Номер провадження: 11-сс/813/1027/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю підозрюваного ОСОБА_6 ,

його захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 19.07.2022, якою в межах кримінального провадження №0000304 від 05.05.2022, відносно:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Рені Одеської обл., громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, продовжений строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 01.09.2022 із залишенням без змін раніше визначеного розміру застави в сумі 744 300 грн.,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 та продовжений відносно ОСОБА_10 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 01.09.2022 із залишенням без змін раніше визначеного розміру застави в сумі 744 300 грн.

Мотивуючи ухвалу, слідчий суддя вказувала на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та у вказаному провадженні продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 вказує на те, що висновки суду, викладені в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та судове рішення винесене при істотному порушенні вимог КПК України з таких підстав:

- слідчий суддя формально розглянув клопотання слідчого, обмежившись загальними посиланням на обставини, які є тотожними тим, що викладені в клопотання слідчого;

- застава у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є не обґрунтованою та непомірною для підозрюваного, слідчим суддею не зазначені виключні обставини, на підставі яких застава у межах, визначених ст. 182 КПК України не здатна забезпечити виконання покладених на ОСОБА_6 обов`язків;

- заявлені стороною обвинувачення ризики не доведені, підозрюваний має постійне місце проживання в м. Рені, а відсутність офіційної роботи та сім`ї жодним чином не можуть бути підставою для позбавлення будь-якої особи свободи;

- слідчий суддя не обґрунтував належним чином, чому менш суворий запобіжний захід не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного;

За таких обставин, захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 19.07.2022 та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання.

В судовому засіданні апеляційного суду підозрюваний ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 та просили її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України при наступних обставинах.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_6 , у невстановленому слідством часі та місці, маючи протиправний умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів на території Одеської області в невизначеній кількості, придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, який з метою подальшого збуту розпочав зберігати за адресою: АДРЕСА_2 .

У подальшому, 01.07.2022, у період часу з 09.30 год. до 10 год. 30 хв., за участі ОСОБА_6 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого виявлено та вилучено два полімерних пакети з речовиною рослинного походження темного кольору в пресованому стані.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , у вчиненні інкримінованого злочину, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_1 ; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_3 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 та іншими матеріалами кримінального провадженні у сукупності.

Колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді відносно того, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із вчиненням злочину, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадження з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження.

Більш того, колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

За вищезазначених обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів.

Що стосується наявності ризиків у вказаному провадження, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду та незаконно впливати на свідків.

Існування вказаних ризиків обумовлено зокрема тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим, характером інкримінованого злочину, відсутністю міцних соціальних зв`язків та офіційного місця роботи, обізнаністю про анкетні дані свідків.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу, що згідно зі ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, а показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, з метою виконання завдань кримінального процесуального закону, вказані обставини зумовлюють можливість поза процесуального впливу на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 3) ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК.

Апеляційний суд приймає до уваги посилання захисника відносно того, що ОСОБА_6 має місце проживання, раніше не судимий, водночас зауважує, що такі обставини не зменшують існування вищенаведених ризиків та не можуть слугувати безумовною підставою для застосування стосовно нього більш м`якого запобіжного заходу, з огляду на, встановлені судами 1-ої та апеляційної інстанції обставини.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Доводи захисника відносно того, що слідчий суддя не обґрунтував належним чином, чому менш суворий запобіжний захід не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного апеляційний суд оцінює критично, оскільки у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали мотивована неможливість застосування менш суворих запобіжних заходів.

Що стосується розміру застави у вказаному провадження, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Водночас, приписами ч. 5 ст. 182 КПК України передбачено, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Водночас, позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010, в якому Суд зазначає, що розмір застави має оцінюватись в першу чергу «з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі».

На переконання апеляційного суду, слідчий суддя належним чином врахувала обставини справи, а саме обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого злочину повязаного з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, наявність ризиків та прийшла до обґрунтованого висновку про те, що застава у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб буде в повній мірі гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного у разі її внесення під загрозою її звернення в дохід держави за наявності для цього передбачених КПК України підстав.

Більш того, із листа, яке було направлено 04.08.2022 прокурором ОСОБА_15 на адресу апеляційного суду вбачається, що за підозрюваного ОСОБА_6 була внесена визначена слідчим суддею застава, що також підтвердила сторона захисту, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає доводи захисника про її непомірний для підозрюваного розмір голослівними, тому внесена застава є необхідною для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Таким чином, враховуючи викладені вище обставини, колегія суддів приходить до переконання, що органом досудового розслідування була доведена неможливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою для запобігання названим вище ризикам.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що стосовно підозрюваного ОСОБА_6 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який здатен запобігти названим вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, тому ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 182, 183, 199, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 19.07.2022, якою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою до 01.09.2022 із 2022 із залишенням без змін раніше визначеного розміру застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4