили, що таке майно має хоч якесь відношення до розслідуваного кримінального провадження, не проведено жодної дії, спрямованої на дослідження вилученого майна з метою доведення причетності такого майна до кримінального провадження. Вказане свідчить про те, що вилучення та утримування такого майна немає жодного значення для розслідування кримінального провадження, в межах якого проводився обшук та його вилучення. У відповідності до КПК України обмеження прав власника щодо належного йому майна можуть мати місце у зв`язку з тим, що відповідні речі містять відомості, які мають значення для кримінального провадження. Відповідні обмеження мають бути розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження. З урахуванням досліджених обставин в цьому кримінальному провадженні станом на час надання дозволу на проведення обшуку потреби досудового розслідування, можливо, виправдовували саме такий ступінь втручання у права та свободи особи з метою виконання завдань кримінального провадження. Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що утримання органом досудового розслідування речей, правомірно належних особі на праві приватної власності, має бути спрямоване виключно на досягнення завдань кримінального провадження. Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Відповідно до ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги. Водночас зважаючи на непідтвердження подальшої необхідності утримання вилученого під час обшуку майна, скарга представника власника майна є обґрунтованою та підлягає задоволенню шляхом зобов`язання слідчих ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000811 від 08.09.2021, та прокурора у кримінальному провадженні, повернути належне ОСОБА_1 майно, вилучене 28.10.2021 під час проведення невідкладного обшуку автомобіля Toyota RAV 4, д.н.з НОМЕР_1 , що знаходився біля проїзної частини за адресою: м. Київ, вул. Болсуновського, 2. Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 107, 100, 160-166, 167, 168, 170-174, 236, 303, 306, 307, 309, 372, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу - задовольнити. Зобов`язати уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, та прокурора у кримінальному провадженні №0000811 від 08.09.2021 року повернути ОСОБА_1 майно, вилучене 28.10.2021 року під час проведення обшуку автомобіля марки Toyota RAV 4, д.н.з. НОМЕР_1 , а саме: - грошові кошти у розмірі 60 990.00 Євро, купюрами номіналом:100 євро - 100 шт; 200 євро - 100 шт; 10 євро - 62 шт; 50 євро - 200 шт; 200 євро - 4 шт; 50 євро - 1 шт; 5 євро - шт; 100 євро - 25 шт; 10 євро - 1 шт; 20 євро - 1 шт; 5 євро - 1 шт; 50 євро - 70 шт; 100 євро - 26 шт; 50 євро - 82 шт; 10 євро - 100 шт; 20 євро - 89 шт; 20 євро - 100 шт; 20 євро - 100 шт; 20 євро - 3 шт; - грошові кошти в розмірі 92 776.00 доларів США, купюрами номіналом: 100 дол. США - 100 шт; 100 дол. США - 100 шт; 100 дол. США - 79 шт; 100 дол. США - 70 шт; 50 дол. США - 10 шт; 2 дол. США - 66 шт; 1 дол. США - 1 шт; 50 дол. США - 142 шт; 100 дол. США - 82 шт; 100 дол. США - 100 шт; 50 дол. США - 100 шт; 50 дол. США - 100 шт; 5 дол. США - 82 шт; 10 дол. США - 25 шт; 100 дол. США - 25 шт; 20 дол. США - 98 шт; 50 дол. США - 199 шт; 50 дол. США - 108 шт; 100 дол. США - 13 шт; 20 дол. США - 3 шт; - грошові кошти в розмірі 172 160.00 гривні, купюрами номіналом: 500 грн. - 193 шт; 20 грн. - 1 шт; 100 грн. - 1 шт; 500 грн. - 100 шт; 500 грн. - 48 шт; 100 грн. - 1 шт; 50 грн. - 1 шт; 20 грн. - 1 шт; 20 грн. - 1 шт; 50 грн. - 1 шт; 200 грн. - 6 шт; 100 грн. - 1 шт; - грошові кошти, які знаходились в барсетці, а саме: 370.00 Євро (купюри номіналом: 50 Євро - 6 шт; 10 Євро - 1 шт), 90.00 доларів США (купюри номіналом: 10 дол. США -2 шт; 20 дол. США - 1 шт; 50 дол. США - 1 шт), 1 600.00 гривень (купюри номіналом: 500 грн - 3шт, 100 грн - 1шт); - телефон чорного кольору Redmi; - телефон Iphone в чорному чохлі; - мобільний телефон Redmi 9A, версія mini GLOBAL 12.01.16 без картки пам`яті з карткою оператора ПрАТ "Водафон" на номер: НОМЕР_5 ; - прилад для перерахування грошових коштів Magner 150 Digital, серійний номер ZP 263KO70 з кабелем.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_2.