ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1055/22 Справа № 932/3380/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підозрюваного (в режимі відеоконференції) ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 червня 2022 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Малинівка Котовського району Горьковської області Російської Федерації, офіційно непрацевлаштовнаого, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 . Строк тримання під вартою ухвалою визначено до 22 серпня 2022 року.

Обгрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_9 обгрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого злочину, при цьому враховується тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим. Також вказує, що з огляду на тяжкість та фактичні обставини вчиненого злочину є доведеними ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів слідства та суду, незаконного впливу на потерпілу. При цьому враховано і попередні судимості обвинуваченого, які свідчать про можливість вчинення ним інших злочинів.
Також прийнято до уваги, що більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт, застосувати неможливо, оскільки він не зможе запобігти встановленим ризикам.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що висновки слідчого судді стосовно обгрунтованості підозри, наявності ризиків переховування, незаконного впливу на потерпілого, свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що слідчим суддею прийнято до уваги докази, які не підтверджують достатньою мірою вчинення ОСОБА_9 інкримінованого злочину, та з них зроблено помилковий висновок про обгрунтованість підозри.

Також є хибним висновок слідчого судді про наявність ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, оскільки суд виходив виключно з тверджень сторони обвинувачення щодо минулих судимостей ОСОБА_9 та того, що він перебував у розшуку. Будь яких доказів реального існування вказаних ризиків стороною обвинувачення не надано.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного та захисників, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обрані запобіжного заходу ОСОБА_9 належним чином виконав вказані вимоги кримінального процесуального закону.
Так, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого йому злочину, зважаючи на наступне.
Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами: протоколом огляду місця події від 26 червня 2022 року; протоколом затримання підозрюваного від 26.06.2022 року; повідомленням про підозру у вчиненні злочину від 27.06.2022 року; протоколами допитів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.06.2022 року; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_14 від 27.06.2022 року; висновком експерта від 27.06.2022 року.

З наведених обставин слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_9 в обсязі, достатньому для застосування у відношенні нього запобіжного заходу, з яким колегія суддів погоджується.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.
Є правильними також висновки суду першої інстанції щодо наявності відносно ОСОБА_9 ризику з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування від органів досудового розслідування та суду з огляду на те, що відносно останнього існує обґрунтована підозра у скоєні кримінальних правопорушень, серед яких кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України яке за правилами ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, та за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років, що може спонукати підозрюваного до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.
В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від суду, колегія суддів вважає, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.
Враховуючи, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню розпочато лише 07 червня 2022 року та органу слідства необхідно провести слідчі дії за участю свідків, потерпілої, ризик незаконного впливу на останніх з боку підозрюваного також існує. Про особливу вагомість цього ризику свідчать фактичні обставини інкримінованого злочину, згідно яким ОСОБА_9 небезпідставно підозрюється у тому, що він спільно з іншою особою здійснив розбійний напад на потерпілу ОСОБА_15 , під час якого з метою подолання волі останньої до опору погрожував їй вогнепальною зброєю. Наведені обставини дають підстави грунтовно припускати, що ОСОБА_9 є особою рішучою, не обтяженою морально-етичним обмеженнями та спроможною з метою досягнення своєї мети застосовувати до інших осіб щонайменше погрози насильством, небезпечним для їх життя та здоров`я.

Також враховується і те, що ОСОБА_9 є особою раніше неодноразово судимою зокрема і за корисливі злочини, на даний час його повідомлено про підозру вчинення іншого корисливого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, при цьому в рамках даного провадження було оголошено у розшук, що дозволяє грунтовно припускати його схильність до вчинення корисливих злочинів, сталість антисоціальної поведінки та небажання ставати на шлях виправлення.

Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_9 під вартою, колегія суддів враховує, що останній, небезпідставно підозрюється у вчиненні інкримінованих злочинів в період воєнного стану, введеного на всій території України, та тяжкість передбаченого покарання, що на думку колегії суддів, дозволяє ґрунтовно припускати, що останній може спрямувати свої дії на перешкоджання слідству шляхом здійснення впливу на свідків та потерпілу. Також приймаються до уваги дані про особу підозрюваного, який не працевлаштований, легального джерела доходу не має, одружений, та має на утриманні мати похилого віку, проте вказані дані не свідчать про неможливість реалізації останнім вищенаведених ризиків та забезпечення його належної процесуальної поведінки.
Доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного щодо необгрунтованості підозри та недоведеності наявності відносно ОСОБА_9 ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України та відсутності підстав для висновку про неможливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, - є по суті особистими упередженими міркуваннями та оцінками апелянта як особи, зацікавленої у вирішенні порушеного слідчим питання на користь підзахисного, та не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з вищенаведеним. При цьому слідчим суддею, на думку колегії суддів, були належним чином враховані відомості, що характеризують підозрюваного ОСОБА_9 , і їм надана відповідна оцінка.
Аналізуючи вищенаведені обставини, колегія суддів, погоджуючись з думкою слідчого судді, вважає, що встановлені щодо цього підозрюваного ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, з урахуванням відомостей про його особу, є виключно вагомими та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 червня 2022 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4