Справа № 739/2037/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/272/22
Категорія - кримінальні Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові в залі суду у режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 10 лютого 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Засуджений ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням на підставі пунктів 3, 13 ч.1 ст.537 КК України про заміну невідбутої частини призначеного йому покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на конкретний строковий термін.

Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 10 лютого 2022 року у задоволенні вказаного клопотання засудженого було відмовлено.

Таке рішення суду мотивоване тим, що відповідно до вимог ч.1 ст. 82 КК України, передбачена лише можливість заміни більш м`яким покаранням, покарання у виді позбавлення волі призначеного на певний строк. Заміна ж призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі чинним законодавством не передбачена. При цьому суд зауважив, посилаючись на положення ч.ч.1,2 ст. 87 КК України, про можливість помилування засудженого Президентом України, шляхом здійснення заміни засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років, чим вправі скористатися і ОСОБА_8 .

Не погодившись з судовим рішення засуджений ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 10 лютого 2022 року та своїм рішенням замінити протиправно призначене, на думку засудженого, покарання у виді довічного позбавлення волі, на більш м`яке покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Стверджуючи про дотримання строку подачі апеляційної скарги, просить за необхідності його поновити, оскільки засобами поштового зв`язку судове рішення доставлялось досить довго, а суд ігноруючи вимоги законодавства не розмістив оскаржуване рішення в ЄДРСР, що було перешкодою для подачі апеляційної скарги.

Зазначає, що будучи засудженим вироком суду до довічного позбавлення волі, на даний час відбув майже 19 років в умовах з максимальним рівнем безпеки, а тому подальше тримання під вартою, вважає порушенням Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, а також Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Посилаючись на рішення «Петухов проти України» переконаний, що воно підлягає застосуванню і у випадку апелянта, бо національні суди України повинні застосовувати практику ЄСПЛ, як джерело права. Не дивлячись на те, що норми КК України передбачають такий вид покарання як довічне позбавлення волі, проте його застосування суперечить нормам вищої юридичної сини, яким є вказане Рішення ЄСПЛ. Саме за цих підстав, покарання яке відбуває апелянт, має бути пом`якшене.

При розгляді справи апеляційним судом засуджений ОСОБА_8 підтримав вимоги поданої ним скарги та просив задовольнити.

Адвокат, який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 , просив скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову, якою задовольнити клопотання засудженого.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи засудженого та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора щодо законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 08 серпня 2003 року ОСОБА_8 засуджено до покарання у виді довічного позбавлення волі. Призначене вироком покарання у виді довічного позбавлення волі, ухвалою колегії суддів судової палати Верховного Суду України у кримінальних справах від 18.11.2003 року залишено без змін.

На даний час засуджений відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в Державній установі «Новгород-Сіверська установа виконання покарань (№31)».

Згідно п. 3 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», роз`яснено, що заміна не відбутої частини покарання більш м`яким на підставі частини першої статті 82 КК України може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.

Стаття 51 КК України визначає вичерпний перелік покарань, які судом можуть бути застосовані до осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, серед яких позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі зазначені як окремі покарання.

Таким чином, аналізуючи зміст статті 82 КК України місцевий суд вірно зазначив, що законодавством передбачено можливість заміни покарання у виді позбавлення волі на певний строк більш м`яким покаранням, при цьому заміна більш м`яким покаранням такого покарання, як довічне позбавлення волі, не передбачена.

Разом з тим, місцевий суд правильно вказав, що заміна призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі можлива виключно у порядку ст. 87 КК України, тобто шляхом помилування.

Відповідно до роз`яснень п.3 та п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким щодо осіб, які засуджені до довічного позбавлення волі не застосовується.

При постановленні ухвали, суд першої інстанції проаналізував норми національного законодавства, практику Європейського суду з прав людини та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого.

Не можуть бути взяті до уваги доводи апеляційної скарги про те, що довічне позбавлення волі є жорстоким поводженням, та його застосування суперечить нормам Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, враховуючи наступне.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 15 травня 2019 року у справі № 757/12726/18-ц звернула увагу на те, що 12 березня 2019 року ЄСПЛ ухвалив рішення у справі «Петухов проти України». У цьому рішенні Європейський Суд визнав, що довічне позбавлення волі засудженого без гарантування йому права перегляду вироку в частині скорочення строку відбування такого покарання та перспективи можливого звільнення суперечить ст. 3 Конвенції. Для вирішення цієї проблеми держава повинна буде вжити заходи загального характеру: реформувати систему перегляду вироків щодо осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, так, щоби гарантувати у кожному конкретному випадку дослідження того, чи ґрунтується їх тривале ув`язнення на законних пенологічних підставах, а також, щоби дати можливість цим засудженим з певною мірою визначеності передбачити, що вони мають зробити для того, аби питання про їхнє звільнення було розглянуте, та за яких саме умов відповідно до стандартів, вироблених у практиці ЄСПЛ (§194).

Однак, на даний час система перегляду вироків щодо осіб, засуджених до довічного позбавлення волі не реформована, зміни до законодавства не внесені, тому на даний час відсутні підстави для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким особам, що відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в своєму рішенні від 08.07.2020 про перегляд судових рішень на підставі рішення ЕСПЛ у справі «Петухов проти України № 2», дійшла висновку, що довічне позбавлення волі як пропорційний та справедливий вид покарання за скоєння найтяжчих злочинів не суперечить ідеї людської гідності, яка лежить в основі Європейської конвенції про захист прав та основних свобод людини, та не являє собою порушення ст. 3 цієї Конвенції.

Велика Палата Верховного Суду, розглянувши кримінальну справу з підстав встановлення рішенням ЄСПЛ від 12.03.2019 у справі «Петухов проти України № 2» зауважила, що в національному законодавстві України існує суттєва законодавча прогалина, що стосується врегулювання можливості звільнення осіб, засуджених до довічного позбавлення волі. Однак заповнення прогалин у нормативно-правових актах, прийняття законів, внесення до них змін і доповнень, узгодження їх положень між собою є прерогативою законодавчої влади і не належить до повноважень суду будь-якої інстанції.

При цьому, суд звертає увагу на те, що в своїй апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 фактично просить змінити вирок апеляційного суду ухвалу Верховного Суду України щодо нього та призначити йому інше (строкове) покарання.

Однак ч. 2 ст.22 КПК України вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини призначеного йому покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на конкретний строковий термін, а тому подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404-405, 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 10 лютого 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини призначеного йому покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Ухвала апеляційного суду вступає в закону силу негайно після її проголошення і подальшому оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4