Справа № 212/2751/22
У Х В А Л А
14 червня 2022 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора Чаплинського відділу Каховської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, в режимі відеоконференції, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000196 від 20 вересня 2021 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 152, ч.4 ст. 153, ч.2 ст. 156 КК України,
в с т а н о в и в:
У провадженні Новокаховського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000196 від 20 вересня 2021 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 152, ч.4 ст. 153, ч.2 ст. 156 КК України, в якому до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Розпорядженням Верховного Суду від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану: змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема Новокаховського міського суду Херсонської області, Жовтневому районному суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

13 червня 2022 року до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора Чаплинського відділу Каховської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , в якому прокурор посилається на те, що на даний час не зменшилися ризики, які були встановлені під час обрання та продовження запобіжного заходу. Так, ОСОБА_5 який не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, раніше не судимий, знаходячись на волі зможе переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному правопорушенні, вчинити інше кримінальне правопорушення, крім того, зважила на тяжкість покарання, яке може бути призначено ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 з підстав, викладених у ньому та вважала, що наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину та ризиків, викладених у клопотанні, є достатньою передумовою для продовження строку тримання під вартою. Крім того, зазначила, що ризик незаконного впливу на свідків обґрунтовується тим, що обвинувачений проживає в одному населеному пункті з потерпілою та свідками, і може вплинути на їх покази, також наголосила на тому, що ризик вчинення нового кримінального правопорушення обумовлюється тим, що свідки у кримінальному провадженні під час досудового розслідування надавали покази щодо фактів вчинення дій сексуального характеру і щодо інших осіб.
Здійснити дистанційний режим з обвинуваченим ОСОБА_5 , який утримується під вартою у Державній установі «Херсонський слідчий ізолятор» не вдалося, у зв`язку з відсутністю зв`язку. Обвинуваченого було повідомлено про дату, час та місце розгляду клопотання шляхом направлення відповідного повідомлення на офіційну електронну адресу установи виконання покарання та запропоновано провести розгляд справи в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконфереції. Однак, у визначені судом дату та час, представники адміністрації установи, яка на час розгляду справи знаходиться на тимчасово окупованій території, на зв`язок не вийшли, що дає підстави вважати це виключним випадком та з огляду на особливості правового режиму воєнного стану в Україні є підставою для розгляду справи за відсутності обвинуваченого.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засідання просила задовольнити клопотання прокурора, посилаючись на те, що обвинувачений своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень не визнає, перебуває в ув`язненні на окупованій території, рідні потерпілої та свідки погрожували йому самосудом, а тому у разі звільнення обвинуваченого існує реальна загроза його життю та здоров`ю.
Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов такого висновку.
У провадженні Новокаховського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000196 від 20 вересня 2021 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 152, ч.4 ст. 153, ч.2 ст. 156 КК України, в якому до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 квітня 2022 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000196 від 20 вересня 2021 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18 червня 2022 року включно.

Відповідно до ст.331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження /зміну/ запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначених прокурором.
Метою застосування запобіжного заходу відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого суд враховує характер та фактичні обставини інкримінованих обвинуваченому злочинів, що в сукупності вказує про суспільну небезпеку як самого діяння, так і особи, яка обвинувачується у його вчиненні, а також те, що інкриміновані обвинуваченому злочини віднесено згідно статті 12 КК України до тяжких та особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років.
Оцінюючи вищевказані обставини, суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Отже, на підставі викладеного суд, виходячи з положень статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вимог частини першої статті 197 КПК України, дійшов висновку, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру і тяжкості діянь, які йому інкримінуються, а разом з іншим, допомагає уникнути ризиків, існування яких доведено, і які не зменшилися, є реальними, а саме ризик переховування від суду, ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, тому суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому строком на 60 днів.
При цьому суд враховує і той факт, що в Україні оголошено воєнний стан через вторгнення Росії в Україну, що суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях, та якісно погіршує криміногенну обстановку.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 183, 194, 331, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора Чаплинського відділу Каховської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою задовольнити.
Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто по 12 серпня 2022 року включно.
Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження, направити уповноваженій особі за місцем ув`язнення.
Ухвала про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Суддя ОСОБА_1