Провадження №11-кп/801/551/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12 травня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0005827 від 22.11.2018 року по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,
за участю:
прокурора: ОСОБА_8
захисника: ОСОБА_9
обвинуваченого: ОСОБА_7
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 травня 2022 року застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
Строк дії ухвали суду 60 днів до 10.07.2022 включно.
Визначено ОСОБА_7 заставу в межах трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 744 300 (сімсот сорок чотири тисячі триста) грн., які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В разі внесення застави, покладено на ОСОБА_7 обов`язки, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12.05.2022 року та постановити нову ухвалу про застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що судом першої інстанції при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не взято до уваги вік обвинуваченого, стан здоров`я, соціальні зв`язки, а також те, що перебування обвинуваченого ОСОБА_7 в СІЗО ставить під загрозу його життя та здоров`я.
Судом не зазначено дат, коли обвинувачений не з`являвся до суду та відсутні докази вручення та направлення йому повісток, до сайту судова влада України закрито відкритий доступ, тому він не мав можливості відслідкувати дати судових засідань .
Суд при обранні запобіжного заходу тримання під вартою відносно ОСОБА_7 необгрунтовано погіршив становище, не врахувавши обставини сукупно із характеристикою обвинуваченого.
Прокурором не було доведено, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, а тому немає жодних підстав вважати, що обвинувачений буде переховуватися від суду, оскільки його попередня поведінка вказує на інше, знищити сховати, або спотворити будь -яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставини кримінального правопорушення обвинувачений не зможе, оскільки всі докази стороною обвинувачення уже зібрані, ризик незаконно впливати на потерпілого, свідків також не підтверджений належними доказами, вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується не збирається, тому будь- яких інших ризиків на які посилався прокурор та Вінницький міський суд не існує, а ухвала Вінницького міського суду від 12.05.2022 року містить інквізиційний характер та численні порушення Конституції України, кримінального- процесуального закону та положень Європейської конвенції з захисту прав людини та основоположних свобод.
На думку захисника, існують усі підстави та обставини для скасування обраного запобіжного заходу ухвалою Вінницького міського суду від 12.05.2022 року відносно ОСОБА_7 , зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на нічний домашній арешт із визначенням часу з 20-00 год. до 07-00 год. ранку з покладенням на ОСОБА_7 зобов`язання, передбачені ст. 194 КПК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, зазначив, що суд застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки на даний час встановлено ризики, передбачені п.1, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, захисника ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 , які просили застосувати запобіжний захід не повязаний з триманням під вартою, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Апеляційним судом встановлено, що в провадженні Вінницького міського суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0005827 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Згідно ч.1, ч.2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Доводи захисника щодо порушення процесуального права та законодавства України є безпідставними.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про застосування обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дотримався вимог кримінального процесуального закону.
Вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд перевірив доведеність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя ОСОБА_7 , які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Судом враховано, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, він неодноразово не з`являвся до суду, а саме на судові засідання 23.11.2018, 07.12.2018, 25.02.2019, 05.03.2019, 18.04.2019, 20.05.2019, 10.07.2019, 31.01.2020, 19.02.2020, 24.02.2020, 30.06.2020, 19.01.2021, 01.02.2021, 22.02.2021, 06.12.2021, 13.12.2021, 18.02.2022, 25.03.2022 та 12.04.2022, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.04.2022 року був оголошений в розшук.
Враховуючи зазначене та процесуальну поведінку обвинуваченого, який неодноразово змінює захисників, що призводить до затягування розгляду кримінального провадження, зловживає процесуальними правами, суд дійшов висновку щодо наявності ризиків, що перебуваючи на волі, обвинувачений, усвідомлюючи покарання за вчинене, може переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілого.
Посилання захисника на те, що ОСОБА_7 є особою похилого віку, з 06.07.2010 року являється пенсіонером, інвалідність третьої групи, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, має кредитні зобовязання, як на обставини, які є підставою для застосування більш мякого запобіжного заходу, суд апеляційної інстанції не приймає, оскільки вказані обставини не спростовують висновки суду щодо доцільності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_9 , як на одну з підстав для зміни запобіжного заходу звертав увагу на виписку № 12781 «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» від 12.05.2022 року, згідно якої обвинувачений ОСОБА_7 має ряд хронічних хвороб, консультативний висновок спеціаліста КПН «ВРЦСП» від 12.01.2022 року, згідно якої ОСОБА_7 спостерігається у кардіолога під контролем сімейного лікаря, довідку Управління ПФУ Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 17.05.2022 року № 2091, згідно якої ОСОБА_7 отримує пенсію по інвалідності.
При цьому суду не надано будь-яких доказів, щодо неможливості за наявності вказаних у довідці захворювань утримуватися ОСОБА_7 під вартою.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції враховує, що розгляд кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 триває, він вчинив особливо тяжкий злочин за ч.4 ст. 190 КК України, перебував у розшуку, та вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам, доведеним прокурором, а також забезпечити безпеку суспільства від нових протиправних посягань обвинуваченого, враховуючи ступінь суспільної небезпеки злочинів, у яких він обвинувачується.
Розмір застави відповідає вимогам п.3 ч.5 ст. 182 КПК України, оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку суд, може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, невзявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Суд апеляційної інстанції вважає, що, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Суд застосував відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід, який є співмірним кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого обвинувачується останній.
Підстави для скасування ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 12.05.2022 року про застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 відсутні.
Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції
п о с т а н о в и в :
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12.05.2022 року про застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 у виді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3