Справа № 203/3382/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2022 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження №0001356, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 липня 2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бозаванд Ахсуйского района, Азербайджан, громадянина України, маючого вищу освіту, непрацюючого, одруженого, який має на утриманні малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИВ:

22.04.2020 року, близько 18.40 годин, водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «Деу Ланос», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності, рухався в Центральному районі м. Дніпро по дворовому проїзду б. № 10, розташованого на вул. Андрія Фабра в напрямку проїзної частини вул. Андрія Фабра.

Під час руху ОСОБА_3 , проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, при виникненні небезпеки для руху у вигляді велосипеда «Стартер» під керуванням велосипедиста ОСОБА_7 , який рухався по тротуару справа на ліво за напрямком його руху, не вжив заходів до негайного зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, продовжив рух та в районі будинку №10 скоїв з ним зіткнення.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедисту ОСОБА_7 спричинені тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла, а саме: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою лівого колінного суглоба, який в посттравматичному періоді ускладнився розвитком гемартрозу та бурситу лівого колінного суглобу, які відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовлюю тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом - автомобілем «Деу Ланос» реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, який наголошує:

- п. 12.3 «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», невиконання якого, перебуває у причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 частково визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, та пояснив, що 22 квітня 2020 року керував авто Деу Ланос, виїжджаючи з арки, дуже повільно, за адресою: вул. Сєрова, буд.10, перед виїздом з арки зупинився, а в його авто в`їхав велосипед, яким керував ОСОБА_7 . Коли відбулось ДТП він одразу вийшов з авто та запропонував допомогу, на що потерпілий пояснив, що він не отримав пошкоджень, лише подряпав руки, та подивився в дзеркало машини, щоб переконатись, що з ним все гаразд. ОСОБА_7 почав фотографувати, авто на, що ОСОБА_9 який в той час підійшов до місця ДТП, сказав викликати поліцію. До того моменту, як приїхала поліція, ОСОБА_7 почував себе задовільно, а після приїзду поліції йому стало зле, та він сів біля стовпа. Швидка допомога прибула після приїзду поліції та ОСОБА_7 наполягав на госпіталізації. Про те, що у потерпілого при собі був ноутбук та телефон, які начебто пошкоджені через ДТП, вони дізнались через пів року. Цивільний позов не визнає в повному обсязі.

Крім часткового визнання обвинуваченим своєї вини у скоєному, його вина підтверджується поясненнями потерпілого ОСОБА_7 та свідків.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що 22.04.2020 року, рухаючись на роботу на велосипеді, по тротуару, а не по проїжджій частині, оскільки немає велосипедної доріжки, вважав це найбільш безпечним, приблизно о 18:30 годині, коли спускався вниз по вул. А. Фабра (Сєрова) з арки прибудинкової території виїхало авто та збило його, в зв`язку з чим, велосипед відкинуло на проїжджу частину, а він впав на асфальт. Після падіння він знаходився в шоковому стані, був розгублений та детально не пам`ятає обставини події. Після того, як він прийшов в себе, він бачив велосипед який лежить, та авто Деу сріблястого кольору. Якийсь невідомий чоловік казав йому поїхати звідси, а обвинуваченому прибрати авто з арки. Обвинувачений прибрав велосипед з проїжджої частини, в зв`язку з чим, він дістав телефон та почав фотографувати. Обвинувачений викликав поліцію. Коли приїхала поліція, він сидів на землі біля стовпа. Потім приїхала швидка допомога, яка його госпіталізувала. В той час, коли він знаходився на лікуванні, жодного разу до нього не приїхав, ані обвинувачений, ані поліція. Обвинувачений не надавав допомогу на лікування. У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, його сім`ї було важко, як матеріально так і морально. Всі турботи, по лікуванню та догляду за 3-х річною дитиною, лягли на плечі дружини. Цивільний позов просить задовольнити в повному обсязі.

В той час, коли він знаходився на лікуванні, йому прийшов виклик до суду та його було визнано винуватив в адміністративному правопорушенні, по факту ДТП. Погоджується з тим, що в ДТП присутня також і його вина. Під час ДТП захисних засобів, як головний шолом, наколінники чи налокітників не мав. Про пошкоджені речі його ніхто не питав, тому він нікому не повідомив.

Свідок ОСОБА_10 в суді під присягою пояснила, що в квітні 2020 року ввечері приблизно о 18:00 год. вона з колегами виходила з роботи за адресою АДРЕСА_2 , та сідали в авто, вона сіла з правого боку позаду, їх підвозив ОСОБА_3 . В авто їх було троє. Під час виїзду з арки, як зазвичай виїжджаючи дуже повільно оскільки видимість обмежена, на їх авто дуже швидко наїхав чоловік на велосипеді, авто виїхало з арки приблизно до лобового скла. ОСОБА_3 одразу ж вийшов з авто та почав надавати велосипедисту допомогу, піднімати його самого, та його сумку, пропонував звернутись за медичною допомогою, відвести у лікарню, на що потерпілий наполегливо відмовився. Після чого, потерпілий почав фотографувати авто, на запитання для чого він це робить, він пояснив, що викликає поліцію та вони розберуться. Коли приїхали поліцейські, потерпілий скаржився на біль у голові.

Свідок ОСОБА_11 в суді під присягою пояснила, що 22 квітня 2020 року вона разом із обвинуваченим, виїжджали з роботи вона сиділа зпереду. Приблизно о 18:30-18:40 виїжджали з арки, перед тим як виїхати на проїжджу частину вони призупинились, в той момент в бік авто в`їхав потерпілий. Після ДТП потерпілий був в шоковому стані, її колега-водій вийшов з авто, запропонував допомогу, запитав чи щось болить, на що потерпілий пояснив, що в нього нічого не болить, її колега підняв речі та велосипед. Потерпілого питали чи викликати швидку, але він відмовився. ОСОБА_3 на пару хвилин відійшов, в цей час потерпілий почав телефонувати та фотографувати авто. Коли ОСОБА_3 повернувся, потерпілий почав питати ОСОБА_3 , будемо вирішувати на місті, або будемо викликати поліцію, на що ОСОБА_3 сказав, що вже викликали поліцію та швидку. Потерпілий казав, що в нього болить голова, швидка його госпіталізувала. Коли виїжджали з арки, ОСОБА_3 дивився по бокам, вже темніло, фари у авто були увімкнуті, виїжджали дуже повільно, потерпілий рухався по тротуару. У потерпілого видимих пошкоджень не було.

Свідок ОСОБА_12 в суді під присягою пояснила, що 22 квітня 2020 року після шостої години вечора вона, дві дівчини та ОСОБА_3 який був за кермом, сіли в авто і почали виїжджати з арки на вул. Фабра. ОСОБА_3 рухався дуже повільно, зупинився, дивився по сторонам та почав рухатись на проїжджу частину, однак з гори швидко в`їхав велосипедист в авто. До велосипедиста підійшов ОСОБА_3 та допоміг йому піднятись, питав як його стан здоров`я та пропонував йому допомогу, на що потерпілий відмовився. Через деякий час потерпілий почав фотографувати авто. Зіткнення відбулось, коли авто виїжджало з арки. Швидкість велосипеда була велика тому, що він рухався з гори.

Свідок ОСОБА_9 в суді під присягою пояснив, що приблизно восени 2020 року, більш точного часу не пам`ятає, він знаходився на балконі офісу, та побачив що з боку проспекту Кірова набирає швидкість велосипед та рухається по тротуару ближче до стіни, та почув звук зіткнення, самого зіткнення не бачив.

Жоден зі свідків не зазначав про пошкодження будь-якого майна потерпілого ОСОБА_7 , окрім велосипеду.

Крім того, вина ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування письмовими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, а саме:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22.04.2020 року, схемою та фототаблицею до нього, згідно яких було оглянуто та зафіксовано місце дорожньо-транспортної пригоди, розташування учасників дорожнього руху (т.2 а.с.14-21);

- протоколом огляду від 10.08.2020 року, згідно якого встановлено носій інформації диск «VIDEX excellenti CD-R 52x700 MB 80 MIN». При встановлені диску до ноутбука марки «Соні», бачимо два відео файли «0-02-05-a19a9dd36e94c60742bef8c024605712e036cad65abac538af77b9cc3233d73e_3022f01e» та «0-02-05 78098cf4a020d72113f3759c41a4e9сабаd8c449f90404a8b57a25d3439b456d_8da64e2e» при ввімкненні відео фалу «0-02-05a19a9dd36e94c60742bef8c024605712e036cad65abac538af77b9cc3233d73e_3022f01e» бачимо, що запис здійснюється з відео-камери, яка розташована на будівлі б. № 10 розташованого в м. Дніпро на вул. А. Фабра. Під час огляду бачимо, що на відмітці 04-22-2020 18:55:39 в кадрі на тротуарі в районі б. № 10 стоїть патрульний автомобіль біля якого перебувають громадяни та по вул. А. Фабра з боку вул. Старокозацької в напрямку пр. Д. Яворницького рухається автомобіль швидкої медичної допомоги, на відмітці 04-22-2020 18:55:58 швидкої медичної допомоги під`їжджає до патрульного автомобіля та з автомобіля швидкої медичної допомоги з передньої правої двері виходить лікар, на цьому відео запис закінчується.

При ввімкненні відео фалу «0-02-05 78098cf4a020d72113f3759c41a4e9сабаd8c449190404a8b57a25d3439b456d_8da64e2е» бачимо, що запис здійснюється з відео-камери, яка розташована на будівлі б. № 10 розташованого в м. Дніпро на вул. А. Фабра. Під час огляду бачимо, що на відмітці 04-22-2020 18:32:18 в кадрі з`являється велосипед, який рухається по тротуару вул. А. Фабра 3 пр. Д. Яворницького, на відмітці 04-22-2020 18:32:21 в кадрі з`являється боку вул. Старокозацької в автомобіль світлого кольору який виїжджає з арки б. № 10 на тротуар та напрямку трапляється зіткнення між автомобілем та велосипедом, на відмітці 04-22-2020 18:32:23 автомобіль зупиняється та з передньої лівої дверки виходить водій (чоловік), на цьому відеозапис закінчується (т.2 а.с.77-78);

- відеозаписом з камери відеоспостереження, розташованої на будівлі б. №10, в м. Дніпро, вул. А.Фабра, який знаходиться на оптичному носії інформації, на якому зафіксована подія ДТП, що відбулася 22.04.2020 року. Під час судового розгляду кримінального провадження вказаний відеозапис переглянутий за участю учасників провадження у судовому засіданні (т.2 а.с.29);

- висновком судово-медичної експертизи №2472е від 07.09.2020 року, відповідно до якого, у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла, а саме: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою лівого колінного суглоба, який в посттравматичному періоді ускладнився розвитком гемартрозу та бурситу лівого колінного суглобу. Виявлені тілесні ушкодження спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), чи удару об такий (такі), якими не виключно, що могли бути виступаючі частини рухаючогося авто- та велозасобу, тобто за умов дорожньо-транспортної події. Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, дані медичної документації, дані консультативного висновку спеціаліста лікаря-травматолога можливо вказати, що вони спричинені незадовго до надходження на стаціонарне лікування в КНП «МКЛ№16» ДМР» (22.04.2020р.), тобто і в термін на який вказує обстежений та вказано в постанові слідчим. За своїм характером виявлені у нього тілесні ушкодження відносяться до середнього ступеня тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), на підставі пункту 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ/України від 17.01.1995 року, №6 (т.2 а.с.61-64);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 07.08.2020 року, фототаблицею та схемою до нього від 07.08.2020 року, проведеного в присутності понятих, під час якого, ОСОБА_3 розповів та відтворив обставини ДТП, яка сталася 22.04.2020 року на вул. А.Фабра (Сєрова) (т.2 а.с.65-71).

- висновком судової автотехнічної експертизи № 19/104-9/2/965 від 20.08.2020 року, відповідно до якого, в даній дорожній обстановці водій «Деу Ланос» ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху. При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «Деу Ланос» ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з настанням даної ДТП. В умовах місця події, водій автомобіля «Деу Ланос» ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти вказаній ДТП своєчасним застосуванням екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця зіткнення (т.2 а.с.74-76).

Оцінюючи зазначені показання свідків, обвинуваченого та потерпілого з точки зору їх належності та допустимості, суд вважає, що вказаним критеріям вони відповідають. Зазначені покази є логічними, послідовними та такими, що узгоджуються між собою та з іншими наявними по справі доказами.

Наведеними доказами, дослідженими та оціненими судом з точки зору їх належності, допустимості та достатності, підтверджується недотримання обвинуваченим ОСОБА_3 вимог п.12.3 Правил дорожнього руху, що перебуває в причинно-наслідковому зв`язку з виникненням даної ДТП, в результаті якої, потерпілому ОСОБА_7 спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Отже, оцінивши в сукупності досліджені докази, дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Суд не приймає до уваги пояснення свідків та обвинуваченого про те, що перед виїздом з арки ОСОБА_3 зупинився та впевнився у безпечності подальшого руху автомобілю, оскільки вони спростовуються переглянутим у судовому засіданні відеозаписом та поясненнями самого ОСОБА_3 , який під час допиту пояснив, що перед виїздом з арки подивився лише наліво, направо не дивився.

Суд, також, зазначає про те, що протиправність дій велосипедиста ОСОБА_7 не виключає винуватість ОСОБА_3 . Той факт, що внаслідок грубого порушення ПДР України ОСОБА_7 створив небезпеку для дорожнього руху, не викликає сумніву, однак, незалежно від причин виникнення небезпеки для руху або перешкоди, водій ОСОБА_3 зобов`язаний був дотримуватися вимог п.12.3 ПДР України та застосувати своєчасне екстрене гальмування із зупинкою автомобіля до місця зіткнення.

Таким чином, посилання ОСОБА_3 на те, що небезпеку для руху, створив потерпілий, не звільняє водія ОСОБА_3 від виконання вимог вищезазначеного пункту Правил дорожнього руху.

Згідно ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, також, враховує тяжкість скоєного злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, на дату скоєння, класифікується, як злочин невеликої тяжкості, вчинений з необережності, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має на утриманні малолітнього сина, вину у скоєному визнав частково, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, не працевлаштований, а також, думку прокурора, потерпілого, його представника та захисника щодо виду та міри покарання, і вважає, що обвинуваченому має бути призначене покарання у виді обмеження волі, без позбавлення права керування транспортним засобом, визначеного санкцією статті Кримінального кодексу України у редакції Закону № 586-VII від 24 вересня 2008 року, яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення.

Поряд із цим, оскільки обвинуваченому ОСОБА_3 остаточно призначається покарання у виді обмеження волі, враховуючи дані про особу обвинуваченого, свою вину визнав частково, поведінку обвинуваченого після ДТП, який викликав швидку допомогу та поліцію, намагався надати допомогу потерпілому до їх приїзду, суд вважає за можливе, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 статті 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керування транспортними засобами, яке застосовується у випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з грубим або повторним порушенням порядку користування таким правом.

Оскільки санкція ч.1 ст.286 КК України передбачає альтернативу застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, тому питання про доцільність його призначення вирішується за розсудом суду з урахуванням конкретних обставин справи та особи винного.

Отже, враховуючи конкретні обставини справи, а саме те, що дії потерпілого ОСОБА_7 в даному випадку не відповідали вимогам п. 6.6 (в) Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з настанням даної ДТП, а також, дані про особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне не призначати обвинуваченому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Саме таке покарання, на переконання суду, є необхідним та достатнім, виконає мету призначеного покарання та буде найбільш сприятливим для перевиховання ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Потерпілим ОСОБА_7 пред`явлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 , в якому він просить стягнути з останнього кошти на відшкодування матеріальної шкоди, завданої здоров`ю у розмірі 6418,51 грн., матеріальної шкоди, завданої майну - 34000 грн, моральної шкоди в розмірі 100000 грн.

Потерпілий в судовому засіданні вимоги цивільного позову підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.
Вирішуючи питання цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_3 , суд виходить з наступного.
Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Частиною 1 ст. 128 КПК України, передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 62 КПК України цивільний відповідач має право визнавати позов повністю чи частково або заперечувати проти нього.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1177 ЦК України майнова шкода, завдана кримінальним правопорушенням, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частино 1 ст. 80 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, заявлений потерпілим цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди, завданої здоров`ю, у розмірі 6418,51 грн., на підставі ст. 1177 ЦК України, підлягає задоволенню частково, а саме, в частині витрат на лікування в розмірі 4178 грн., що підтверджено копіями квитанцій тазбігається з призначеннями лікарів (т.1 а.с.61-65).

Щодо позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди, завданої майну, суд виходить з наступного.

Потерпілим на підтвердження матеріальної шкоди завданої майну надано товарний чек від 02.02.2020 року (т.1 а.с.66), в якому зазначено куртка демис. 1 шт. на суму 2300 грн. та джинси чорні 1 шт. 1200 грн., однак, не надано доказів на підтвердження того, що саме цей одяг був на потерпілому в момент ДТП, так само, як і не надано оцінки зносу цього одягу, або підтвердження пошкодження, аж до неможливості його використовувати в подальшому, тому суд вважає, що в цій частині слід відмовити.

Також, потерпілим надано копію квитанції (т.1 а.с.66), в якій зазначено: колесо 26 (перед/зад) 450х2=900; Резина 26х2,1 ost 220x2 =440; камера 26(ІІ)F 70x2=140; Флип 26 10х2=20, всього на суму 1500 грн.

Суд вважає, що цивільний позов, в цій частині не підлягає задоволенню, з огляду на те, що суду не було надано підтверджуючих документів пошкоджень, велосипеда, які беззаперечно встановлюють шкоду завдану внаслідок ДТП, та те, що саме такі частини потребували заміні, оскільки як видно з матеріалів справи, та зазначено потерпілим під час судового розгляду, у велосипеда були пошкодження переднього колеса.

Крім того, потерпілим надано копії квитанцій на ремонт мобільного телефону Iphone 10 та ноутбуку Macbook pro, загальною сумою 29000 грн. (т.1 а.с.66).

Суд вважає, що в цій частині цивільного позову слід відмовити оскільки під час судового розгляду не знайшло підтвердження те, що у ОСОБА_7 під час ДТП при собі були ноутбук Macbook pro та мобільний телефон Iphone 10, а також те, що вони пошкоджені саме в результаті ДТП. Також, суд не приймає до уваги ці квитанції на ремонт ноутбуку та мобільного телефону, оскільки не надано доказів пошкодження цієї техніки саме під час ДТП, так як і не надано доказів наявності у власності ОСОБА_7 саме такого ноутбуку та мобільного телефона.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою що до неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно вимог ст. 1167 ЦК України, моральна (немайновий) шкода, заподіяна громадянинові діями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода причинна не з його вини. Моральна шкода відшкодовується, у тому числі і в грошовій формі. Розмір відшкодування визначається судом з врахуванням вмісту позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних і моральних стражданнях потерпілого, а також інших негативних наслідків.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.1995 року, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з рахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Частиною 2 ст.1193 ЦК України регламентовано, що якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.
Так, суд погоджується із доводами потерпілого ОСОБА_7 про те, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого йому була завдана моральна шкода у зв`язку із спричиненням моральних та фізичних страждань, оскільки в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що звичайно потягло за собою фізичний біль та душевні хвилювання позивача, змінило його звичайний ритм життя.
Проте, суд одночасно враховує й те, що в діях потерпілого ОСОБА_7 встановлено факт порушення правил дорожнього руху, а саме, п. 6.6 в), в якому зазначено, що велосипедисту забороняється рухатися по тротуарах і пішохідних доріжках (крім дітей до 7 років на дитячих велосипедах під наглядом дорослих), що підтверджується постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 13.01.2021 року, яка набрала законної сили (т.2 а.с.44-45).

Зазначене вказує на те, що груба необережність потерпілого сприяла виникненню і збільшенню завданої шкоди.

Зважаючи на наведене, суд вважає, що розмір суми моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_7 , необхідно зменшити до 7 000 грн. Саме такий розмір моральної шкоди, на думку суду, відповідатиме засадам розумності, виваженості та справедливості і конкретним обставинам справи.

Така позиція суду повністю узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 10 грудня 2019 року по справі № 175/4256/18 (провадження №51-1171км21).

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на проведення судової автотехнічної експертизи, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі, запобіжні заходи, не застосовувалися.

Керуючись ст.ст.368, 370, 371, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки, без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 , в дохід держави витрати на проведення судової автотехнічної експертизи № 19/104-9/2/965 від 20 серпня 2020 року в розмірі 1307 (одна тисяча триста сім) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 7 000 (сім тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої здоров`ю 4 178 (чотири тисячі сто сімдесят вісім) гривень.

У задоволенні позову ОСОБА_7 , в іншій частині, відмовити.

Речовий доказ - диск VIDEX excellenti CD-R 52x700 MB 80 MIN з відеозаписом обставин ДТП, зберігати в матеріалах кримінального провадження №0001356.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1