У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 березня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Трикрати Вознесенського району Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000117.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 березня 2022 року відносно ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01.05.2022 р. включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження йому запобіжного заходу.

Узагальнені доводи апелянта.

В апеляційній скарзі обвинувачений вважає ухвалу суду незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.
Обвинувачений зазначає, що суддя не мала права приймати участь у розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, оскільки приймає участь у розгляді кримінального провадження, захисник не компетентний захищати його права, а прокурор впродовж судового розгляду не довів його винуватості у вчиненні вбивства.
Апелянт вказує на те, що бажає стати до лав Збройних Сил України, з метою захисту держави.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

У провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.
Під час судового засідання прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження відносно ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою Клопотання мотивоване тим, що строк тримання обвинуваченого під вартою закінчується, а ризики можливого переховування, впливу на свідків та потерпілої, вчинення інших кримінальних правопорушень не зменшились та продовжують існувати.
Врахувавши, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яким передбаченого покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічного позбавлення волі, раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обізнаний про місця мешкання потерпілої та свідків, під час судового розгляду чинив тиск на потерпілу ОСОБА_6 , суд дійшов висновку, що зазначені у клопотанні ризики є дійсними та дають підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, тому застосування іншого, менш суворого запобіжного заходу, не забезпечить належної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків.

Вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказаних вимог закону судом дотримано в повному обсязі.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, раніше судимий за вчинення аналогічного злочину проти життя людини, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обізнаний про місця мешкання потерпілої та свідків, при цьому, як встановлено судом, під час судового розгляду чинив тиск на потерпілу, до затримання не працював, тобто не мав стабільних джерел прибутку. Судове провадження на даний час триває.
Наведені обставини дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, впливати на потерпілу або свідків, вчиняти нові кримінальні правопорушення, тобто наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням наявних ризиків, тяжкості кримінального правопорушення та покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків.
Апеляційним судом враховується й характер кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, та практику Європейського суду з прав людини, зокрема у п. 35 рішення Європейського суду з прав людини «Летельє проти Франції», зазначено про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Доводи обвинуваченого про те, що суддя, яка розглядала клопотання не мала права його розглядати є безпідставними, оскільки, в даному випадку, суд діяв відповідно до вимог ст. 331 КПК України.

Твердження обвинуваченого про те, що він має наміри втупити до лав Збройних Сил України з метою захисту країни, не є підставою для зміни йому запобіжного заходу, оскільки не спростовують висновків суду про можливість вчинення ним дій, передбачених ст. 177 КПК України.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, тому ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 7, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 березня 2022 року про продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою залишити без змін, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3