ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2256/22 Номер провадження 11-сс/814/324/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 06 квітня 2022 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини.
Ухвалою слідчого судді у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000183 від 03.04.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 про накладення арешту на вилучені в ході огляду від 03.04.2022 речові докази:

-автомобіль марки Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору та ключі від нього, який перебував у фактичному володінні та користуванні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 , видане на автомобіль марки Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору на ім`я ОСОБА_8 .

Згідно з клопотанням та ухвалою слідчого судді, у провадженні СД Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000183 від 03.04.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 03.04.2022 близько 13:00 години, в ході перевірки працівниками патрульної поліції УПП в м. Полтава, за адресою: м. Полтава, вул. Нижньомлинська, 25, було виявлено свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_8 з ознаками підробки.

03.04.2022 з 13.28 до 13.32 годин під час проведення огляду за адресою: м. Полтава, вул. Ціолковського, 2 було виявлено автомобіль Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору, водієм якого є ОСОБА_7 . Остання, на вимогу поліцейських, надала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_8 з явними ознаками підробки. Автомобіль Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 (номер кузову НОМЕР_3 ) сірого кольору було вилучено та доставлено на спец майданчик, що за адресою: АДРЕСА_2 . Також було вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 видане на автомобіль марки Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору на ім`я ОСОБА_8 , яке було поміщено до паперового спец. пакету «Національна поліція України Головне слідче управління» з відповідними написами та підписами та ключі від автомобіля, які були поміщені до спец. пакету «Національна поліція України Головне слідче управління» № INZ1081674.

Мотивуючи рішення про відмову в задоволенні клопотання, слідчий суддя послався на ст. 169 КПК України, зазначивши що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України, ч. 6 ст. 173 КПК України, а клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої було вилучено. Вказав, що майно має статус тимчасово вилученого майна та ухвала про легалізацію проведеного огляду 03.04.2022 відсутня, крім того, у клопотанні не зазначено вид накладення арешту, також, додані до клопотання документи не завірені належним чином, у зв`язку з чим слідчий суддя прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи , яка її подала.
В поданій апеляційній скарзі прокурор Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на автомобіль Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору та ключі від нього, який перебував у фактичному володінні та користуванні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з позбавлення права на його відчуження, розпорядження та користування; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 видане на автомобіль марки Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору на ім`я ОСОБА_8 .

Вказує, що дізнавачем Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області тимчасове вилучення майна проведено 03.04.2022 (у неділю), прокурором у кримінальному провадженні 04.04.2022 (в понеділок) до суду направлено клопотання про накладання арешту на майно. Отже, клопотання про арешт тимчасово вилученого майна подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.

Крім того, 03.04.2022 дізнавачем Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 проведено огляд автомобіля за участю власника (користувача) автомобіля ОСОБА_7 та остання надала заяву про те, що дозволяє працівникам поліції огляд автомобіля Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 , що розташований по вул.Ціолковського, 2 в м. Полтава.

Також вказує, що ОСОБА_7 надала розписку про добровільну видачу працівникам поліції свого автомобіля Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 , ключів від нього та свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 .

Прокурор звертає увагу, що працівниками поліції проведено було тільки поверхневий огляд автомобіля, огляд салону та багажнику автомобіля не здійснювався. У зв`язку з чим, дотримано вимоги ст.ст. 233, 237 КПК, оскільки ОСОБА_7 надано добровільну згоду на проведення огляду автомобіля.

Крім того вказує, що слідчим суддею також не враховано наявну підставу для задоволення клопотання, те, що автомобіль Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував у фактичному володінні та користуванні з листопада 2021 року у ОСОБА_7 , являється «двійником» автомобіля Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого з 2016-2017 року є ОСОБА_8 .

Також, вилучене під час огляду 03.04.2022 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 має явні ознаки підробки. На даний час свідоцтво направлене на проведення технічної експертизи. Крім того, СД Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000188 від 06.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України. Прокурором прийнято рішення про об`єднання кримінальних проваджень під єдиним номером №0000183.

Позиції інших учасників судового провадження.
До суду апеляційної інстанції учасники судового провадження не з`явилися, звернулися із заявами про розгляд скарги у їхню відсутність.

Мотиви суду.
Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський проти Польщі» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

В силу ч. 2 ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, стаття 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, у якій наведено визначення речових доказів, якими є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя районного суду не звернув уваги на невідповідність клопотання прокурора про накладення арешту на майно вимогам ст. 171 КПК України, в якому були наведені суперечливі доводи щодо мети та підстав накладення такого арешту.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді апеляційним судом встановлено, що до матеріалів клопотання прокурором, при зверненні до слідчого судді, не було долучено доказів, які б обґрунтовували всі доводи на які посилається прокурор, зокрема, копія свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_8 з ознаками підробки, фототаблиця до протоколу огляду від 03.04.2022, довідка чи висновок експерта про невідповідність бланка свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії та номеру НОМЕР_2 аналогічним бланкам документів, які знаходяться у офіційному обігу.

Окрім того, додані до клопотання копії документів не завірені належним чином та в прохальній частині клопотання не зазначений спосіб накладення арешту на майно.

За таких підстав, враховуючи не дотримання прокурором положень ст. 171 КПК України, слідчий суддя районного суду мав керуватися вимогами ч. 3 ст. 172 КПК України та повинен був повернути клопотання прокурору для усунення недоліків.

Разом з тим, не звернувши уваги на недоліки клопотання прокурора, слідчий суддя прийняв його до провадження, розглянув клопотання та постановив оскаржуване рішення, яке не відповідає положенням ст.ст. 2, 7, 170, 173 КПК України.

Вказані обставини перешкодили слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

З огляду на відсутність в клопотанні прокурора вимоги щодо визначення порядку накладення арешту на майно, що свідчить про невідповідність клопотання вимогам КПК України, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості прийняти рішення по суті клопотання, що обумовлює необхідність повернення клопотання прокурору для усунення недоліків.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги невідповідність клопотання прокурора вимогам ст. 171 КПК України, яка не була усунута слідчим суддею районного суду в порядку ч. 3 ст. 172 КПК України, та приймаючи до уваги повідомлення прокурора про те, що кримінальне провадження на даний перебуває на стадії досудового розслідування, що дає можливість прокурору усунути недоліки клопотання та повторно звернутися до слідчого судді районного суду з клопотанням про накладення арешту на майно, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню, з прийняттям нової ухвали про повернення клопотання про арешт майна прокурору для усунення недоліків, з підстав його невідповідності вимогам ст. 171 КПК України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 06 квітня 2022 року скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000183 від 03.04.2022, повернути прокурору Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали апеляційного суду, протягом 72 годин з моменту отримання копії даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4