Справа № 461/8183/20
Провадження № 1-кс/461/1469/22
02.05.2022 року м. Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 з участю заявника адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , про скасування арешту майна в порядку ст.. 174 КПК України, -
Просить постановити ухвалу, якою скасувати арешт на майно накладеного ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 07.04.2021 р., а саме на: грошові кошти у національній валюті в купюрах номіналом 200 гривень у сумі - 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень; мобільний телефон марки «Iphone», який перебував у користуванні ОСОБА_4 ; лист №23-тт/1092 від 05.10.2020, на 2 аркушах; особистий блокнот ОСОБА_4 із чорною обкладинкою.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 вимоги клопотання підтримав, просив його задовільнити повністю.
Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_3 заперечення прокурора ОСОБА_5 , приходжу до висновку, що клопотання підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.
Стаття 7 та 16 КПК України передбачають, що одними із загальних засад кримінального провадження є верховенство права, законність та недоторканість права власності.
Постановою про закриття кримінального провадження від 14.04.2022 р. слідчим ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 провадження у вказаному кримінальному провадженні було закрито в зв`язку з відсутністю службових осіб ПрАТ «КЗВВ», РФ «Львівська залізниця» та інших осіб складу кримінального правопорушення.
В судовому засіданні встановлено, що постановою прокурора ОСОБА_5 від 29.04.2022 р. про скасування постанови про закриття кримінального провадження, вказану постанову слідчого ОСОБА_8 від 14.04.2022 р. було скасовано як незаконну та необґрунтовану, та відомості про це внесено до ЄРДР. При цьому прокурором було надано вказівки органу досудового розслідування про проведення слідчих (розшукових) процесуальних дій.
Відповідно до положень ч.1, 4 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Згідно ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном і ніхто не може бути протизаконно обмежений в реалізації свого законного права власності.
Згідно зі ст.1 Першого проколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства), Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним в ст.98 цього Кодексу.
Обґрунтуванням накладення арешту в ухвалі про накладення арешту на зазначене майно є збереження речових доказів.
За таких обставин заявник довів, що відпала потреба у вказаному арешті речей, а саме: мобільного телефону марки « Iphone», який перебував у користуванні ОСОБА_4 , чистого блокноту ОСОБА_4 , із чорною обкладинкою, на лист № 23-тт/1092 від 05.10.2020 р.
У судовому засіданні заявник не довів, що відпала потреба у вказаному арешті грошових коштів у національній валюті в купюрах номіналом 200 гривень у сумі - 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень, оскільки на думку прокурора ці кошти є предметом злочину.
Виходячи з вищевикладеного, вважаю, що підстави для арешту грошових коштів, зокрема і ті, які вважав підставами накладення арешту слідчий суддя, станом на день розгляду клопотання, не відпали.
Відповідно до п.1 ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню, повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження,
Таким чином, накладення арешту на майно ОСОБА_4 в частині арешту мобільного телефону марки « Iphone», який перебував у користуванні ОСОБА_4 , чистого блокноту ОСОБА_4 , із чорною обкладинкою, на лист № 23-тт/1092 від 05.10.2020 р., не відповідає зазначеним вище вимогам КПК України, не є пропорційним, тобто таким, що не відповідає тяжкості можливого правопорушення і становить особистий і надмірний тягар для власника майна, адже однозначно порушує «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, зокрема ОСОБА_4 .
За таких обставин клопотання слід задовільнити частково та скасувати арешт на майно, що був накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 07.04.2021 р., на мобільний телефон марки « Iphone», який перебував у користуванні ОСОБА_4 , чистого блокноту ОСОБА_4 , із чорною обкладинкою, на лист № 23-тт/1092 від 05.10.2020 р.
Також, вважаю, що арешт на грошові кошти слід залишити в силі, а в цій частині клопотання слід відмовити, оскільки досудове слідство ще триває, а підстави для арешту майна в цій частині не відпали.
Керуючись ст.174 КПК України, слідчий суддя
Клопотання заявника адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 07.04.2021 р., - задоволити частково.
Скасувати арешт на майно, що був накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 07.04.2021 р., на мобільний телефон марки « Iphone», який перебував у користуванні ОСОБА_4 , чистого блокноту ОСОБА_4 , із чорною обкладинкою, на лист № 23-тт/1092 від 05.10.2020 р.
В задоволенні решти вимог клопотання відмовити.
Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1