Справа № 127/9783/22
Провадження №11-кп/801/691/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 липня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5
за участі учасників провадження:
прокурора ОСОБА_6
та засудженого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 30 травня 2022 року,
якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ярмолинці, Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою до засудження не працюючого, раніше судимого:
30.03.1995 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч.1 ст.117 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 25.10.1997 по відбуттю строку покарання;
10.08.1998 Дунаєвецьким районним судом Хмельниццької області за ч.2 ст. 196-1 КК України до 1 року позбавлення волі. Звільнений 13.07.1999 по відбуттю строку покарання;
07.10.2004 Дунаєвецьким районним судом Хмельниццької області за ч.3 ст.185, ст. 395, ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
29.07.2005 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ст.391, ст.71 КК України до 2 років 9 місяців позбавлення волі. Звільнений 29.04.2008 по відбуттю строку покарання;
14.12.2009 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч.2 ст.186, ч.1 ст. 309, ч.2 ст.309. ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі.
17.09.2010 Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області за ст.395, ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 29.08.2013 по відбуттю строку покарання;
19.03.2014 Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185 КК України, ч.1 ст.395, ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 17.08.2017 по відбуттю строку покарання;
08.11.2017 Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі;
по даній справі засуджений вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31.08.2018 за ч.2 ст. 185, ч.3. ст.185, ч.1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі.
- про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України,
Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини
12 травня 2022 року до Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотаннязасудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Клопотання мотивовано тим, що засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання з 2017 року зауважень не має, має п`ять заохочень, виконує розпорядок дня, дотримується правил поведінки, а тому засуджений просив застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.
Засуджений ОСОБА_7 підтримав клопотання та просив звільнити його умовно-достроково, зазначив, що зробив для себе належні висновки.
Прокурор ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечував, щодо задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення, оскільки засуджений в установі характеризується посередньо, має заборгованість за виконавчими листами, за період відбування покарання не працював, а тому просив відмовити у задоволенні клопотання.
Представник ДУ «Вінницька ВК№86» ОСОБА_9 заперечував, щодо задоволення клопотання засудженого.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30 травня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Прийняте рішення судом мотивовано тим, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.
Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.
Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_7 засуджений вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31.08.2018 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі. Зараховано в строк покарання період перебування під вартою з 22.12.2017 по 30.08.2018 включно. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.04.2020 приведено вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31.08.2018 за ч. 2, 3 ст. 185 КК України у відповідність із законодавством України. Визначено остаточне покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31.08.2018 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, з урахуванням вироку Дунаєвецького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.11.2017, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням у виді 5 років позбавлення волі.
Відповідно до характеристики ОСОБА_7 за період відбування покарання в ДУ «Вінницька ВК №86» характеризується посередньо, за порушення вимог режиму був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, шість раз заохочений адміністрацією установи, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, до виконання вимог персоналу установи ставиться не сумлінно, заходи виховного та режимно-профілактичного характеру відвідує, однак не завжди робить для себе належні висновки, має заборгованість за виконавчими листами, підтримує соціальні зв`язки зі знайомими.
Згідно з програмою оцінки ризиків рівень ймовірного вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_7 середній.
Згідно довідки про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень від 30.05.2022 року, ОСОБА_7 має дисциплінарні стягнення 18.05.2019 за створення конфліктної ситуації та був поміщений у ДІЗО на 10 діб, крім того 08.01.2020, 03.04.2020, 02.10.2020, 05.07.2021, 05.10.2021 та 01.04.2022 року до нього було застосовано заохочення.
Відповідно до довідки виданої начальником та головним бухгалтером ДУ «Вінницької ВК №86» від 30.05.2022 за період відбування покарання на виробництві та в майстернях установи не працював, доходів не отримував.
Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього часу відбування покарання своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Разом із тим матеріали справи не мають достатніх даних про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки відповідно до наданих суду документів, ОСОБА_7 за період відбування покарання на виробництві та в майстернях установи не працював, має посередню характеристику, у нього наявна заборгованість по виконавчому листі, а також за створення конфліктної ситуацію його поміщали в ДІЗО, отже своїми вчинками він не довів своє виправлення.
Враховуючи викладене, а також те, що засуджений ОСОБА_7 неодноразово судимий, після звільнення з місць позбавлення волі вчинив нові кримінальні правопорушення, за які наразі відбуває покарання, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 30 травня 2022 року та постановити нову, якою звільнити його від відбування покарання умовно-достроково.
Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що за час відбування покарання в державній установі характеризується добре, розпорядок дня установи не порушує, приймає участь у благоустрою відділення установи, працює днювальним у відділенні, має шість заохочень і подяк від адміністрації установи за сумлінну працю і зразкову поведінку.
Засуджений вважає, що за час відбування покарання він повністю став на шлях виправлення та довів це своєю сумлінною працею і поведінкою. Вказує, що Вінницьким міським судом Вінницької області не взято до уваги того, що він неофіційно працевлаштований в установі.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.
Прокурор ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення апеляційної скарги засудженого та просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін як законну та обґрунтовану.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого та прокурора, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Статтею 370 КПК України, передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Перевіряючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, апеляційним судом встановлено, що зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.
Відповідно до ч.1, 2 ст.6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві.
Ресоціалізація це свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.
Відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.
Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання. При цьому, застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.
При вирішенні питання щодо можливості застосування до особи ст. 81 КК України слід враховувати також тяжкість призначеного покарання, за що особа була засуджена та чи довела з урахуванням цих обставин своє виправлення.
До того ж, однією із обов`язкових умов для умовно-дострокового звільнення засудженого є доведення ним свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31.08.2018 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі. Зараховано в строк покарання період перебування під вартою з 22.12.2017 по 30.08.2018 включно.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.04.2020 приведено вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31.08.2018 за ч. 2, 3 ст. 185 КК України у відповідність із законодавством України. Визначено остаточне покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31.08.2018, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, з урахуванням вироку Дунаєвецького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.11.2017, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням у виді 5 років позбавлення волі.
Відповідно початок строку відбування покарання 31.08.2018, кінець строку 22.11.2022.
Як вбачається із змісту характеристики від 30.05.2022, засуджений ОСОБА_7 у ДУ «Вінницька виправна колонія №86» прибув 23.02.2019 із ДУ «Хмельницький СІЗО», де за порушення вимог режиму утримання 4 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, адміністрацією установи не заохочувався.
За період відбування покарання у ДУ «Вінницька виправна колонія №86» характеризується посередньо, за порушення вимог режиму відбування покарання 1 раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, за що поміщався в дисциплінарний ізолятор установи. Адміністрацією установи заохочувався 6 разів з метою стимулювання правослухняної поведінки. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, по відношенні до представників адміністрації поводиться ввічливо, з метою поблажливого ставлення до себе. До виконання вимог персоналу установи ставиться не сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, однак достатнього рівня необхідних навичок для їх самостійного виконання не має. Виконує роботи по благоустрою установи та потребує контролю за якістю їх виконання. Заходи виховного та режимно-профілактичного характеру відвідує, однак не завжди робить для себе належні висновки. Залучений до програми диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», однак активної участі в її реалізації не приймає. Участь в самодіяльних організаціях організаціях не приймає. До підвищення наявного загально освітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне. Підтримує соціально-корисні зв`язки зі знайомими шляхом отримання посилок та передач. Має заборгованість за виконавчими листами на загальну суму 1806 гривень 96 копійок. Згідно з програмою оцінки ризиків рівень ймовірного вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_7 середній. Засуджений ОСОБА_7 на профілактичних обліках не перебуває.
Колегія суддів вважає, що доводи засудженого про наявність підстав для умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки він за час відбування покарання в державній установі характеризується добре, розпорядок дня установи не порушує, приймає участь у благоустрою відділення установи, працює днювальним у відділенні, має шість заохочень і подяк від адміністрації установи за сумлінну працю і зразкову поведінку не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Власне, підставою для такого висновку повинні бути докази, які засвідчують, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці на протязі усього періоду відбування покарання довів своє виправлення та перевиховання, в тому обсязі, які у відповідності до вимог чинного законодавства дають підстави для його умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання.
Разом з тим, під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_7 за час відбування покарання не виявляв бажання працювати, а згідно довідки установи від 30.05.2022 засуджений за період відбування покарання на виробництві та в майстернях установи не працював, доходів не отримував, що свою чергу свідчить про відсутність повного виправлення з боку ОСОБА_7 в контексті вимог ст.6 КВК України.
Крім того, в матеріалах провадження відсутні документи на підтвердження будь-яких обмежень щодо неможливості працевлаштування ОСОБА_7 . Водночас, на підтвердження доводів апеляційної скарги про неофіційне працевлаштування в установі засуджений не надав будь- яких доказів, щоб підтверджували дану обставину.
Таким чином, пасивна поведінка засудженого ОСОБА_7 та його ставлення до праці не може бути визнана судом апеляційної інстанції, як сумлінна. При цьому, з матеріалів провадження вбачається, що у засудженого ОСОБА_7 наявна заборгованість за виконавчими листами на загальну суму 1806 гривень 96 копійок.
Поряд з цим, наявність у засудженого шести заохочень, на думку колегії суддів не може свідчити про те, що мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання. Крім того, наявність заохочень під час відбування покарання ОСОБА_7 починається лише з 08.01.2020 року, тоді коли засуджений відбуває покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31.08.20218, а тому колегія суддів вважає, що це не може свідчити про те, що ОСОБА_7 протягом всього періоду відбування покарання за вироком суду бажав стати на шлях виправлення та перевиховатися.
На переконання колегії суддів наявність шести заохочень, свідчить лише про позитивну динаміку змін в особистості засудженого, однак з огляду на встановлені судом першої інстанції обставини ще не дають достатніх підстав вважати, що процес виправлення ОСОБА_7 досягнув тієї стадії, яка необхідна для застосування положень ст.81 КК України.
Натомість, перспектива умовно-дострокового звільнення пов`язана із реальним станом поведінки засудженого, який відображає його правослухняну поведінку. Вагомих обставин, які б засвідчували зразковість поведінки засудженого матеріали справи не містять. Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього часу відбування покарання.
Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці - участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що сукупність даних про особу засудженого ОСОБА_7 за весь період відбування ним покарання беззаперечно не свідчать про його усталену сумлінну поведінку та ставлення до праці. Одночасно колегія суддів зауважує, що застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу засудженого для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.
Як вбачається з матеріалів провадження, відсутні достатні та вагомі докази, які б надавали законні підстави для висновку про виправлення ОСОБА_7 , його стабільно позитивну поведінку. Таким чином, на думку колегії суддів, хоча засуджений ОСОБА_7 формально має право на зазначену пільгу, але своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вищевказаного клопотання. На даний час відсутні достатні відомості, які б свідчили про дійсне виправлення засудженого і які б слугували підставою для його умовно-дострокового звільнення.
Отже, оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що обумовлює відхилення апеляційної скарги.
Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 30 травня 2022 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4