У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31.03.2022 Справа №607/4251/22

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі, в приміщенні зали судових засідань, клопотання слідчого СВ Тернопільського РУ поліції Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_6 ,погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження № 0000206 від 01 лютого 2022 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старий Вишнівець Збаразького району Тернопільської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не депутата, одруженого, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло вказане клопотання, в якому слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000206 від 01 лютого 2022 року.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 21 лютого 2022 року, приблизно о 16 год. 07 хв., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в парку «Національного Відродження» що, навпроти Церкви Матері Божої Неустанної Помочі, яка знаходиться за адресою: бульвар Данила Галицького, 1Б, м. Тернополі, незаконно збув два предмети, які за загальними ознаками схожі на корпус гранати Ф1 та запал УЗРГМ-2, особі під псевдонімом « ОСОБА_7 » (дійсні анкетні дані якого змінені), який залучався до проведення оперативної закупки, отримавши від останнього під час проведення негласної слідчої дії грошові кошти у розмірі 1500 гривень.

Відомості за даним фактом 01 лютого 2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000206 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

21 лютого 2022 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

22 лютого 2022 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Старий Вишнівець, Збаразького району, Тернопільської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не депутата, одруженого, який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , раніше судимого: 16 січня 2009 року Збаразьким районним судом Тернопільської області за ч. 3 ст. 185, ч.1 ст. 302, ч.2 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком у 5 років; 09 червня 2010 року Збаразьким районним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком у 3 роки; на підставі ч.4 ст.70 КК України з врахуванням вироку Збаразького районного суду від 16.01.2009, призначено остаточне покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі; звільнений 15.08.2012 умовно-достроково з невідбутим терміном покарання у 1 рік 7 місяців 29 днів; 20 березня 2013 року Збаразьким районним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком у 3 роки 6 місяців; на підставі ч.4 ст.70 КК України приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком та призначено остаточне покарання у вигляді 4 років позбавлення волі; 25 червня 2013 року Збаразьким районним судом Тернопільської області за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком у 3 роки 6 місяців; на підставі ч.4 ст.70 КК України з врахуванням вироку Збаразького районного суду від 20.03.2013, призначено остаточне покарання у вигляді 4 років позбавлення волі; 05 вересня 2013 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком у 3 роки 6 місяців; на підставі ч.4 ст.70 КК України з врахуванням вироку Збаразького районного суду від 25.06.2013, призначено остаточне покарання у вигляді 4 років позбавлення волі; 05 листопада 2013 року Кременецьким районним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 308, ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком у 5 років; на підставі ч.4 ст.70 КК України з врахуванням вироку Тернопільського міськрайонного суду від 05.09.2013, призначено остаточне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі; звільнений 24.02.2017 року умовно-достроково з невідбутим терміном покарання у 1 рік 1 місяць 12 днів; 25 січня 2021 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком у 1 рік; звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком в 1 рік; та стосовно якого: 31 серпня 2021 року до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області скеровано обвинувальний акт про обвинувачення за ст.395 КК України. 28 жовтня 2021 року до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області скеровано обвинувальний акт про обвинувачення за ч.2 ст.185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання бойових припасів, всупереч вимогам, визначених в пунктах 2, 9 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, за невідомих слідству обставин придбав корпус гранати Ф-1 та запал УЗРГМ-2, що в сукупності є бойовим припасом. В цей же час у нього виник злочинний умисел направлений на незаконне носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, через відсутність грошових коштів ОСОБА_4 продовжив свої злочинні дії, спрямовані на реалізацію злочинного умислу, переслідуючи мету особистого збагачення за рахунок злочинної діяльності, а саме 21.02.2022 року, приблизно о 16:07 год., перебуваючи в парку «Національного Відродження» що, навпроти Церкви Матері Божої Неустанної Помочі, яка знаходиться за адресою: бульвар Данила Галицького, 1Б, м. Тернополі, незаконно збув два предмети, які за загальними ознаками схожі на корпус гранати Ф-1 та запалом УЗРГМ-2, особі під псевдонімом « ОСОБА_7 » (дійсні анкетні дані якого змінені), який залучався до проведення оперативної закупки, отримавши від останнього під час проведення негласної слідчої дії грошові кошти у розмірі 1500 гривень.

Цього ж дня, тобто 21.02.2022 близько 16 год. 16 хв., після проведення оперативної закупки ОСОБА_7 добровільно видав два предмети, зовні схожі на корпус гранати Ф-1 та запалом УЗРГМ-2, які згідно висновку судової вибухотехнічної експертизи від 22.02.2022 в сукупності являються оборонною осколковою ручною гранатою Ф-1, яка в свою чергу є бойовим припасом.

Таким чином, ОСОБА_4 , не маючи будь-якого дозволу на такі дії, придбав, зберігав, носив та збув бойовий припас, чим порушив вимоги Постанови Верховної Ради України №2471 XII від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», «Положення про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і холощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року №622.

Слідчий вказав, що ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто придбанні, зберіганні, носінні та збуті бойового припасу без передбаченого законом дозволу.

У клопотанні слідчий вказує, що підставою до застосування відносно ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, а також, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, слідчий зазначив про необхідність врахувати обставини, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, не стійкі соціальні зв`язки підозрюваного, відсутність у нього постійного місця роботи та/або навчання, майновий стан, з урахуванням його характеризуючих даних, віку та стану здоров`я.

Відтак, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, наявність перелічених ризиків, а також те, що застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж домашній арешт в нічний час, не буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також для запобігання виникненню вищевказаних ризиків, слідчий просив клопотання задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання обґрунтованими та такими, що дають право на застосування відносно підозрюваного даного запобіжного заходу, посилаючись на ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

У судовому засіданні підозрюваний та його захисник щодо задоволення клопотання слідчого не заперечили.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000206 від 01 лютого 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

21 лютого 2022 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

22 лютого 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

На думку слідчого судді, про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом (огляду грошових коштів) від 21.02.2022; протоколом (огляду покупця та вручення йому грошових коштів) від 21.02.2022; протоколом про проведення контролю за вчиненням злочину оперативної закупки від 21.02.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 (АНКЕТНІ ДАНІ ЗМІНЕНО) від 21.02.2022; протоколом затримання особи від 21.02.2022; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_7 (АНКЕТНІ ДАНІ ЗМІНЕНО) від 21.02.2022; протоколом допиту підозрюваного від 21.02.2022; висновком судової вибухотехнічної експертизи; повідомленням про підозру від 22.02.2022.

При цьому, слідчий суддя зауважує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, правильність кримінально-правової кваліфікації діяння потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні в ході судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_4 що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23.10.1994) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, та з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість підозри та причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилається сторона обвинувачення, слідчий суддя зазначає наступне.

В обґрунтування клопотання та застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання слідчий зазначив, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України,

Ризиком того, що ОСОБА_4 , може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що він усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності, а також відсутність у нього соціальних зв`язків в суспільстві.

Ризиком того, що ОСОБА_4 , може вчинити інше кримінальне правопорушення є те, що підозрюваний, раніше вчиняв умисні злочини, не має постійного джерела доходу, що свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високий ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 , може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Такий висновок ґрунтується на тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 . Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

На переконання слідчого судді, суворість покарання за вчинення злочину, який інкримінується ОСОБА_4 , у сукупності із обґрунтованістю повідомленої йому підозри збільшує ризик переховування від органів досудового розслідування чи суду.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється (ст.178 КПК України).

Також, слідчий суддя врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, не стійкі соціальні зв`язки підозрюваного, відсутність у нього постійного місця роботи, майновий стан, з урахуванням його характеризуючих даних, віку та стану здоров`я.

Особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу (ч.1 ст.179 КПК України).

З урахуванням доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , кримінального правопорушення, існування ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, даних про особу підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя дійшов висновку, що застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 , є необхідним і, що саме запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання зможе запобігти існуючим ризикам.

Зважаючи на обставини кримінального правопорушення, слідчий суддя переконаний, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання зможе у повній мірі забезпечити можливість контролю за поведінкою підозрюваного з боку органу досудового розслідування та забезпечити досягнення мети кримінального провадження.

Особисте зобов`язання є найменш обтяжливим запобіжним заходом із передбаченого законом, а тому, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, слід задовольнити.

З огляду на тяжкість, характер вчиненого кримінального правопорушення, існуючі ризики, слідчий суддя вважає обґрунтованими вимоги cлідчого про покладення на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Покладення таких обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідне з метою забезпечення дієвості запобіжного заходу, запобігання існуючим ризикам та ефективності здійснення кримінального провадження. Покладення на підозрюваного саме таких обов`язків надасть можливість органу досудового розслідування здійснювати контроль за його належною процесуальною поведінкою.

Обов`язки, передбачені частиною п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців (ч.7 ст.194 КПК України).

Враховуючи положення ч.2 ст. 219 КПК України, а також, дату повідомлення ОСОБА_4 про підозру, строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 , обов`язків, слід визначити до 20 квітня 2022 року.

Відтак, слідчий суддя дійшов до висновку що клопотання слідчого підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 176-179, 193, 194, 199, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Тернопільського РУ поліції Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_6 ,погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження № 0000206 від 01 лютого 2022 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язання виконувати обов`язки, передбачені статтею 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

- прибувати за вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- не відлучатись за межі Тернопільської області без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Повідомити підозрюваному ОСОБА_4 письмово під розпис покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Встановити строк дії покладених на підозрюваного обов`язків до 20 квітня 2022 року.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого СВ Тернопільського РУ поліції Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_6 та прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному ОСОБА_4 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали слідчого судді оголошено 01 квітня 2022 року о 09 год. 00 хв.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1