Справа № 405/1257/22
1-в/405/123/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2022 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницький клопотання засудженого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гуляйполе Запорізької області, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, неодруженого; раніше судимого:
?25.12.2010 Приморським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.304, ст.70 КК України до 04 років позбавлення волі. На підставі ст.75, ст.76 КК України з іспитовим строком на 02 роки. Знятий з обліку 13.02.2013 після закінчення випробувального терміну;
?04.07.2013 Приморським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185, ст.75, ст.76 КК України до 01 року обмеження волі з іспитовим строком на 01 рік;
?по теперішній справі - 19.12.2013 Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.1 ст. 115, ст.71, 72 КК України до 09 років 06 місяців позбавлення волі, -
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -
встановив:
засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України.
Представник ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду клопотання повідомлений завчасно та належним чином, надав до суду заяву про розгляду подання без його участі, вирішення клопотання засудженого залишив на розсуд суду (а.п.15). Засуджений в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду клопотання повідомлений завчасно та належним чином, надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання своє підтримав та просив його задовольнити (а.п. 16). Клопотань про відкладення судового розгляду до суду не надходило, що відповідно до вимог ч.5 ст.539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Прокурор заперечував щодо задоволення клопотання, посилаючись на недоведеність засудженим поведінкою та ставленням до праці свого виправлення на протязі всього часу відбування покарання.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 за № 306-С-22, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно положень ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання (п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України).
В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.
В судовому засідання встановлено, що вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19.12.2013 ОСОБА_5 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та на підставі ст.71, 72 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 09 років 06 місяців (а.о.с. 13-14, Т.1 ч.1).
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 01.04.2016 зараховано ОСОБА_5 у строк покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 01.10.2013 по 21.01.2014 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.о.с. 23, Т.1 ч.1).
Початок строку покарання 01.10.2013, кінець строку 12.12.2022. На момент розгляду клопотання засуджений відбув 08 років 09 місяців 25 днів строку покарання, призначеного судом за вчинення кримінальних правопорушень, один з яких відноситься до категорії особливо тяжких злочинів. На момент розгляду клопотання залишилося до відбуття 08 місяців 05 днів.
З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 08.10.2013, за час відбування покарання допустив 09 (дев`ять) порушень встановленого порядку відбування покарання, за які притягався до дисциплінарної відповідальності, на даний час стягнення погашені та зняті у встановленому законом порядку (а.п. 11, а.о.с. 46, 52, 78, 102, 145, 156, 173, 235, Т.1 ч.2; а.о.с. 2, , Т.2 ч.2); має 09 (дев`ять) заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці (а.п. 11, а.о.с. 41, 92, 123, 198, 214, Т.2, ч.2; а.о.с. 30, 33, 36, Т.2 ч.2); у ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)» перебував з 08.10.2013 до 25.02.2014 - порушень встановленого режиму утримання не допускав, заохочень не мав; з 25.02.2014 до 03.04.2016 відбував покарання в ДУ «Софіївська виправна колонія (№55)» - за час відбування покарання в установі допустив два порушення встановленого порядку відбування покарання, стягнення погашені у встановленому законом порядку; працював на виробництві установи; з 03.04.2016 до 26.04.2016 проходив лікування в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4» - за час перебування порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав, заохочень не мав; з 26.04.2016 до 02.11.2018 відбував покарання в ДУ «Бучанська виправна колонія (№85)» - за час відбування покарання в установі допустив три порушення встановленого порядку відбування покарання, стягнення погашені у встановленому законом порядку, працював на виробництві установи; з 02.11.2018 по 10.11.2020 відбував покарання в ДУ «Софіївська виправна колонія (№55)» - за час відбування покарання в установі допустив чотири порушення встановленого порядку відбування покарання, стягнення погашені у встановленому законом порядку, працював на виробництві установи; з 10.11.2020 по 16.03.2022 відбував покарання в ДУ «Оріхівська виправна колонія (№88)» - за час відбування покарання в установі порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав, був працевлаштований згідно договору цивільно - правової угоди; з 16.03.2022 відбуває покарання в ДУ «Кропивницька виправна колонія (№ 6)» - за час перебування в установі порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав, заохочень не мав; намагається дотримуватися правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконувати їх передбачені законом вимоги; на профілактичному обліку установи не перебуває; характеризується посередньо (а.п. 9).
Також з особової справи засудженого вбачається, що на засіданні адміністративної комісії Софіївської ВК в Запорізькій області (№55) розглядалося питання зміни невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі, де ОСОБА_5 було відмовлено в застосуванні ст.82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення (протокол № 18 від 29.10.2019, а.о.с. 203-207, Т.2 ч.2).
На засіданні адміністративної комісії Софіївської ВК в Запорізькій області (№55) розглядалося питання про застосування умовно-дострокового звільнення, де ОСОБА_5 було відмовлено в застосуванні ст.81 КК України, як такому, що не довів свого виправлення (протокол № 14 від 03.08.2020, а.о.с. 226-229, Т.2 ч.2).
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» під час розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Однак, клопотання засудженого ОСОБА_5 та матеріали особової справи останнього не містять достатніх відомостей про те, що засуджений на протязі усього часу відбування покарання приймає активну участь у суспільному житті в установі виконання покарань та сумлінно виконує громадські доручення у процесі відбування покарання, прагне своєю діяльністю спокутувати вину за вчинені кримінальні правопорушення, що свідчить про те, що останній не довів свого виправлення.
При оцінці поведінки засудженого, суд відмічає, що засуджений за час відбування покарання 09 разів порушував встановлений порядок відбування покарання, порушення виражалося у порушенні форми одягу, перебуванні в стані алкогольного сп`яніння, порушенні локалізації, невиконанні законних вимог працівників установи, за що засуджений отримував догану, 3, 5, 7, тричі по 10, 14 та 15 діб ДІЗО. Така поведінка засудженого за більший проміжок відбування покарання не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказувала на те, що засуджений став на шлях виправлення.
Суд бере до уваги те, що засуджений протягом строку відбування покарання працював, за що неодноразово заохочувався, що свідчить про те, що в поведінці засудженого є позитивні зміни та він стає на шлях виправлення.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
З урахуванням сукупності викладених обставин, суд вважає, що засуджений, який раніше відбував покарання, в тому числі і за умисні корисливі злочини, в тому числі і тяжкі, до погашення або зняття судимості, в період іспитового строку, знову вчинив умисний злочин, за який його було засуджено до позбавлення волі, відбувши більше 3/4 строку покарання, призначеного останньому судом за умисний особливо тяжкий злочин, не має саме тієї поведінки та ставлення до праці, які б свідчили про можливість застосування до нього такого заохочувального заходу, як умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, процес виправлення та перевиховання ОСОБА_5 не є стабільним та послідовним.
За таких обставин, судом не встановлено необхідних та достатніх підстав для застосування до засудженого ОСОБА_5 положень статті 81 КК України, а отже, в задоволенні клопотання останнього слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 336, 369, 537, 539 КПК України, суд
постановив:
в задоволенні клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Копію ухвали суду направити до Державної установи «Кропивницька виправна колонія (№6)» для відома та вручення засудженому ОСОБА_5 .
Ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 7 днів із дня проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту вручення копії ухвали суду.

Суддя
Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_6