Провадження 1-в/193/132/22
У Х В А Л А
іменем України

02 серпня 2022 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

представника Софіївської ВК №45 ОСОБА_4

(в режимі відеоконференції),
засудженого ОСОБА_5

(в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Софіївка клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:
03.05.2022 на адресу Софіївського районного суду надійшло клопотання від засудженого ОСОБА_5 , який наразі відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45)» (надалі Софіївська ВК-45), згідно якого останній просив звільнити його від подальшого відбуття покарання умовно-достроково.
Засуджений ОСОБА_5 під час судового розгляду справи своє клопотання підтримав та просив звільнити його від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, вважає, що впевнено став на шлях виправлення і може бути звільнений умовно-достроково. На волі на нього чекають мати, брат та дві сестри.
Представник виправної колонії ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що загалом зауважень останні роки до засудженого не має, останній працює, поведінка його значно покращилася. Своєї позиції щодо заявленого клопотання засудженого не висловив.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечив проти задоволення клопотання, посилаючись на відсутність для цього підстав.
Вислухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали особової справи засудженого, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання у Софіївській ВК-45 за вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 04 квітня 2014 року, за яким його засуджено за п. 4,12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією належного майна.
За ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2016 року ОСОБА_5 зараховано у строк відбуття покарання час його попереднього ув`язнення за період з 09 березня 2014 року по 29 січня 2015 року з розрахунку один попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання: 09.03.2014, кінець строку: 20.04.2025.
Станом на 02.08.2022 засуджений фактично відбув визначені п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України 3/4 призначеного судом строку покарання (8 років).
На підставі ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення на протязі невідбутої частини покарання.
Згаданою статтею передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Як вбачається із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Так, під час вивчення матеріалів особової справи засудженого суд враховує не лише час перебування ним у Софіївській ВК-45, а й увесь період його відбування покарання.
Згідно характеристики засудженого, затвердженої 24.05.2022 начальником Софіївської ВК-45, засуджений ОСОБА_5 у місцях позбавлення волі перебуває з 10.03.2014.
З вказаного часу по 17.04.2015 утримувався в установах попереднього у в`язнення, зокрема у ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» та ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)», де характеризувався посередньо. Вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.
З 18.04.2015 відбував покарання в Державна установа «Криворізька виправна колонія (№ 80)», де теж характеризувався посередньо. Стягнень та заохочень не мав.
З 27.06.2015 року міру кримінального покарання відбуває в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45)». За період відбування покарання в установі характеризується посередньо. За власним бажанням без оплати праці залучений до роботи у відділенні де проживає. За вказаний період засуджений має 8 стягнень за порушення режиму утримання (здебільшого за порушення розпорядку дня), які погашено у встановленому законом порядку. При цьому за добру поведінку та сумлінне ставлення до праці був заохочений 6 разів правами начальника установи. За станом здоров`я є інвалідом 2 групи, до робіт на виробництві не залучається.
У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Ввічливих з персоналом установи. Сам охайний, утримує у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується. Відповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою місць позбавлення волі, вбачає суспільно - корисну необхідності у їх виконанні. Дотримується правил пожежної безпеки і безпеки праці. Бере участь у реалізації програм диференційного виховного впливу «Правова просвіта » та «Підготовка до звільнення».Прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно - технічних навичок.Засуджений під час відбування покарання на профілактичному обліку не перебуває.Вину у скоєному злочині визнає повністю, розкаюється.За вироком суду позову не має. Виконавчі листи до установи не надходили.
Між тим, суд вважає, що дотримання правил внутрішнього розпорядку і залучення до робіт з благоустрою території установи є обов`язком засудженого, і зазначає, що наявність лише шести заохочень при восьми стягненнях, не свідчить про безумовне виправлення ОСОБА_5 .
Так, засуджений з 8 років позбавлення волі, які він фактично відбув, лише останні 3 роки став дотримуватися порядку та режиму утримання, через що, а також через покращення його поведінки та ставлення до праці у подальшому він 4 рази поспіль заохочувався правами начальника установи до подяк.
З огляду на це, на переконання суду, засуджений справді впевнено стає та продовжує свій шлях до виправлення, однак для досягнення цілей покарання ОСОБА_5 ще потребує нагляду в умовах відбування покарання у виді позбавлення волі.
Відтак, беручи до уваги, що за вироком суду ОСОБА_5 хоч і відбув більше ніж 3/4 частини строку призначеного покарання, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого та з огляду на суспільну небезпеку вчинених злочинів, поведінку засудженого протягом всього строку відбування покарання та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх даних в сукупності, і є правом, а не обов`язком суду, суд вважає, що у задоволенні клопотання засудженого слід відмовити.
Керуючись ст. 81 КК України, ч. 2 ст. 376, ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - відмовити.
На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор, захисник можуть подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області, а засуджений, який перебуває в місцях позбавлення волі, у той же строк і порядок, але з дня отримання копії повного тексту цієї ухвали.

Суддя ОСОБА_1