Житомирський апеляційний суд
Справа №274/1426/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 176 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
підозрюваного: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30 березня 2022 року про відмову в застосуванні до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, -

в с т а н о в и л а:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , який підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, строком на 60 днів.

Клопотання слідчого мотивоване тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а саме: своїми умисними діями, які виразилися у завданні умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_9 , що спричинило смерть потерпілого, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України.

Санкцією ч.2 ст.121 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на спірок від семи до десяти років.

Також орган досудового розслідування в клопотанні посилається на ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Так, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, у якому підозрюється ОСОБА_7 , міру покарання, у разі визнання його винуватим, нестійкі соціальні зв`язки якого дають підстави вважати, що підозрюваний може становити небезпеку для суспільства, тому існують наявні ризики, передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 cm.177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків по даному кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином шляхом неявки до слідчого, прокурора, суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності та покарання. У зв`язку з чим, жоден з більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання ризикам зазначеним вище.

Вказаний факт було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000153 від 27.03.2022 р. та розпочате досудове слідство.

27.03.2022 р. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст.208 КПК України.

28.03.2022 р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Ухвалою слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30 березня 2022 року у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Бердичівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовлено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

заборонено підозрюваному ОСОБА_7 залишати житло, в якому він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 20 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв. наступної доби.

Враховуючи, що Указом Президента України N 133/2022 від 14.03.2022 р. "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, дозволено ОСОБА_7 залишати з 20 год. 00 хв. по 08 год. 00 хв. наступної доби місце, в якому він перебуватиме під домашнім арештом ( АДРЕСА_1 ), в разі отримання сигналу повітряної тривоги, з метою якнайшвидшого переміщення до найближчого укриття, про що негайно повідомляти слідчого або особу, яка здійснює контроль за виконанням обов`язків, покладених на ОСОБА_7 , визначених зазначеною ухвалою слідчого судді;

зобов`язано підозрюваного ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає та перебуває під домашнім арештом (м. Бердичів Житомирської області), без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

докласти зусиль до пошуку роботи;

утримуватися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Обов`язки, визначені ухвалою слідчого судді, покладанені на підозрюваного ОСОБА_7 згідно ч.6 ст.194 КПК України, на строк не більше двох місяців, тобто до 30 травня 2022 року включно.

У разі необхідності цей строк може бути продовжено за клопотанням прокурора.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000153 від 27.03.2022 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб.

Посилається на те, що слідчим суддею неналежним чином оцінено ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки виходячи із характеру та ступеня тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , тяжкості покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, те що він розлучений, не проживає з дітьми, становить під сумнів міцність соціальних зв`язків останнього, які б могли забезпечити застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вказує, що підозрюваний не має постійного місця роботи та заробітку, що вказує на те, що підозрюваний може в будь-який момент залишити межі міста та області з метою переховування від органів досудового розслідування та суду, що унеможливить у подальшому проведення досудового розслідування та притягнення винної особи до кримінальної відповідальності.

Зазначає, що підозрюваний ОСОБА_7 вчинивши тяжке кримінальне правопорушення не вжив жодних заходів щодо врятування життя потерпілого, не поцікавився після спричинених тілесних ушкоджень про стан його здоров`я, не викликав швидку, а просто залишив місце вчинення злочину.

Також посилається на те, що підозрюваний по стану здоров`я та віку підлягає під призив на військову службу і враховуючи, що на даний час Указом Президента України введено воєнний стан, триває 36 день війни, підозрюваний може вступити на військову службу та не перебуваючи під вартою матиме можливість з урахуванням вищевказаних обставин переховуватися від органів досудового розслідування та суду, чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, відповідно до п.4 ч.1 ст.177 КПК України.

Зазначає, що, слідчим суддею при обранні запобіжного заходу належним чином не оцінено той факт, що підозрюваному ОСОБА_7 відомі показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , вони є сусідами з підозрюваним, їх анкетні дані вказано в протоколах допиту з якими підозрюваний знайомий, їх покази в сукупності беззаперечно викривають його злочині дії, оскільки вони є очевидцями вказаного кримінального правопорушення, а тому існує підтверджений ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме незаконного впливу підозрюваним на свідків у вказаному провадженні з метою зміни їх показів для уникнення кримінальної відповідальності. Також підозрюваний може здійснювати вплив на визнаного у провадженні потерпілого, покази якого в частині призначення міри покарання обвинуваченому враховуються судом при прийняті рішення в нарадчій кімнаті.

Слідчим суддею належним чином не оцінено наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме вчинення підозрюваним іншого кримінально правопорушення, оскільки ОСОБА_7 в умовах воєнного стану, вчинив тяжкий злочин відносно незнайомої йому особи, яка згідно зібраних матеріалів провадження ніякої загрози для підозрюваного не становила.

Вважає, що підозрюваний перебуваючи під домашнім арештом лише з 20 год. по 08 год. може становити небезпеку і іншим місцевим жителям при виникненні подібних ситуацій, а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним та превентивним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості кримінального правопорушення.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити з викладених в ній мотивів.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 заперечили щодо апеляційної скарги та просили її залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши доповідь судді, учасників провадження, перевіривши ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, слідчим суддею було встановлено, що існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними доказами, копії яких містяться в матеріалах клопотання слідчого.

Також, слідчий суддя врахував, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, але не доведено наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч.1 cm.177 КПК України, та недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею також враховано, що підозрюваний має постійне місце реєстрації та проживання, де проживає один протягом довгого часу, міцність соціальних зв`язків в м. Бердичеві, оскільки він має родину: батька, брата, дітей 2002 р.н. та 2005 р.н. Крім того слідчим суддею враховано, що підозрюваний має належну поведінку, посередню характеристику, довгий час проживає в м. Бердичеві Житомирської області, раніше не судимий, до відповідальності не притягувався, вину у вчиненому визнає повністю, кається, має намір надавати матеріальну допомогу потерпілим, яку не міг надати у зв`язку з тим, що був затриманий за підозрою у вчиненні ним кримінального правопорушення в порядку cm.208 КПК України.

Також слідчим суддею враховано наявну в матеріалах справи заяву підозрюваного ОСОБА_7 від 27.03.2022 р. про явку з повинною у вчиненні ним кримінального правопорушення до органу поліції, щире каяття у скоєному, готовність співпрацювати з органами досудового слідства. В зв`язку з чим слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, що прокурором не доведений ризик переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду, з чим погоджується колегія суддів.

Доводи прокурора про існування ризику впливу підозрюваного на свідків, апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки в судовому засіданні суду першої інстанції встановлено, що підозрюваний не знайомий зі свідками у зазначеному кримінальному провадженні, йому не відоме місце їх проживання, тому він невзмозі впливати на них з метою зміни їх показів.

Безпідставними також є доводи прокурора про існування такого ризику як вчинення іншого кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином шляхом неявки до слідчого, прокурора, суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності та покарання у разі перебування підозрюваного на волі, оскільки прокурором під час розгляду клопотання жодними доказами не доведені і в клопотанні слідчим належним чином не обґрунтовані. Не доведено існування такого розгляду і в апеляційній інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що в судовому засіданні місцевого суду не доведено, що обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є недостатнім. Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Доводи апелянта про тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , не може слугувати безумовною підставою для обрання щодо останнього виняткового запобіжного заходу.

У відповідності до ч.1 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з обраним слідчим суддею запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту та покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Інші доводи апеляційної скарги, були предметом розгляду слідчого судді, який надав обґрунтовану та вмотивовану на них відповідь та не спростовують висновків слідчого судді щодо обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з якою погоджується й колегія суддів.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що при постановленні оскаржуваної ухвали були допущені порушення норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для її скасування щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст.404, 407,422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30 березня 2022 року про відмову в застосуванні до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: