Провадження № 1-кп/761/1046/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року, Шевченківський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , при секретарі ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187 КК України (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0005868 від 25.05.2018 року)

В С Т А Н О В И В :

На розгляді суду знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.187 КК України.
Прокурором у судовому засіданні було заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених, на обґрунтування якого останній послався на подальше існування ризиків, визначених ст. 177 КПК України, які було попередньо враховано судом, а також на негативні характеризуючі дані щодо особи кожного із обвинувачених окремо, відсутність обґрунтованих та достатніх стримуючих факторів для запобігання таким ризикам тощо. Разом з тим прокурором заявлено клопотання про накладення на потерпілого ОСОБА_8 грошового стягнення, адже останній тривай час не з`являвляється в судові засідання.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_9 заперечували проти продовження тримання під вартою, оскільки прокурором належними чином подальше існування ризиків, визначених ст. 177 КПК України, не доведено, зокрема не наведено нових ризиків, а тому просили відмовити у продовженні строку тримання під вартою. З приводу задоволення клопотання прокурора про накладення грошового стягнення до потерпілого не заперечували.

Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_6 заперечували проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили змінити його на домашній арешт або інший, більш м`який, що не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки ОСОБА_4 щиро розкаюється у вчиненому, має міцні соціальні зв`язки, одружена, має двох малолітніх дітей (зі слів), , що істотно зменшує ризики уникнення останньої від суду, вчинення нових кримінальних правопорушень. Окремо також захисник ОСОБА_6 вказував на тривалість утримання особи під вартою та судового розгляду, що суперечить засадам розумної тривалості кримінального провадження. З приводу задоволення клопотання прокурора про накладення грошового стягнення до потерпілого не заперечували.

Потерпілі у судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином

Заслухавши учасників судового розгляду кримінального провадження, вивчивши наявні матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Так, ухвалою суду від 21.08.2020 року строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було продовжено, щодо кожного окремо, до 19.10.2020 року включно, без визначення розміру застави.

Так, вирішуючи питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , судом враховуються дані про особу обвинуваченого, який є раніше неодноразово судимим за вчинення злочинів проти власності, який належних висновків для себе не зробив та продовжив злочинну діяльність, який також є обвинуваченим у іншому кримінальному провадженні, яке знаходиться на розгляді Солом`янського районного суду м.Києва, що беззаперечно доводить суду його схильність до кримінально-караної діяльності, насьогодні ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні декількох епізодів злочинів, які є тяжкими за кваліфікацією ст. 12 КК України, офіційно не працевлаштований та іншого доходу не має, не має міцних соціальних зв`язків, які б могли бути для особи стримуючим фактором для уникнення ризиків згідно ст. 177 КПК України, також враховується сам спосіб вчинення злочинів із застосуванням насильства та систематичність таких дій обвинуваченого, що у своїй сукупності свідчить про те, що продовжують існувати ризики, які були враховані при прийнятті рішення про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 , а саме щодо можливості його ухилення від явки до суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, а тому суд приходить до висновку про те, що запобіжний захід відносно останнього у виді тримання під вартою необхідно продовжити.

Окремо вирішуючи питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 , судом враховуються дані про особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово судима за вчинення злочинів проти власності, однак при цьому належних висновків для себе не зробила, оскільки інкриміновані останній кримінальні правопорушення було вчинено у період іспитового строку за іншим вироком суду, що доводить суду її схильність до кримінально-караної діяльності, при цьому ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні декількох епізодів злочинів, які є тяжкими за кваліфікацією ст. 12 КК України, офіційно не працевлаштована та іншого доходу не має, має соціальні зв`язки, яка одружена, має двох дітей, які перебувають на утриманні близьких родичів, що, на думку суду, не є для обвинуваченої достатнім стримуючим фактором для уникнення ризиків згідно ст. 177 КПК України, оскільки існування соціальних зв`язків та обов`язків по піклування за дітьми не перешкоджало перебувати ОСОБА_4 поза місцем проживання у нічний час у м.Києві, що остання не заперечує, також враховується сам спосіб вчинення кримінальних правопорушень із застосуванням насильства, небезпечного для життя особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб, а також безперервність та цілеспрямованість таких дій, що у своїй сукупності свідчить про те, що продовжують існувати ризики, які були враховані при прийнятті рішення про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , а саме щодо можливості її ухилення від явки до суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, а тому суд приходить до висновку про те, що запобіжний захід відносно останньої у виді тримання під вартою необхідно продовжити.

Доводи сторони захисту, кожного окремо, щодо можливості застосування до обвинувачених інших, більш м`яких запобіжних заходів, або загалом відмови у продовження запобіжного заходу, зважаючи на наявність у останніх визначеного місця проживання та існування соціальних зв`язків, вже неодноразово перевірялись судом та не знайшли свого підтвердження відповідними доказами, будь-яких достатніх нових обставин, які б свідчили про достовірне існування стримуючих факторів для обвинувачених також наведено не було, а тому такі доводи сторони захисту висновків суду про наявність підстав для подальшого утримання під вартою обвинувачених не спростовують.

При цьому також суд також не вбачає підстав для визначення розміру застави обвинуваченим, зважаючи на те, що останні обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень із застосуванням насильства, небезпечного для життя особи, яка зазнала нападу.

Разом з тим у судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання щодо накладення грошового стягнення з потерпілого. У відповідності зі ст. 57 КПК України потерпілий зобов`язаний прибути за викликом до суду, а в разі неможливості своєчасного прибуття - завчасно повідомити про це, а також про причини неможливості прибуття.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 139 КПК України якщо потерпілий, який був у встановленому цим Кодексом порядку викликаний (зокрема, наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, на нього накладається грошове стягнення у розмірі від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого судді, суду.
Як встановлено судом, потерпілий ОСОБА_8 неодноразово викликався у судове засідання в порядку, передбаченому ст. 135 КПК України, але до суду не прибув, поважних причин неприбуття на виклик, передбачених ст. 138 КПК України, суду не повідомив.

Враховуючи, що потерпілий зобов`язаний з`явитись до суду, однак вказаний обов`язок ОСОБА_8 не виконується без поважних причин, що тягне за собою відкладення проведення судового розгляду у справі, а тому, зважаючи на відсутність у чинному кримінальному процесуальному законі інших заходів впливу щодо забезпечення належної процесуальної поведінки потерпілого, суд вважає необхідним накласти на потерпілого грошове стягнення.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 183, 189, 199, 331, 139 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у виді тримання під вартою продовжити строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 13 грудня 2020 року, включно.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,у виді тримання під вартою продовжити строком на 60 (шістдесят) днів, тобто 13 грудня 2020 року, включно.

Накласти на потерпілого,ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України , РНОКПП, згідно довідки ДП «ІСС», надати не має можливості з причин: фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , грошове стягнення - 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1051 (одну тисячу п`ятдесят одну) гривню 00 копійок.

Роз`яснити потерпілому вимоги ст. 147 КПК України, відповідно до яких особа, на яку було накладено грошове стягнення та яка не була присутня під час розгляду цього питання судом, має право подати клопотання про скасування ухвали про накладення на неї грошового стягнення. Клопотання подається суду, який виніс ухвалу про накладення грошового стягнення.

Копію вказаної ухвали направити Начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Ухвала набирає законної сили із моменту її винесення і підлягає негайному виконанню.

Суддя ОСОБА_1