УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 травня 2022 року

м. Київ
справа № 463/12590/20

провадження № 51-1808ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 27 січня 2022 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 06 квітня 2022 року.
Суть питання
Із матеріалів провадження за скаргою видно, що ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 30 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 27 січня 2022 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вищевказаної ухвали слідчого судді.
Не погоджуючись із рішенням місцевого суду ОСОБА_4 оскаржив його до суду апеляційної інстанції.
Львівський апеляційний суд ухвалою від 06 квітня 2022 року залишив ухвалу суду першої інстанції без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на неправильно надану оцінку доказам та допущені, на його думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвали місцевого та апеляційного судів, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Обґрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_4 указує на те, що суди не повністю дослідили обставини, які він вважає нововиявленими. Вважає, що суддя Личаківського районного суду м. Львова зобов`язаний був розглянути його заяву по суті, оскільки на сьогодні з одного питання існує два судових рішення, які набрали законної сили та які встановлюють різні обставини. Крім того, вказує про те, що судами неналежно обґрунтовано відмову у відкритті кримінального провадження, зокрема не надано достатніх доказів того, що ухвала слідчого судді не є судовим рішенням, яке може бути переглянуте за нововиявленими обставинами.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Відповідно до ст. 459 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими є: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
У той же час згідно з пунктами 4, 5 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.
Таким чином, системне тлумачення положень кримінального процесуального законодавства указує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки: вони існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового розгляду; вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Як видно з копії ухвали місцевого суду, цей суд проаналізувавши доводи, зазначені у заяві ОСОБА_4 , дослідивши матеріали провадження, відмовив у відкритті провадження за його заявою про перегляд ухвали слідчого судді за нововиявленими обставинами, оскільки дійшов висновку про те, що перегляд за нововиявленими обставинами ухвал слідчого судді кримінальним процесуальним законодавством не передбачено, що узгоджується із позицією Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеної в постанові від 03 лютого 2020 року у справі № 522/14170/17.
Зі змісту касаційної скарги та долученої до неї копії ухвали апеляційного суду слідує, що ОСОБА_4 , не погоджуючись із ухвалою місцевого суду, подав апеляційну скаргу, в якій наводив доводи щодо того, що судом не повністю досліджено та не вірно викладено фактичні обставини, які він вважав нововиявленими, які за змістом та суттю аналогічні доводам, викладеним ним у касаційній скарзі.
Під час розгляду матеріалів провадження за заявою про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами в апеляційному порядку цей суд перевірив усі посилання й доводи у згаданій апеляційній скарзі, і, не встановивши підстав для скасування або зміни ухвали місцевого суду, вмотивовано відмовив у задоволенні заявлених апеляційних вимог, навівши належні аргументи й підстави для прийняття такого рішення.
Таким чином, суди першої і апеляційної інстанцій, розглядаючи заяву ОСОБА_4 , дійшли висновку про те, що жодна норма КПК України не містить вказівки на можливість перегляду за нововиявленими обставинами ухвал слідчих суддів та відповідно рішень апеляційної інстанцій щодо таких рішень. З таким висновком погоджується й Верховний Суд.
Отже, переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність оскаржених у цьому провадженні судових рішень, умотивованість їх висновків, ОСОБА_4 у касаційній скарзі не навів.
З огляду на викладене Верховний Суд не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_4 , оскільки судом не встановлено істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Таким чином, оскільки із касаційної скарги та наданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 27 січня 2022 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 06 квітня 2022 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3