Справа № 308/4563/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

28.06.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового провадження : прокурорки ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченої ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/269/22, за апеляційною скаргою, яку подала прокурорка ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 квітня 2022 року,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Порошково, Перечинського району, Закарпатської області, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянку України, українку, з середньою освітою, не судиму, не заміжню,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначено їй покарання у виді штрафу у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500,00 грн (вісім тисяч п`ятсот гривень 00 копійок).
Вироком ухвалено речові докази: міжнародне свідоцтво про вакцинацію/профілактику коронавірусної хвороби COVID-19, видане на ім`я ОСОБА_6 , яке було визнане речовим доказом за постановою від 31.03.2022, - залишити при матеріалах кримінального провадження упродовж усього часу їх зберігання.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
Так, 04 лютого 2022 року, о 12 годині 50 хвилин, ОСОБА_6 , під час проходження прикордонного контролю, перебуваючи у міжнародному пункті пропуску через державний кордон України «Ужгород», що знаходиться за адресою: Закарпатська область, місто Ужгород, вулиця Собранецька, 224, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій та керуючи ними, діючи умисно з метою звільнення від обов`язку перебування на самоізоляції в запобіганні поширення COVID-19 та зменшення кількості хворих з тяжким перебігом COVID-19, в порушення вимог підпункту 3 пункту 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом «SARSCoV-2», зі змінами та доповненнями, як підставу для звільнення від обов`язку перебування на самоізоляції в запобіганні поширення COVID-19 та зменшення кількості хворих з тяжким перебігом COVID-19 на території України, пред`явила на паспортний контроль працівнику прикордонного наряду завідомо підроблений документ, а саме: міжнародне свідоцтво про вакцинацію/профілактику коронавірусної хвороби COVID-19, видане на її ім`я, яке посвідчене лікарем комунального некомерційного підприємства «Ужгородський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Ужгородської міської ради, ОСОБА_9 , достовірно знаючи, що вона не проходила установленої законом процедури отримання такого документу та, що таке є підробленим, чим здійснила використання завідомо підробленого документу.
Цими діями ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: використання завідомо підробленого документа.

В апеляційній скарзі прокурорка вважає вирок суду незаконним і таким, що підлягає зміні через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягає застосуванню, що у свою чергу призвело до призначення більш тяжкого покарання, ніж передбачено відповідною частиною статті закону України про кримінальну відповідальності, який діяв на момент вчинення кримінального правопорушення. Прокурор стверджує, що висновки суду першої інстанції щодо необхідності призначення покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є неправильними. В обґрунтування цього зазначає, що матеріалами кримінального провадження підтверджується, що обвинувачена ОСОБА_6 вчинила кримінальний поступок 04.02.2022, тобто після набрання чинності 01.07.2020 Закону України №2617-VIII від 22.11.2018 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», яким внесено зміни до ст. 358 КК України. Вказує на те, що санцією ч. 4 ст. 358 КК України передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк до шести місяців, або ж обмеження волі строком до двох років. Просить вирок у частині призначення покарання змінити, ухвалити новий, яким обвинуваченій ОСОБА_6 призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення прокурорки ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_7 , які не заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурорки ОСОБА_8 підлягає задоволенню.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності обвинуваченої ОСОБА_6 , неявка якої, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів провадження вбачається, що: обвинувачена ОСОБА_6 належним чином повідомлена про час та місце розгляду апеляційної скарги; даних про поважність причин неявки та заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший термін від неї не надходило; в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченої.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у використанні завідомо підробленого документа, а також вид призначеного їй покарання, зокрема штраф, - сторонами кримінального провадження не оспорюється, а тому апеляційним судом, з огляду на приписи ст. 404 КПК України, не перевіряється і визнається таким, що ґрунтується на вимогах законодавства та наявних у матеріалах кримінального провадження доказах.
Дії обвинуваченої ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 358 КК України кваліфіковані правильно.
Дослідивши матеріали кримінального провадження колегія суддів також бере до уваги те, що під час розгляду кримінального провадження суд першої інстанції, врахувавши думку учасників судового розгляду, зокрема подану обвинуваченою заяву про розгляд кримінального провадження у спрощеному порядку без проведення судового розгляду, приписи ст. 302 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Тому, вирок переглядається лише у межах доводів апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при вирішенні питання про призначення обвинуваченій ОСОБА_6 покарання.
Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягає застосуванню, що призвело до призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною частиною закону України про кримінальну відповідальність, який діяв на час вчинення кримінально-карного діяння, колегія суддів вважає обґрунтованими.
Так, відповідно до ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини, а відповідно до частини другої цієї статті кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане із позбавленням волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 358 КК України використання завідомо підробленого документа карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.
Колегія суддів вважає, що, дійшовши висновку про призначення обвинуваченій ОСОБА_6 покарання у виді штрафу, що не оспорюється сторонами кримінального провадження, суд першої інстанції визначив такий у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень, що в свою чергу суперечить санкції кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
Тому, призначене обвинуваченій ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень, підлягає пом`якшенню з призначенням покарання у виді штрафу, яке передбачено санкцією ч. 4 ст. 358 КК України, а саме 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі: пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого; зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення; зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення; в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.
З огляду на вищенаведене, вирок суду першої інстанції у частині призначення покарання підлягає зміні, з пом`якшенням розміру призначеного обвинуваченій ОСОБА_6 покарання у виді штрафу з 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, чим не погіршується становище обвинуваченої.
Саме таке покарання, із урахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків, відомостей про особу обвинуваченої раніше не судима, позитивно характеризується за місцем проживання, на диспансерних обліках у лікарів психіатра, фтизіатра та нарколога не перебуває, обставин, що пом`якшують покарання визнання вини, щире каяття, сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутністю обставин, що обтяжують покарання, - на переконання апеляційного суду відповідає як характеру та ступеню вчинених ОСОБА_6 кримінально-карних діянь, так і особі обвинуваченої ОСОБА_6 , а також є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_6 та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченою, так і іншими особами, сприятиме досягненню основної мети виховання обвинуваченої у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які б могли слугувати безумовною підставою для скасування вироку з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд, колегія суддів не вбачає.
Тому, вирок щодо обвинуваченої ОСОБА_6 підлягає зміні, а апеляційна скарга сторони обвинувачення задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подала прокурор ОСОБА_8 , задовольнити.
Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 квітня 2022 року, щодо обвинуваченої за ч. 4 ст. 358 КК України ОСОБА_6 змінити : пом`якшити призначене обвинуваченій ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 358 КК України покарання до штрафу у розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок).
У решті вирок залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді: