Провадження № 274/1893/22
УХВАЛА Провадження № 1-кп/0274/508/22

І м е н е м У к р а ї н и
23.05.22 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання . ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 274/1893/22 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Райгородок Бердичівського району Житомирської області, громадянина України, з вищою аграрною освітою, розлученого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , має інвалідність 3 групи загального захворювання, не працює, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ч. 4 ст. 296 КК України,

за участі прокурора . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4

захисника . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5

обвинуваченого . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

02.05.22 до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 296 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.04.22 за № 0000207. Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості від 29 квітня 2022 року.

Як зазначено у угоді та обвинувальному акті: «Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.04.2022 близько 16 год. ОСОБА_3 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за адресою: АДРЕСА_3 , а саме у дворі загального користування, використовуючи малозначний привід, вчинив конфлікт із ОСОБА_6 , після чого одразу вийняв із внутрішньої кишені куртки належний йому пістолет марки «ПМР» калібру 9 мм № НОМЕР_1 із набоями, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, нехтуючи загально прийнятими нормами моралі, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, з хуліганських мотивів, усвідомлюючи, що на даний час в Україні введено військовий стан та там знаходяться інші мешканці двору, здійснив три хаотичні постріли у повітря, тим самим грубо порушив громадський порядок, спокій громадян та створив реальну загрозу для їх життя та здоров`я.».

Підготовче судове засідання судового провадження призначено ухвалою від 03.05.22.

Відповідно до п. 1) ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України. Суд звертає увагу, що законодавцем передбачено виключно два рішення, які має право приймати суд на цій стадії за результатами розгляду угоди по суті: 1) або затвердити угоду, або 2) відмовити у її затвердженні і повернути кримінальне провадження для продовження досудового розслідування. Будь-які інші рішення відповідно до норми закону бути прийнятими судом не можуть.

Згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угодами сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

В ч. 7 ст. 474 КПК України встановлено, що суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

В судовому засіданні обвинувачений після оголошення угоди, з`ясування судом на підставі ч. 4 ст. 474 КПК України у обвинуваченого, чи розуміє він характер обвинувачення, вказав, що вину визнає, але мотивів явної неповаги до суспільства у нього не було, своїми діями нікому загрози для життя чи здоров`я не створював.

Крім того, оцінюючи угоду за критерієм наявності фактичних підстав для визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Так, кримінальна відповідальність за ст. 296 КК України настає за хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. Термін «грубе порушення» є оціночною категорією. Його предметний зміст залежить від конкретних обставин вчинення винним діяння. Такими закон визначає лише ті дії, якими спричинено істотну шкоду громадському порядку. Слід мати на увазі, що саме порушення громадського порядку ще не свідчить про вчинення кримінально караного хуліганства. При вирішенні питання про відмежування кримінально караного хуліганства від дрібного слід виходити з того, що якщо грубе порушення громадського порядку не супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, його необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство за ст. 173 КУпАП (п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22.12.06 «Про судову практику у справах про хуліганство»).

Теорією кримінального права, вкрай тривалою, сталою судовою практикою визначено, що за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, нахабне поводження, буйство, бешкетування, яке супроводжувалось насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла. Хуліганством, яке супроводжувалось винятковим цинізмом, можуть бути визнані дії, поєднані з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі, наприклад, проявом безсоромності чи грубої непристойності, знущанням над хворим, дитиною, особою похилого віку або такою, яка перебувала у безпорадному стані, та ін. (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22.12.06 «Про судову практику у справах про хуліганство», постанови Верховного Суду від 03.07.19 у справі № 288/1158/16-к, від 15.03.18 у справі № 355/1256/16-к, від 14.11.19 у справі № 520/14489/16-к, від 23.06.20 у справі № 295/1023/18 та ін.).

Дії ОСОБА_7 органами обвинувачення кваліфіковано як кримінально каране хуліганство за ознакою особливої зухвалості, однак жодних критеріїв такої ознаки у діях ОСОБА_7 органи обвинувачення не встановили і в угоді та обвинувальному акті не зазначають.

Крім того, вирішуючи питання щодо наявності в діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки хуліганства, як застосування вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, слід враховувати, що ця ознака має місце лише в тих випадках, коли винний за допомогою названих предметів заподіяв чи намагався заподіяти тілесні ушкодження або коли використання цих предметів під час учинення хуліганських дій створювало реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян (п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22.12.06 «Про судову практику у справах про хуліганство», постанова ВС від 10.07.18 у справі № 463/5277/16-к та ін.).

Дії ОСОБА_7 органами обвинувачення кваліфіковано як кримінально каране хуліганство з використанням предмету для відстрілу гумових куль у зв`язку з тим, що він здійснив три хаотичні постріли у повітря, чим, на думку обвинувачення, створив реальну загрозу для життя та здоров`я громадян. Це могло б бути, якщо б там у повітрі, були люди (наприклад, парашутисти, пролітав літак, люди б навчилися літати тощо), однак органи обвинувачення цього не встановили і в угоді та обвинувальному акті не зазначають.

Зрозуміло, що на даний час всі знервовані, перебувають у стресовому стані через війну Російської Федерації проти України, що правоохоронні органи зобов`язані вживати додаткових заходів для підтримання громадського порядку, однак при цьому не потрібно перегинати палицю, використовувати ситуацію для створення показників на людях і безпідставно притягувати осіб до кримінальної відповідальності за дрібні проступки. За логікою угоди та обвинувального акту людей потрібно позбавляти волі лише за перебування у громадському місці у стані сп`яніння та створення звуків, розцінених іншими як постріли, без будь-якої шкоди від таких дій, тобто, наприклад кидання петард, брязкання металом, програвання на аудіоносіях тощо. Звичайно, що це не так. Абсолютно всі дії ОСОБА_7 , які зазначено у угоді та обвинувальному акті і за які може настати відповідальність, передбачені законодавцем як проступки, які посягають на громадський порядок, але при цьому не є суспільно небезпечними. Зокрема, ст. 174 КУпАП прямо передбачено адміністративну відповідальність за стрільбу з вогнепальної, холодної метальної чи пневматичної зброї, пристроїв для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії в населених пунктах.

Отже, враховуючи позицію обвинуваченого, приймаючи до уваги наведені вище положення законодавства та судової практики, суд вбачає підстави для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості від 29 квітня 2022 року між прокурором ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_3 і захисником ОСОБА_5 , передбачені пунктами 1), 3), 6) ст. 474 КПК України.

Враховуючи положення частин 3, 4 ст. 314 КПК України, якими передбачено можливість оскарження ухвал суду за результатами підготовчого судового засідання виключно про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, ухвала про відмову в затвердженні угоди та повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись статтями 314-317, 369, 372, 469, 472, 474 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

в затвердженні угоди про визнання винуватості від 29 квітня 2022 року між прокурором Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_3 і захисником ОСОБА_5 - відмовити.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 296 КК України, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 20.04.22 за № 0000207 - повернути прокурору Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_8 для організації продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя ОСОБА_1