Справа № 521/5645/22
Пр-ня по справі № 1-кп/521/1167/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ВСТУПНА ЧАСТИНА:

Дата і місце постановлення вироку:
05 серпня 2022 року, м. Одеса.
Назва та склад суду, секретар судового засідання:
Малиновський районний суд м. Одеси у складі судді ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2
Найменування (номер) кримінального провадження:
Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000427 від 25.03.2022 року.

Прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рік, місяць і день його народження, місце народження і місце проживання, заняття, освіта, сімейний стан та інші відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеси, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючий, з професійно-технічною освітою, не одружений.

Закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа:
Кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України.
Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
Прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення:
ОСОБА_3 , 25.03.2022 року, в період часу з 13 години 00 хвилин по 13 годину 30 хвилин, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, який на момент скоєння злочину діяв на підставі Указу Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 року №133/2022, за допомогою болторіза перекусив кодовий замок та таємно викрав велосипед «GT Avalanche», завдавши ОСОБА_6 матеріальну шкоду у сумі 7014 гривень 83 копійки.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений:
Частина ч.4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів:
Суд з`ясував обставини та перевіряв їх іншими доказами, шляхом дослідження допиту осіб, документів, наданих сторонами, відповідно до яких:

- обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні провину визнав та показав, що він викрав велосипед. Обставини, зазначені в обвинувальному акті підтвердив. Розкаявся;

- велосипед «GT Avalanche», пляшкотримач, велосипедне крило, пластиковий захист на цепку, кодовий замок, болторіз, спортивна кофта із капюшоном, сумка для ноутбуку визнані речовим доказом, на них накладений арешт та велосипед «GT Avalanche», пляшкотримач, велосипедне крило, пластиковий захист на цепку, кодовий замок віддано потерпілому на відповідальне зберігання (постанови про визнання речовим доказом від 26.03.2022 року; ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 29.03.2022 року та 31.03.2022 року, зберігальні розписки від 13.04.2022 року);

- DVD-R диск визнаний речовим доказом (постанова про приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 26.03.2022 року);

- 21.04.2022 року у відношенні ОСОБА_3 обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту (ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 21.04.2022 року);

- вартість процесуальних витрат складає 2402 гривні 68 копійок (довідки);

- обвинувачений раніше судимий (вимога від 29.03.2022 року, копія вироку Київського районного суду м. Одеси від 15.06.2022 року); на обліку в КУ «ООМЦПЗ» не значиться (запит, довідка); має на утриманні повнолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтва про народження).

Інших доказів сторони не надавали. Клопотань про визнання доказів недопустимими від сторін не надходило.

При цьому суд керується рішенням ВС (справа №521/11693/16-к провадження №51-380 км 17), в якому у мотивувальній частині вироку зазначено Висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме «Відповідно до ч 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак дана норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадження та визначені ст. 91 КПК України. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК України лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин».

Вказаний висновок був зроблений в зв`язку з тим, що на думку ВС місцевий суд при формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним, допустив невиправдане спрощення, усупереч ст. 374 КПК України не зазначив чіткого місця вчинення злочину (м. Одеса), а також спосіб проникнення до житла та перелік викраденого майна, тобто, не зазначив обставин, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та які, незважаючи на розгляд кримінального провадження у порядку ч.3 ст. 349 КПК України, мають бути встановлені в рішенні суду.

В даному випадку у формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним суд на підставі наданих сторонами доказів встановив всі відомості відповідно до вимог ст. 374 КПК України та в такому випадку ані законодавець, ані позиція ВС, ані загальні засади кримінального провадження не зобов`язує суд вимагати від прокурора надання додаткових доказів на підтвердження правової позиції.

Принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.15 ч.1 ст. 7 та ст. 22 КПК України) та диспозитивності (п.19 ч.1 ст. 7 та ст. 26 КПК України), а також ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини забороняє вимагати від сторін подання доказів на підтвердження правової позиції та вимагає від суду прийняття рішення на підставі наданих доказів. Під час розгляду кримінального провадження це рішення у разі визнання особи виправданою або визнання особи винуватою.

Суд, дослідивши обставини кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що вони є достатніми для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_3 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання:
Відповідно до ст. 66 КК України суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання щире каяття.

Обвинувальним актом не встановлено обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, а суд відповідно до ст. 337 КПК України позбавлений можливості зазначати вказані обставини у вироку.

Мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання:
Призначаючи покарання суд керується вимогами ч.2 ст. 65 КК, якою встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення (постанова Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі N 298/95/16-к провадження N 51-2501км18).

Крім того, суд керується загальними засадами кримінального провадження: змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.15 ч.1 ст. 7 та ст. 22 КПК України) та диспозитивність (п.19 ч.1 ст. 7 та ст. 26 КПК України).

При визначені виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину; особу винного, а саме те, що він раніше судимий; його вік 51 рік та соціальне положення не одружений, має на утриманні повнолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; характер, мотиви та обставини вчиненого кримінального правопорушення, які встановлені в ході судового розгляду справи та викладені вище, а також наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання та вважає можливим призначити ОСОБА_3 покарання за ч.4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі.

При цьому, суд враховує, що ОСОБА_3 повідомлення про підозру за цім провадженням було вручене 20.04.2022 року, о 11 годині 35 хвилин, а наступний аналогічний злочин (викрадення велосипеда) він вчинив у цей же день о 17 годин 22 хвилин, за що був засуджений вироком Київського районного суду м. Одеси від 15.06.2022 року.

Така поведінка обвинуваченого свідчить про те, що крадіжки для ОСОБА_3 стали способом життя та заробітку та йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі та суд не знаходить підстав для звільнення ОСОБА_3 , від відбування покарання з випробуванням.

При цьому, призначаючи ОСОБА_3 покарання, суд вважає за необхідне вирок Київського районного суду м. Одеси від 15.06.2022 року, яким його звільнено від відбування покарання з випробуванням, виконувати самостійно з наступних підстав.

У рішенні від 15.02.2021 року (№760/26543/17) Верховний Суд зазначив, що якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально - виконуються самостійно.

Таким чином, у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 засуджується за злочин, який він вчинив до вироку, яким його було звільнено від покарання з випробуванням, а новим вироком суд засуджує його до позбавлення волі, що належить відбувати реально, тож вирок, яким ОСОБА_7 було звільнено від відбування покарання з випробуванням необхідно виконувати самостійно.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд:
З урахуванням поведінки обвинуваченого, а саме явка у судові засідання, суд вважає за необхідне запобіжний захід не обирати.

Суд вважає за необхідне арешти, накладені ухвалами Малиновського районного суду м. Одеси від 29.03.2022 року та 31.03.2022 року скасувати та відповідно до ст. 100 КПК України частину речових доказів повернути, частину речових доказів вважати повернутими та частину речових доказів піддати спеціальній конфіскації.

Відповідно до ст. 126 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА:

Прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність:
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом:
Призначити за ч.4 ст. 185 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 15.06.2022 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, виконувати самостійно.

Початок строку відбування покарання:
Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання, після вступу вироку у законну силу.
Рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації:
Речові докази велосипед «GT Avalanche», пляшкотримач, велосипедне крило, пластиковий захист на цепку, кодовий замок вважати повернутим; болторіз піддати спеціальній конфіскації; спортивну кофту із капюшоном, сумку для ноутбуку повернути власнику.
Рішення щодо процесуальних витрат:
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 2402 гривні 68 копійок.

Рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження:
Запобіжний захід не обирати.
Арешт, накладений ухвалами Малиновського районного суду м. Одеси від 29.03.2022 року та 31.03.2022 року скасувати.

Строк і порядок набрання вироком законної сили та його оскарження:
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Порядок отримання копій вироку та інші відомості:
Копію вироку вручити обвинуваченому, прокурору та направити потерпілому.

Суддя: ОСОБА_1