Справа № 159/1376/22
Провадження № 1-кс/159/1434/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2022 року м. Ковель

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі заявниці ОСОБА_3 , дізнавача ОСОБА_4 розглянувши матеріали скарги ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД Ковельського РУП ГУНП у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 30.06.2022 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000170 від 10.04.2022 за ч. 2 ст. 125 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

05 серпня 2022 року до слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області звернулася ОСОБА_3 зі скаргою на постанову дізнавача СД Ковельського РУП ГУНП у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 30.06.2022 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000170 від 10.04.2022 за ч. 2 ст. 125 КК України.
Скарга мотивована тим, що в провадженні дізнавача СД Ковельського РУП ГУНП у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 перебували матеріали кримінального провадження №0000170 від 10.04.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Вказане кримінальне провадження було порушено на підставі повідомлення ОСОБА_3 , в якому вона зазначила про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України ОСОБА_5 , яка під час конфлікту, який виник в результаті неприязних відносин, умисно нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_3 .
30.06.2022 дізнавачем СД Ковельського РУП ГУНП у Волинській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 винесено постанову, якою закрито кримінальне провадження №0000170 від 10.04.2022 за ч. 2 ст. 125КК України, у зв`язку із відсутністю в діянні складу адміністративного правопорушення.
В скарзі зазначено, що органом досудового дізнання не було вчинено усіх необхідних дій для встановлення істини, з`ясування обставини вчинення кримінального правопорушення, було допущено неповноту дізнання, внаслідок чого не встановлено дійсних обставин, що мають значення для справи. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що дізнавачем було встановлено ряд обставин, зокрема, підтверджена та обставина, що була завдана шкода здоров`ю у виді легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Проте, не зважаючи на встановлені обставини, дізнавач дійшла до висновку, що в діях ОСОБА_5 відсутні ознаки кримінального правопорушення. Крім того, жоден слідчий експеримент не проводився за участі ОСОБА_3 . В постанові зазначено, що в ході опрацювання показів свідків та показів скаржниці існує розбіжність в кількості ударів та, при цьому, органом дізнання не здобуто жодного доказу, що таких ударів остання не наносила. Протиріччя в показах не усунуто. Дізнавач в постанові про закриття кримінального провадження зазначає, що в результаті наданих пояснень працівниками поліції, які здійснювали виїзд на виклик, останні дійсно завезли скаржницю на травмпункт, та при цьому ніби візуально ніяких наявних ушкоджень на ній вони не побачили. Проте, такі свідчення не мають жодного правового значення, адже виключно до компетенції судового медичного експерта віднесено фіксацію та встановлення наявності чи відсутності тілесних ушкоджень та їх класифікації. Крім того, дізнавачем не прийнято до уваги та не надано правової оцінки наданим скаржницею показам, як потерпілої, про механізм завдання тілесних ушкоджень. На думку ОСОБА_3 , дізнавач володіла наявними доказами злочинних дій ОСОБА_5 , що вказує на прямий причинно-наслідковий зв`язок між її діями, як винної особи та наслідками
Скаржниця вважає, що зазначена постанова є незаконною, необґрунтованою та винесена дізнавачем передчасно, оскільки досудове розслідування проведено поверхнево з порушенням норм матеріального та процесуального права та просить її скасувати.
В судовому засіданні скаржниця ОСОБА_3 підтримала скаргу, просила задовольнити її з підстав, наведених у скарзі.
Дізнавач заперечувала проти задоволення скарги, оскільки в кримінальному провадженні виконані всі процесуальні дії, вважає, що постанова про закриття кримінального провадження винесена правомірно та обґрунтовано, тому просила відмовити в задоволенні скарги.
Вислухавши пояснення учасників процесу, проаналізувавши доводи скарги, дослідивши матеріали, які долучені до скарги, зміст постанови про закриття кримінального провадження від 30.06.2022, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження. Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Слідчим суддею встановлено, що на підставі повідомлення ОСОБА_3 щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України ОСОБА_5 проводилось досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000170 від 10.04.2022 за ч. 2 ст. 125 КК України.
30.06.2022 дізнавачем винесено постанову, якою закрито кримінальне провадження №0000170 від 10.04.2022 за ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення.
Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора.
Дізнавач в оскаржуваній постанові прийшла до висновку, що мотивом прийняття постанови є встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, однак ретельно не перевірила доводів заявника ОСОБА_3 .
В мотивувальній частині оскаржуваної постанови дізнавачем зазначено, що в ході проведення досудового розслідування з метою встановлення тяжкості та механізму нанесення тілесних ушкоджень було призначено судово-медичну експертизу. Відповідно до висновку експерта від 17.05.2022 року в потерпілої ОСОБА_6 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді гематоми лівої половини обличчя, гострий лівобічний посттравматичний середній отит, лівобічної нейросенсморної приглухуватості, що за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. На підставі даного висновку правову кваліфікацію кримінального правопорушення було змінено з ч. 1 ст. 125 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України.
Згідно матеріалів кримінального провадження та змісту постанови про закриття кримінального провадження, в ході досудового розслідування було опитано ряд свідків, які підтвердили факт наявності конфлікту між скаржницею та ОСОБА_5 , саме 08 квітня 2022 року.
Дізнавачем в постанові зазначено, що за результатами зібраних в сукупності матеріалів досудового розслідування не було здобуто достатніх даних для підозри ОСОБА_5 , а тому кримінальне провадження по вказаному факту слід закрити у зв`язку в встановленою відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
Оскаржувану постанову дізнавач виніс передчасно, оскільки при її вирішенні не додержані вимоги п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, згідно якого мотивувальна частина постанови дізнавача повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Слідчий суддя, виходячи з ч. 4 ст. 40-1 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) дізнавачу у провадженні на здійснення слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування й він не може переймати на себе функції дізнання (п. 18 ч. 1 ст.3, ч. 3 ст. 22 КПК України), однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що дізнання зобов`язане провести у провадженні такий комплекс процесуальних дій, який би не залишав місце жодним сумнівам, а зроблені висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини розслідування не буде ефективним доти, доки всі докази не будуть ретельно вивчені, а висновки не будуть обґрунтовані (рішення у справі «Михалков та інші проти України» від 13.01.2013 року, рішення у справі «Шевченко проти України» від 04 квітня 2006 року). Органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи, або використовувати такі висновки для закриття кримінальної справи, або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Асьонов та інші проти Болгарії» від 8 жовтня 1998 року).
Тобто, мотиви прийняття рішення це викладення слідчим у постанові обставин і їх оцінка переконливості, що робить суть прийнятого зрозумілим не тільки для учасників кримінального провадження, а навіть сторонньому спостерігачу, тому що мотиви прийняття рішень це сукупність міркувань і доводів, за якими слідчий приймає своє рішення та які він наводить на підтвердження правильності власних висновків, як самостійної процесуальної особи, які є внутрішніми процесами, причинами, що спонукають слідчого діяти певним чином і визначають спрямованість відповідної ним дії.
Так, постанові дізнавача про закриття кримінального провадження не викладені всі підстави, які виключають провадження і обумовлюють її закриття.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки дізнавачем, слідчим, прокурором показань, речей і документів, що стосується провадження, у їх сукупності.
Слідчий суддя звертає увагу, що стан розслідування кримінального провадження не відповідає суспільному очікуванню та вимогам кримінального процесуального законодавства України.
Дізнавачем не забезпечено швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення, з метою відновлення порушених прав потерпілого.
Таким чином, дізнавачем розслідування кримінального провадження було проведено поверхово без дослідження та оцінки всіх обставин кримінального провадження. З врахуванням вищевикладеного, дізнавач передчасно прийняла рішення про встановлення обставин, відповідно до ст.284 КПК України, які на її думку виключають кримінальне провадження, а тому постанова дізнавача СД Ковельського РУП ГУНП у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 30.06.2022 про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст.303, 306-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД Ковельського РУП ГУНП у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 30.06.2022 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000170 від 10.04.2022 за ч. 2 ст. 125 КК України задовольнити.
Постанову дізнавача СД Ковельського РУП ГУНП у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 30.06.2022 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000170 від 10.04.2022 за ч. 2 ст. 125 КК України скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали складено та проголошено 23.08.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1