Справа № 462/1567/22
провадження 1-кп/462/331/22
У Х В А Л А

07 червня 2022 року Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілих - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

особи, стосовно якої розглядається клопотання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Львові клопотання про застосування примусового заходу медичного характеру відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Львова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками вчинення суспільно-небезпечного діянння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

встановив:

Слідчий СВ Відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором звернулася до суду із клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 , мотивуючи тим, що останнім вчинено суспільно-небезпечні діяння, які підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, під час вчинення яких ОСОБА_7 також страждав хронічним психічним захворюванням у формі параноїдальної шизофренії, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Так, 02 грудня 2021 року, близько 08 год. 30 хв., ОСОБА_7 прибув до Храму Воздвиження Чесного Хреста смт. Рудно, що розташований за адресою: м. Львів-Рудно, вул. Мазепи, 1, де грубо порушуючи громадський порядок та виражаючи явну неповагу до існуючих правил та норм поведінки в суспільстві, що супроводжувалося особливою зухвалістю, а саме грубим порушенням громадського порядку, поєднаним із застосуванням предметів, заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень, вчинив хуліганські дії по відношенню до потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Так, неправомірні хуліганські дії ОСОБА_7 виразилися у тому, що він перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , прийшов до дверей храму, де працює потерпілий парох храму ОСОБА_6 , безпричинно, використовуючи надуманий привід, почав виражався словами нецензурної лексики та розпилив частину вмісту газового балончика, в якому знаходилась речовина подразнюючої дії капсаїцин, в напрямку обличчя потерпілого. Продовжуючи свої суспільно небезпечні діяння, ОСОБА_7 у невстановленому місці, взяв раніше заготовлену господарську сокиру, з якою повернувся до Храму Воздвиження Чесного Хреста смт. Рудно, де безпідставно наніс 4 удари сокирою по капоту автомобіля марки «Jeep», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_6 , та знаходився на подвір`ї території храму, в результаті чого, наніс пошкодження вказаному автомобілю у вигляді вм`ятин та пошкодження лакофарбового покриття. Побачивши вказані дії, потерпілий ОСОБА_6 зробив зауваження в адресу ОСОБА_7 , після чого останній, погрожуючи сокирою направився в напряму до потерпілого ОСОБА_6 , який побоюючись за своє життя та здоров`я, зачинився в приміщенні храму. Після цього, ОСОБА_7 , підійшовши до дверей храму, наніс один удар по зачинених дверях та один удар по вікну храму, в якому заховався потерпілий ОСОБА_6 , після чого ОСОБА_7 в черговий раз підійшов до вищевказаного транспортного засобу та наніс ще один удар сокирою по капоту автомобіля. В подальшому, коли ОСОБА_7 повертався від храму Воздвиження Чесного Хреста, він зустрів на подвір`ї храму потерпілого ОСОБА_5 та продовжив свої суспільно-небезпечні діяння, які виразились в тому, що після розмови з останнім він почав махати в його сторону сокирою, однак потерпілий ОСОБА_5 , переживаючи за власне життя та здоров`я, взявши палку, яка знаходилась на подвір`ї біля котельні храму Воздвиження Чесного Хреста почав захищатись від неправомірних дій ОСОБА_7 . Після цього, ОСОБА_7 затримано працівниками поліції на місці події.

Під час судового розгляду прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, покликаючись на мотиви такого, яке просить задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечив, проте вважає невірною кваліфікацію вчинених дій за ч. 4 ст. 296 КК України.

ОСОБА_7 в судовому засіданні послався на те, що він не пам`ятає згаданих подій, зазначивши, що балончік з газом носить завжди при собі, а сокиру взяв пізніше.

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , допитані в судовому засіданні підтвердили всі обставини, викладені в клопотанні.

Заслухавши доводи учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження, суд дійшов висновку, що клопотання підставне і підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечних діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України знайшло своє підтвердження в ході дослідження доказів під час судового розгляду, а саме: протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, протоколами огляду місця події від 02.12.2021 року, протоколами огляду предметів, постановами про визнання речовими доказами.

Разом з тим, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №17 від 24.02.2022 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час страждає хронічним психічним захворюванням у формі параноїдальної шизофренії, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Під час інкримінованого йому діяння ОСОБА_7 також страждав хронічним психічним захворюванням у формі параноїдальної шизофренії, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Частиною 2 ст.19 КК України передбачено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Як вбачається із змісту ст.92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до ст.93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно із ч.2 ст.94 КК України, надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Відповідно до ч.1 ст.503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Відповідно до ст.512 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосування, а в силу ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Суд вважає правильною кваліфікацію за ч.4 ст.296 КК України, оскільки ОСОБА_7 , вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, використовуючи газовий балончік та сокиру. Тобто використовуючи інші предмети, спеціально пристосовані та заздалегідь заготовлені для нанесення тілесних ушкоджень

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що суспільно небезпечні діяння, які підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України мали місце і вчинені в стані неосудності ОСОБА_7 , який за своїм психічним станом і характером суспільно небезпечних діянь потребує застосування примусового заходу медичного характеру, в зв`язку з чим, з метою обов`язкового лікування та запобігання вчинення останнім суспільно небезпечних діянь, слід застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у вигляді поміщення до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.369-372, 503, 512, 513 КПК України, ст.92-94 КК України, суд

постановив:

Клопотання задоволити.

Застосувати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді поміщення до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Речові докази: металевий балончик з пластмасовою кришкою чорного кольору (розпилювач) на якому наявна наліпка синього кольору на якій наявний напис білого кольору «Policyjny Gaz», сокиру із дерев`яною рукояткою знищити; цифрові носії CD-диски залишити при матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: (підпис). З оригіналом згідно.

Суддя: