Справа № 507/407/22
Провадження № 1-кп/507/38/2022
Номер рядка звіту 239
В И Р О К
13.06.2022 рокусмт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ясенове Друге Любашівського району Одеської області, українця, громадянина України, інваліда 3 групи, не одруженого, із середньою освітою, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
про обвинувачення у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.297 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,
потерпілий ОСОБА_5
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
28 березня 2022 року, близько 17 години, ОСОБА_3 , знаходився на території кладовища по вул. Журавлина в селі Чабанівка Подільського району Одеської області, де в нього виник умисел, спрямований на наругу над місцями поховання.
В цей же день та час ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на суспільні відносини, що виникають після смерті (загибелі) особи, щодо гарантій збереження місця поховання, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи визначені Законом України «Про поховання та похоронну справу» гарантії збереження місць поховання, нехтуючи громадською моральністю у вказаній сфері, з особистих мотивів, руками самовільно пошкодив стели пам`ятників на могилах де були поховані: ОСОБА_6 (дата поховання: 23.12.2017), ОСОБА_7 (дата поховання: 11.01.2006) та ОСОБА_8 (дата поховання: 12.08.2002), чим спричинив шкоду моральним засадам суспільства в частині гарантії збереження місця поховання.
Таким чином, дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.297 КК України як наруга над могилою.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 винним у вчиненні протиправних дій визнав себе повністю та підтвердив, що злочин було скоєно ним при обставинах, які вказані в обвинувальному акті, зокрема розповів, що дійсно прийшов на кладовище, де руками пошкодив три стели пам`ятників на могилах.
Показання ОСОБА_3 є послідовними та логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, а тому суд вважає ці показання достовірними.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 просив обвинуваченого ОСОБА_3 ізолювати від суспільства.
Обвинувачений окрім визнання своєї вини у скоєному злочині, повністю визнав кваліфікацію своїх дій, докази, на які посилався орган досудового розслідування.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів.
У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини в скоєні кримінального правопорушення, визнання ним кваліфікації його дій та доказів, на які посилався орган досудового розслідування, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються та дослідження зібраних у кримінальному провадженні доказів було обмежене допитом обвинуваченого, показання якого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються та дослідженням документів, що його характеризують. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а
також їм зрозуміло, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.1 ст.297 КК України, за ознакою наруга над могилою.
Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст..65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При обранні покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який є громадянином України, за місцем проживання характеризується негативно, не одружений, проживає одиноко, не працює, являється інвалідом 3 групи, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не знаходиться. Поряд із тим, суд враховує пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих обставин.
Так, відповідно до ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає: активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Суд не визнає пом`якшуючими обставинами - щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, як-то зазначено в обвинувальному акті, оскільки в судовому засіданні, ОСОБА_3 не висловив жодного жалю із приводу вчиненого ним кримінального правопорушення та як пояснив потерпілий ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 не відшкодував заподіяну шкоду.
Відповідно до ст.67 КК України, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
За таких обставин, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання у виді арешту в межах санкції ч.1 ст.297 КК України. Обмежень для призначення даного виду покарання судом не встановлено. Саме таке покарання буде найбільше відповідати принципам та цілям призначення покарань і буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в законну силу доцільно залишити у вигляді особистого зобов`язання.
Цивільний позов не заявлений.
Речові докази та процесуальні витрати - відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
Визнати винним ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.297 КК України та призначити йому покарання 4 (чотири) місяці арешту.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити у вигляді особистого зобов`язання.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Згідно ч. 2ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3ст. 349 КПК України.
Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1