ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1881/22 Справа № 204/3199/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2022 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2022 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

якою відмовлено у задоволені клопотання засудженого про умовно дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИЛА:
З апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 вбачається, що він не згоден з ухвалою суду та просить застосувати до нього ст.81 КК України.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що він на цей час перебуває на лікуванні в Дніпровській багатопрофільній лікарні при ДУ Дніпровська установа виконання покарань №4, а також, що під час його перебування в ДУ Синельниківська виправна колонія №94 він був працевлаштований, має заохочення та погашені стягнення.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2022 року відмовлено у задоволені клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, засуджений ОСОБА_7 за період перебування в місцях позбавлення волі мав 5 стягнень, має одне заохочення, характеризується негативно, не залучений до праці, окрім того, засуджений неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення, а саме злочини проти власності, громадського порядку та моралі, що свідчить про систематичне вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_7 та небажання ставати на шлях виправлення після відбуття покарання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні не надано жодних доказів виправлення засудженого ОСОБА_7 , а тому відсутні підстави для застосування ст. 81 КК України.

Заслухавши доповідь судді, засудженого, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення, суд повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов вмотивованого висновку про відмову у застосуванні щодо засудженого умовно-дострокового звільнення від відбуття призначеного покарання, пославшись на те, що засуджений не довів свого виправлення, з чим погоджується колегія суддів.
Застосування положень ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду.

Так, судом першої інстанції встановлено, що згідно із характеристикою, яка міститься в матеріалах особової справи, засуджений ОСОБА_7 за час його перебування в слідчому ізоляторі №4 м. Дніпра характеризувався посередньо, мав 1 стягнення. Під час перебування в ДУ Синельниківська виправна колонія № 94 характеризується негативно. На виробництві установи не працевлаштований. Має 5 стягнень та 1 заохочення. Не приймає участі в реалізації програм диференційованого впливу. Проведено підсумкову оцінку ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, за результатами якої визначено ступінь рівня ймовірної небезпеки для суспільства як середній.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про не доведення засудженим свого виправлення.
Так, за весь період відбування покарання, засуджений мав 5 стягнень, які хоч і є погашеними, однак характеризують його поведінку протягом всього періоду відбування покарання, окрім того, останнє стягнення було отримано лише 17.12.2021 року.
Крім того, наявність у ОСОБА_7 лише одного заохочення за весь період відбування покарання, початок якого рахується з 24.04.2019 року, не свідчить про те, що засуджений своєю поведінкою довів своє виправлення.
Посилання засудженого на те, що він під час його перебування в ДУ Синельниківська виправна колонія №94 був працевлаштований є безпідставним, оскільки судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 на виробництві установи не був працевлаштований.
Твердження засудженого про те, що він перебуває на лікуванні в Дніпровській багатопрофільній лікарні при ДУ Дніпровська установа виконання покарань №4 є необгрунтованим, оскільки матеріали провадження не містять документів на підтвердження того, що ОСОБА_7 за станом здоров`я не може відбувати покарання.
Разом з цим, слід зазначити, що при наявності хвороби, що перешкоджає відбуванню покарання, до засудженого може бути застосовано звільнення від покарання за хворобою відповідно до положень ст.84 КК України.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання, оскільки відсутні достатні підстави стверджувати, що засуджений ОСОБА_7 протягом строку відбування покарання довів своє виправлення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги засудженого не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, тому у задоволенні вимог його апеляційної скарги слід відмовити.
Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів і підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2022 року залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2022 року щодо засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4