Справа № 161/1796/22
Провадження № 1-кп/161/509/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 18 квітня 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 03.01.2022 року про обвинувачення :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцька Волинської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, зокрема:

- 22.04.2015 року вироком Рівненського районного суду Рівненської області за ч.1 ст.390 КК України до покарання у виді 1 року 10 днів позбавлення волі. Звільнений 04.06.2016 року з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання;

- 06.07.2018 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинського області за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. Звільнений 27.09.2019 року з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання;

- 25.01.2022 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинського області за ч.3 ст.296, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбачених ч.2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 02 січня 2022 року близько 20 годині 20 хвилин, перебуваючи на першому поверсі багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, керуючись корисливим мотивом та метою відкритого викрадення чужого майна, поєднаного із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, яке виразилось у нанесенні двох ударів кулаком правої руки в обличчя та одного удару кулаком лівої руки в область плеча потерпілого ОСОБА_4 , внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синців навколо лівого ока, садна на щічній ділянці зліва, на лобній ділянці зліва, внутрішньо-шкірні крововиливи на скроневій ділянці голови та на потиличній ділянці голови по центру, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, після чого, шляхом вільного доступу, із кишені штанів потерпілого, повторно, відкрито викрав гаманець, який матеріальної цінності не становить, в якому знаходились грошові кошти у сумі 1300 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_5 інкримінується відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаному із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, тобто злочин передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 186 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно вчинив вказане правопорушення. Завдані збитки не відшкодовані. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, при цьому пояснив, що дійсно 02.01.2022 року будучи на першому поверсі багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 обвинувачений ОСОБА_5 нанісши два удари рукою в обличчя та один удар в плече, відкрито викрав з кишені штанів гаманець із грошовими коштами в сумі 1300 гривень. На даний час йому завдані збитки не відшкодовані, гроші не повернуті. При призначенні покарання обвинуваченому поклався на розсуд суду.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжчих злочинів, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючими обставинами щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України до обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю.

Обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість, розкаявся у вчиненому, одружений, на обліку в лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, однак шкода завдана кримінальним правопорушення повністю не відшкодована, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення в тому числі аналогічних злочинів проти власності, відбував реальну міру покарання, після звільнення з місць позбавлення волі протягом короткого часу знову вчиняв злочини, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив, що безумовно свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та підвищену суспільну небезпечність, не працює, тому суд вважає, що виправлення обвинуваченого та його перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст. 50 КК України, обираючи міру покарання, передбачених санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_5 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для застосування ст. 69, 75 КК України, з урахуванням того, що обвинувачений раніше судимий на умисні корисливі злочини, та вчинив кримінальні правопорушення через коротких проміжок часу з моменту звільнення місць позбавлення волі.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальний правопорушень.

Питання про речові докази, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Судові витрати, згідно ст.124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст.70 ч.4 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання призначеного за даним вироком та невідбутого покарання за вироком Луцького міськрайонного суду від 25.01.2022 року призначити ОСОБА_5 остаточне покарання остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення даного вироку до виконання.

Речові докази у справі, а саме:

- гаманець чорного кольору, який переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів Луцького РУП ГУНП у Волинській області - повернути за належністю потерпілому ОСОБА_4 ;

- оптичний диск DVD+R з написами «4.7 Gb ALERUS DVD+R №41205» - залишити при матеріалах кримінального провадження за №0000012 .

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_5 судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 686 (шістсот вісімдесят шість) гривень 48 (сорок вісім) копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити овинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1