Справа № 299/1637/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.10.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді матеріали контрольного провадження 11-кп/4806/510/22 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 08.09.2022.

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_6 та продовжено строк тримання під вартою на 60 діб, до 06.11.2022 включно, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.125, ч.1 ст.186 КК України, відомості про які 25.01.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000041.

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що кримінальне провадження, внесене 25.01.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000004 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.125, ч.1 ст.186 КК України, знаходиться в провадженні Виноградівського районного суду Закарпатської області.

Відповідно до обвинувального акта, 24.01.2022, приблизно о 20 год. ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , затіяв сварку зі своїми гостями ОСОБА_8 та її чоловіком ОСОБА_9 , яких він запросив додому, щоб разом розпивати спиртні напої, після чого гості вирішили піти додому. Не погодившись із рішенням ОСОБА_8 та її чоловіка ОСОБА_9 про необхідність повернення додому, ОСОБА_5 зачинив ворота на території дворогосподарства та заштовхав їх до коридорного приміщення будинку, де в ході сварки схопив ОСОБА_9 за верхній одяг, повалив на підлогу та реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_9 , почав наносити удари стиснутими в кулак руками в область обличчя потерпілого, який лежав у безпорадному стані, після чого продовжив наносити удари взутими ногами у ділянку голови, внаслідок отримання яких ОСОБА_9 помер. Після чого, у вищевказаному місці ОСОБА_5 відкрито заволодів коштами своєї бабусі потерпілої ОСОБА_10 у розмірі 3500 доларів США.
Прокурор у судовому засіданні подав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки такий закінчився 11.09.2022, а ризики, передбачені ст.177 КПК України не відпали, не зменшились і не втратили своєї актуальності на момент

-2-

розгляду клопотання, що унеможливлює застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Дослідивши доводи клопотання, викладені в обвинувальному акті відомості щодо обставин, за яких скоєні кримінальні правопорушення та особи обвинуваченого, суд першої інстанції, взяв до уваги наявність ризиків, визначених ст.177 КПК України, а саме ймовірність того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може впливати на потерпілого та свідків, продовжувати протиправну діяльність; ухилятися від суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Розглядаючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, суд виходив з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень, а також прийняв до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у вигляді взяття під варту, не відпали. На підставі вищевикладеного, суд вважав, що в даному кримінальному провадженні слід продовжити обвинуваченому захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 вказує на те, що ухвала суду від 08.09.2022 є незаконною, просить її скасувати та обрати відносно нього запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі,а саме у вигляді домашнього арешту. Стверджує, що місцевий суд залишив поза увагою той факт, що він одружений, на утриманні має 7 малолітніх дітей, що він тривалий час хворіє, наразі потребує оперативного втручання, тому судове рішення щодо доцільності тримання його під вартою є порушенням його права на свободу та особисту недоторканість, що суперечить Конституції України. На його думку, ні прокурором у клопотанні, ні судом в ухвалі не доведено існування ризиків, передбачених ч.ч.1,3 ст.177 КПК України, та такі не підтверджуються жодними об`єктивними доказами. Прокурор не долучив до клопотання будь-яких характеризуючи його особу даних, що позбавило суд можливості належним чином оцінити його особу. Зазначає, що він немає жодного наміру впливати на свідків, зобов`язується дотримуватись належної процесуальної поведінки та виконувати покладені на нього обов`язки. Також вказує на те, що зі змістом клопотання його не ознайомлено, що також вважає порушенням його права на захист.
Апеляційна скарга розглядається у відсутності прокурора, захисника, неявка яких з огляду на положення ч.4 ст.422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що прокурор, захисник, не виявили бажання брати участь у розгляді апеляційної скарги. Крім того, апеляційний суд враховує клопотання обвинуваченого про розгляд його апеляційної скарги у відсутності захисника та прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали контрольного провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

-3-

Відповідно до ч.4 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.
У відповідності до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного,обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, місцевий суд повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177-178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

Суд першої інстанції, вирішуючи клопотання прокурора про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Зі змісту ст.199 КПК України вбачається, що слідчий суддя продовжує строк тримання під вартою за умови, що прокурор, слідчий доведуть існування заявлених ними ризиків, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; та наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання сторони обвинувачення, суд дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою. Прокурором доведено, що заявлені ним в клопотанні ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшилися й виправдовують подальше тримання ОСОБА_5 під вартою, натомість даних, які б свідчили про відсутність цих ризиків, обвинуваченим не надано.

-4-

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 на строк до двох місяців включно до 06.11.2022, колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим ( ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку та двох злочинів, один із яких віднесено до особливо тяжких, за що йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років), дані про особу обвинуваченого (відповідно до ст.89 КК України не судимий, одружений, непрацюючий, постійного джерела доходів не має), відсутність обставин, які би перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою та необхідність проведення судом необхідних процедурних (процесуальних) дій, у тому числі й допиту свідків, які наразі судом не допитувалися, а також дослідження зібраних стороною обвинувачення доказів.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду про існування вказаних стороною обвинувачення, передбачених ч.ч.1,3 ст.177 КПК України ризиків, а саме: обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, з огляду на те, що такі наразі судом ще не допитувалися; враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 , у разі доведення його вини, стороною обвинувачення доведено існування ризику переховування ОСОБА_5 від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; враховуючи кількість кримінальних правопорушень, у вчинені яких обвинувачується ОСОБА_5 , та обставини, за яких такі вчинено, є підстави вважати про можливість обвинуваченого перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Наведені вище обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать і про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 під час судового провадження та запобігання вищевказаних ризиків, які продовжують існувати, при цьому стороною захисту, в свою чергу, не спростована наявність таких. Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що обвинуваченим не надано жодних доказів, зокрема й даних про його особу, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, не ухилятиметься від суду, не впливатиме на свідків чи інших учасників кримінального провадження, не перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином, і що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

-5-

З огляду на вищевказане, доводи апеляційної скарги про те, що жодних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які посилався прокурор у клопотанні не існує, - колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.
При цьому, апеляційний суд вважає, що обраний ОСОБА_5 запобіжний захід із врахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості інкримінованих йому діянь, а також тяжкості можливого покарання та виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що висновки суду про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 є обґрунтованими та правильними. Саме цей запобіжний захід зможе запобігти настанню вищеописаних ризиків, забезпечить дієвість кримінального провадження та належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 .
Щодо посилання ОСОБА_5 на дані про його особу, зокрема про його сімейний стан, та наявність на утриманні сім дітей, то на думку апеляційного суду, з огляду на суспільну небезпечність інкримінованих йому кримінальних правопорушень, вони не є визначальними аргументами для обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу, оскільки не зменшують встановлені ризики та не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної його процесуальної поведінки. До того ж такі твердження обвинуваченого не підтверджені жодними доказами.

Разом з тим, фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_5 умисних злочинів, з яких один особливо тяжкий, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, кількості доведених ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, спростовує доводи апеляційної скарги про необґрунтоване продовження застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, колегія суддів бере до уваги і те, що доказів, які б підтверджували факт наявності в обвинуваченого таких захворювань, що виключають тримання його під вартою, у тому числі й відповідних висновків компетентних посадових осіб, у ході апеляційного розгляду не встановлено й на такі не посилається обвинувачений в апеляційній скарзі і не посилався під час її розгляду.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що він зі змістом клопотання прокурора не ознайомлений, що порушені його права на захист, колегія суддів відхиляє, оскільки такі спростовуються матеріалами судового провадження, з яких убачається, що обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник брали участь у розгляді вказаного клопотання.
Щодо посилання ОСОБА_5 на те, що він не має намірів переховуватися від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати у будь-який спосіб кримінальному провадженню, апеляційний суд відхиляє як такі, що також не впливають на висновок суду про необхідність продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою і не дають підстав для зміни йому запобіжного заходу на більш м`який.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги у цій частині, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, а також незаконно впливати на потерпілу сторону, свідків, експертів, однак, обставини, за яких вчинені кримінальні правопорушення, їх особлива тяжкість та інші наведені вище обставини, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

-6-

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ухвала суду про задоволення клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 є обґрунтованою, законною, постановлена з дотриманням вимог статей 177,178,183 КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженим та оціненими судом, а тому апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст.26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст.404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.404,405,407,418,422-1 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 08.09.2022, щодо нього,- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: