ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника засудженої ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , викладеним в апеляційній скарзі, про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2020 року щодо ОСОБА_5 , -
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_7
прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_6
в режимі відеоконференції
засудженої ОСОБА_5
ВСТАНОВИЛА :
За ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2020 року задоволено подання Новокодацького районного відділу філії ДУ Центр пробації у Дніпропетровській області про скасування іспитового строку та направлення засудженої ОСОБА_5 для відбування покарання, призначеного вироком суду.
10 червня 2022 року адвокат ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали. В обґрунтування посилається на те, що ОСОБА_5 про день та час проведення засідання повідомлена не була, у судовому засіданні не була присутня, а про існування вказаної ухвали дізналась під час розгляду справи у Кіровському районному суді м. Дніпропетровська, але ОСОБА_5 ще не повністю ознайомилась з матеріалами оскаржуваної ухвали, відповідно не могла належним чином оскаржити цю ухвалу.
Вислухавши захисника та засуджену які кожен окремо та разом просили задовольнити клопотання, прокурора, який заперечував про його задоволення, перевіривши доводи клопотання, колегія суддів дійшла наступного висновку.
За вимогами ст. 395 КПК України апеляційна скарга може бути подана на ухвали суду першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення.
За змістом ч. 2 ст. 113, ст. 116 КПК України будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Згідно матеріалів справи, 22 січня 2020 року було проголошено оскаржувану ухвалу.
В матеріалах справи міститься розписка (а.с. 23) про те, що ОСОБА_5 було повідомлено про наявність відносно неї даної справи в суді, дату її розгляду, та остання зобов`язалась з`явитись до суду 14.01.2020 року о 09.00 год.
Також, на адресу ОСОБА_5 : АДРЕСА_1 , направлялись судові повістки, які повертались у зв`язку спливом терміну зберігання поштового повідомлення.
З наведеного вище слідує, що ОСОБА_5 була належним чином повідомлена та достемено обізнана про наявність відносно неї справи в суді першої інстанції, а також про дату її розгляду. При цьому, жодних клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_5 не надходило, жодного інтересу протягом майже двох років остання до результату розгляду справи відносно неї не проявила, що свідчить про втрату з боку засудженої інтересу до цієї справи.
Ствердження засудженої, що вона не мала можливості приходити до суду з причин того, що не їздили маршрутки є такими, що не підтверджуються матеріалами справи.
Отже, доводи клопотання захисника про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження через не обізнаність ОСОБА_5 про наявність відносно неї ухвали суду, не є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки в останньої були відсутні перешкоди для звернення до суду для ознайомлення з матеріалами справи та отримання копії судового рішення в межах строку на оскарження.
Даний висновок повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЕСПЛ у справі «Пономарев проти України» Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановления нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
В свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України (наприклад, Постанова ВСУ від 13 липня 2016 року по справі № 3-774гс16 (№ в ЄДРСРУ 58986625) так і судова практика Європейського суду з прав людини.
Враховуючи вищенаведене, відсутні об`єктивні підстави для визнання наведених в клопотанні засудженої причин пропуску строку поважними, а тому колегія суддів не знаходить підстав для поновлення строку апеляційного оскарження ухвали суду.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
З огляду на наведене, а також встановлених обставин, колегія суддів вважає, що в поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали суду слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.
Керуючись ст. ст. 399, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Відмовити в задоволенні клопотання захисника засудженої ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2020 року щодо ОСОБА_5 .
Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами невідкладно повернути особам, які її подали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4