Справа №297/1651/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 вересня 2022 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7
розглянувши у режимі відеоконференції (дистанційне судове провадження) у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000285 щодо обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Солотвино Тячівського району Закарпатської області та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , судді Берегівського районного суду Закарпатської області, громадянина України, одруженого, несудимого, який 10.11.2011року звільнений від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України згідно акту амністії;
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_3 , зареєстрованого АДРЕСА_4 , громадянина України, адвоката, одруженого, раніше не судимого
за ч. 2 ст. 190 КК України,-
встановив:
Органом досудового розслідування ОСОБА_4 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України при таких обставинах.
ОСОБА_6 , який здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю №000076 від 12.06.2017, виданого рішенням Ради адвокатів Хмельницької області №7-2.4/ 17 від 10.05.2017 року та ОСОБА_4 , як службова особа, яка займає відповідальне становище, працюючи з 27.01.1992 року суддею Берегівського районного суду Закарпатської області в серпні 2017 року, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою між собою, шляхом обману та зловживання довірою неправомірно заволоділи грошовими коштами ОСОБА_8 в розмірі 560 доларів США при наступних обставинах.
Так, 14 липня 2017 року працівниками патрульної поліції у зв`язку з керуванням ОСОБА_8 біля с. Яноші Берегівського району Закарпатської області, автомобілем марки ВАЗ 21013 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, який 17 липня 2017 року скерований для розгляду до Берегівського районною суду Закарпатської області та передано для розгляду судді ОСОБА_4 .
В подальшому, 04 серпня 2017 року ОСОБА_8 , знаходячись у приміщенні вказаного суду в м. Берегово вул.Габора Бетлена, 3 Закарпатської області під час розмови із помічником судді ОСОБА_9 дізнався про те, що вказаний протоколом перебуває на розгляді в судді ОСОБА_4 , яка порадила ОСОБА_8 звернутися до адвоката ОСОБА_10 , надавши номер мобільного телефону НОМЕР_2 .
Після цього, ОСОБА_8 зателефонував на вказаний номер ОСОБА_11 та домовився з ним про зустріч цього ж дня.
Дізнавшись про те, що ОСОБА_8 звернувся за правовою допомогою до його близького знайомого адвоката ОСОБА_10 , вступив в злочинну змову із адвокатом ОСОБА_12 , який виконуючи роль пособника, з метою реалізації спільного злочинного умислу, спрямованого на протиправне заволодіння коштами ОСОБА_8 , під виглядом сприяння останньому у закритті адміністративної справи, повинен був висунути ОСОБА_8 вимогу передачі під виглядом неправомірної вигоди грошових коштів у розмірі 500 доларів США для передачі її ОСОБА_4 , не маючи на меті вчиняти будь-якої дії з використанням свого службового становища, а шляхом обману звернути грошові кошти на свою користь, оскільки ОСОБА_4 не мав наміру приймати рішення про закриття адміністративної справи стосовно ОСОБА_8 .
Цього ж дня 04 серпня 2017 року близько 17 год., в ході попередньо домовленої зустрічі із адвокатом ОСОБА_6 , яка відбувалася в його офісі в м. Берегово, останній, з метою ввести ОСОБА_8 в оману і в такий спосіб створити у нього враження про вигідність і навіть обов`язковість передачі коштів службовій особі (судді) за сприятливе вирішення адміністративної справи в суді повідомив, що після телефонного дзвінка ОСОБА_8 він попередньо мав розмову з суддею ОСОБА_4 , який повідомив, що зможе позитивно вирішити дане питання, тобто прийняти рішення про закриття даної справи у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
При цьому, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, які полягали у особистому протиправному збагаченні, а також у протиправному збагаченні судді ОСОБА_4 висунув ОСОБА_8 вимогу про необхідність надати судді ОСОБА_4 під виглядом неправомірної вигоди грошові кошти в розмірі 500 доларів США за прийняття ним позитивного рішення про закриття справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_8 .
Поряд з цим, адвокат ОСОБА_13 з метою створення у ОСОБА_8 враження у реальності його дій та зацікавленості в досягненні закриття справи про адміністративне правопорушення за свої посередницькі послуги, які полягали у передачі ним судді ОСОБА_4 одержаної від ОСОБА_8 під виглядом неправомірної вигоди грошових коштів в розмірі 500 доларів США, висунув вимогу сплатити йому окремо грошові кошти в сумі 2000 грн.
При цьому, ОСОБА_14 усвідомлював, що ОСОБА_8 сприймає його як особу, яка близько знайома із суддею, перебуває і ним в організаційних та дружніх стосунках, і як наслідок, вважав його пропозицію передати неправомірну вигоду судді ОСОБА_4 , реальною і такою, яка спрямована на позитивне вирішення питання при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а надання грошових коштів, необхідним для досягнення бажаних результатів.
Своїми висловлюваннями ОСОБА_6 сформував у ОСОБА_8 хибне уявлення про те, що питання закриття справи про адміністративне правопорушення, яке є бажаним для ОСОБА_8 , вирішується виключно через надання неправомірної вигоди судді ОСОБА_4
ОСОБА_8 , будучи введеним ОСОБА_6 в оману про вигідність і навіть обов`язковість передачі коштів судді ОСОБА_4 , а також те, що суддя ОСОБА_4 у випадку надання йому неправомірної вигоди, вчинить дії спрямовані на закриття справи про адміністративне правопорушення, не бажаючи бути притягненим до адміністративної відповідальності, довіряючи ОСОБА_6 , погодився надати вказану останньому неправомірну вигоду для передачі судді ОСОБА_4 .
У подальшому, 18 серпня 2018 року близько 09 год 36 хв ОСОБА_8 , будучи введеним адвокатом ОСОБА_6 в оману щодо необхідності надання неправомірної вигоди судді ОСОБА_4 , діючи у відповідності до попередньої домовленості з ОСОБА_6 , вважаючи, що передає через останнього неправомірну вигоду судді ОСОБА_4 , знаходячись поряд з адміністративним приміщенням Берегівського районного суду надав ОСОБА_6 частину коштів в сумі 300 доларів США, яку він відразу ж передав в службовому кабінеті судді ОСОБА_4 .
При цьому з ОСОБА_8 жодного договору про надання правової допомоги з ОСОБА_6 не укладалось.
Отримавши вказану частину грошових коштів під виглядом неправомірної вигоди, цього ж дня, суддя ОСОБА_4 провів судове засідання щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_8 в присутності адвоката ОСОБА_6 .
При цьому, з метою формування в ОСОБА_8 хибного враження про те, що справа про адміністративне правопорушення буде закрита у результаті надання неправомірної вигоди судді ОСОБА_4 , останній демонстрував в ході судового засідання своє лояльне ставлення до правопорушника. Після завершення судового засідання, суддя ОСОБА_4 рішення по вказаній адміністративній справі так і не прийняв, вказівок щодо підготовки проекту постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення за наведеним фактом щодо ОСОБА_8 , як було обумовлено при наданні коштів під виглядом неправомірної вигоди, своєму секретарю та помічнику не надавав.
Далі, близько 13 год 40 хв адвокат ОСОБА_6 , знаходячись поряд з адміністративним приміщенням Берегівського районного суду, діючи умисно, в завершення злочинної домовленості із ОСОБА_4 , одержав від ОСОБА_8 другу частину коштів під виглядом неправомірної вигоди в сумі 200 доларів США, після чого ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було викрито правоохоронними органами, а предмет злочину: 500 доларів США виявлено та вилучено.
Отже, як зазначено в обвинувальному акті, адвокат ОСОБА_6 та суддя ОСОБА_4 , діючи у відповідності до попередньої домовленості між собою шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_8 під виглядом передачі неправомірної вигоди судді ОСОБА_4 за закриття справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_8 протиправно заволоділи коштами останнього в сумі 500 доларів США, що станом на 18 серпня 2017 року по курсу НБУ складало 12 750 грн., внаслідок чого потерпілому ОСОБА_8 завданому матеріальну шкоду на вказану суму.
В судовому засіданні обвинувачені та захисники, вказуючи на те, що обвинувальний акт направлений до суду поза межами строку досудового розслідування, наявність провокації злочину, недопустимості доказів, просили постановити виправдувальний вирок.
Прокурор, заперечуючи таким доводам, вважав, що обвинувальний акт направлений до суду в межах строку досудового розслідування і в діях обвинувачених є склад кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст. 190 КК України.
Однак, доводи прокурора про те, що орган досудового розслідування жодних порушень строків досудового розслідування, зазначених у ст. 219 КПК, не допустив та всі процесуальні дії виконані в строки, передбачені законом, суд вважає необґрунтованими з урахуванням такого.
Положеннями кримінального процесуального закону закріплених у ст.ст.219, 294-295 КПК України, законодавець визначив строки досудового розслідування, порядок їх обчислення та продовження.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і, серед іншого, закінчується направленням до суду обвинувального акта.

Аналогічні положення містяться у ч. 2 ст. 283 КПК України, де передбачено обов`язок прокурора у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: закрити кримінальне провадження, звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Згідно зі статтею 113 КПК, процесуальні строки це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.
Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу (частина 2 статті 113 КПК).
За своєю юридичною природою процесуальні строки виступають темпоральними умовами реалізації суб`єктивних прав і юридичних обов`язків учасників кримінальних процесуальних правовідносин.
Послідовно реалізуючи політику, спрямовану на підвищення гарантій захисту прав і свобод людини, український законодавець на протязі останніх декількох років вніс низку важливих змін до чинного КПК стосовно строків досудового розслідування, починаючи з впровадження механізму судового контролю за строками розслідування і закінчуючи введенням процесуальних санкцій, під якими необхідно розуміти негативні наслідки для сторони обвинувачення у разі недотримання нею чітких вимог КПК і вчинення процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень поза межами цих строків.
Законом України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року частину першу статті 284 КПК було доповнено пунктом 10, згідно з яким кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.
Вказана норма була введена в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не має зворотньої дії в часі та застосовується до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін.
Цей період необхідно відраховувати з дня притягнення до кримінальної відповідальності як стадії кримінального провадження, яка згідно з п.14 ч.1 ст.3 КПК починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
Вказане узгоджується з рішенням, наведеним у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 вересня 2021 року (справа №711/3111/19, касаційне провадження № 51-2890км19).
Внесені зміни кореспондують загальній засаді кримінального провадження, закріпленій у статті 28 КПК, відповідно до якої розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень, і співвідносяться з практикою Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ).
Так, у справі «Іванов проти України» зазначено, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в кримінальному провадженні застосовується у такий спосіб, щоб особа, яку звинувачено, не залишалася тривалий час у стані невизначеності щодо своєї долі (пункт 71). Аналогічні позиції ЄСПЛ висловив у справах Карт проти Туреччини (пункт 68), Вемхофф проти Німеччини (пункт 18). При цьому ЄСПЛ у справі «Іванов проти України» вказав, що період, який має прийматися до уваги повинен відраховуватися саме з порушення кримінальної справи проти особи (пункт 63).
Відповідно до частини 1 статті 219 КПК, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
Строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею (частина 5 статті 219 КПК).
Згідно з пунктом 4 частини 3 статті 219 КПК, з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Частина 4 статті 219 КПК встановлює, що строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 Глави 24 цього Кодексу.
Згідно з частиною 5 статті 294 КПК строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 08 серпня 2017року було внесено відомості до ЄРДР за №0000285за фактом вчинення злочину, передбаченого ст.27, ч.5, ч. 3 ст.368 КК України.

В межах вказаного кримінального провадження 19 серпня 2017 року обвинуваченому ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27,ч.3 ст.368 КК України (том 5 а.с.173-177), а обвинуваченому ОСОБА_4 - 15 вересня 2017 за ч.3 ст. 368 КК України (том 5 а.с. 231).
25 квітня 2018 року обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_4 повідомлено про зміну підозри у вчиненні злочину, пред"явлено нову підозру та вони набули статусу підозрюваних за ч.2 ст. 190 КК України у цьому кримінальному провадженні (том 5 а.с.249-257; том 6 а.с.1-9) і цей день є початком двомісячного строку для закінчення досудового слідства.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, яке перебуває на розгляді суду, неодноразово продовжувався і востаннє продовжено постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_15 від 12 березня 2018 року до 9 місяців, тобто до 18 травня 2018 року включно і саме ця дата є кінцевою для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні (том 6 а.с. 230-234).
14 травня 2018 року, тобто за 4 дні до закінчення строку досудового розслідування, старшим слідчим слідчого відділу прокуратури області ОСОБА_16 повідомлено ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та їх захисникам ОСОБА_17 , ОСОБА_5 про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів справи (том 6 а.с.14-19).
Ухвалами слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 липня 2018 року встановлено ОСОБА_6 та захиснику ОСОБА_17 , ОСОБА_4 строк необхідний для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, після спливу якого сторона захисту вважатиметься такою, що реалізувала своє право на доступ до матеріалів досудового розслідування, до 20 липня 2018 року включно ( том 6 а.с.38-46).
05 липня 2018року захисник ОСОБА_5 підтвердив факт ознайомлення з матеріалами кримінального провадження (том 6 а.с.30-34).
16 липня 2018 року захисник ОСОБА_17 ознайомилася з матеріалами кримінального провадження (том 6 а.с.27-29).
Виходячи з ухвали суду, обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_4 реалізували своє право на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування - 20 липня 2018року.
Таким чином, часовий проміжок з 14 травня 2018 року по 20 липня 2018 року, згідно з приписами частини 5 статті 219 КПК, не включається у строк досудового розслідування.
З огляду на те, що у розглядуваній справі з моменту отримання стороною захисту повідомлення про завершення досудового розслідування до закінчення строку досудового розслідування залишалося 4 дні (з 14 по 18 травня 2018 року), які не включаються у строк досудового розслідування, то перебіг цього строку продовжився після ознайомлення стороною захисту з матеріалами досудового розслідування (тобто після 20 липня 2018 року) на 4 дні.

Враховуючи, що при обчисленні строків днями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу (частина 5 статті 115 КПК)), відлік яких продовжується з моменту виконання приписів частини 9 статті 290 КПК, днем закінчення строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні є 24 липня 2018 року.
Разом з тим, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_4 складений та підписаний 25 липня 2018 року та в той же день вручений захиснику ОСОБА_17 , а 26 липня 2018року вручений обвинуваченим та захиснику ОСОБА_5 (том 1 а.с.1-53).
Однак, направлений до Берегівського районного суду Закарпатської області лише 30 липня 2018 року, що підтверджується супровідним листом, підписаним в.о. прокурора Закарпатської області ОСОБА_18 та відтиском штемпеля на поштовому конверті (том 1 а.с.54-56).
В той же час, отриманий місцевим судом згідно штампу вхідної кореспонденції суду 06 серпня 2018 року (том 1 а.с.55), що свідчить про очевидне порушення прокурором вимог кримінального процесуального законодавства України.
При цьому в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутня інформація про продовження або зупинення строку досудового розслідування.

Тобто, прокурор склав, затвердив обвинувальний акт, вручив стороні захисту та звернувся з обвинувальним актом до суду поза межами строку досудового розслідування: строк досудового розслідування закінчився 24 липня 2018року, а до суду обвинувальний акт надійшов лише 06 серпня 2018 року, тобто через 13 днів після спливу встановленого законом строку досудового розслідування.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в рамках строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду (постанови Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 556/1381/18, від 01 липня 2021 року у справі № 752/3218/20, ухвали Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 712/6375/18, від 15 березня 2021 року у справі № 676/6116/18, від 05 квітня 2021 року у справі № 676/804/20, від 21 квітня 2021 року у справі № 991/6516/20).

Отже, зазначене є гарантією фундаментального права людини на розгляд її справи упродовж розумного строку, закріпленого в п. 1 ст. 6 Конвенції, передбаченого ст.7, ч.1 ст.21 КПК України, що підтверджується усталеною практикою ЄСПЛ, так як особа не може необмежений час перебувати в стані підозрюваного - якщо публічне обвинувачення з будь-яких причин не має можливості визначити обвинувачення, склавши обвинувальний акт, та спрямувати справу до суду протягом визначеного законом строку - особа має бути звільнена від підозри. Таким чином, такий процесуальний строк досудового розслідування - є одним із найважливіших проявів правового принципу верховенства права, який вимагає належної правової визначеності у такому особливо вразливому статусі людини як підозрюваний.

Тому, суд переконаний, що застосування передбачених законом наслідків пропуску такого строку як строк досудового розслідування навіть на один або кілька днів не є зайвим формалізмом або «правовим пуризмом», оскільки: (1) строки досудового розслідування є граничними, (2) положення ч. 5 ст.294 КПК України виключає можливість суду поновити строк досудового розслідування, що завершився.

Оскільки ж у цій справі після повідомлення особи про підозру сплив строк досудового розслідування, який не зупинявся, а ОСОБА_4 та ОСОБА_19 не підозрювалися у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, кримінальне провадження згідно з п. 10 ч. 1 ст.284 КПК України підлягає закриттю.

Що стосується можливості застосовувати положення п.10 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки вони введені в дію 15.03.2018 та не мають зворотньої дії у часі і застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в ЄРДР після введення в дію цих змін, (у даному кримінальному провадженні відомості до ЄРДР внесені 08.08.2017), то суд зазначає наступне.

Зміни до кримінального процесуального закону дають право на закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.10 ч.1 ст.284 КПК України, і виникнення такого права пов`язується із часом набрання чинності внесених змін до КПК України та часом внесення відомостей до ЄРДР про вчинений злочин.

У контексті цього слід звернути увагу на те, що відомості про кримінальне правопорушення, внесено 08.08.2017 до ЄРДР за № № 0000285за фактом вчинення злочину, передбаченого ст.27, ч.5, ч. 3 ст.368 КК України.

Якщо під час досудового розслідування у кримінальному провадженні виникли підстави для складання повідомлення про підозру або про зміну раніше повідомленої підозри з перекваліфікацією злочину, то при цьому, відповідно до вимог ст.279 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтей 278 цього Кодексу, у тому числі невідкладно внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань дату та час повідомлення про підозру, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

25 квітня 2018 року обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_4 змінено правову кваліфікацію дій, пред"явлено нову підозру за ч.2 ст. 190 КК України та на виконання вимог ст. 278-279 КПК України, такі відомості 10.05.2018 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (том 6 а.с.1).

Як зазначено в ч. 1 ст. 5 КПК України, процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент прийняття такого рішення.

Відтак, станом на час внесення відповідних відомостей до ЄРДР (10.05.2018) органи досудового розслідування були обізнані щодо діючих положень п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, які введені в дію з 15.03.2018.

Отже, відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК, за яким прокурор звернувся з обвинувальним актом до суду, до ЄРДР внесені після набуття чинності Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким внесені зміни до ч. 1 ст. 284 КПК, і останні введені в дію 15 березня 2018 року.

Аналогічні висновки щодо можливості застосування п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК до кримінального провадження, відомості про яке були внесені в ЄРДР до введення в дію згаданої норми суд касаційної інстанції зробив в постанові ВС, справа № 287/1490/20, в ухвалі по справі №725/5513/19.

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду, у постанові від 15 вересня 2021 року у справі № 711/3111/19 зробив наступний висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах:"Направлення прокурором обвинувального акта після закінченнядосудового розслідування до суду поза межами строків досудового розслідування у кримінальних провадженнях щодо злочинів, які не є тяжкими чи особливо тяжкими проти життя та здоров`я, виключає набуття особою процесуального статусу обвинуваченого (підсудного), а, отже, унеможливлює розгляд в суді кримінального провадження по суті та тягне за собою закриття кримінального провадження на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України".

Так, статтею 337 КПК України, визначено, що судовий розгляд може бути проведений виключно стосовно особи, яка набула статусу обвинуваченого в порядку, передбаченому Законом.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 42 КПК обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу.
Згідно з частиною 4 статті 110 КПК, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Відповідно ж до змісту частини 1 статті 337 КПК, судовий розгляд може бути проведений виключно стосовно особи, яка набула статусу обвинуваченого в порядку, передбаченому Законом.

Перевірка судом першої інстанції дотримання прокурором вимог, передбачених статтями 291, 293 КПК, а також виконання ним приписів статті 219 КПК в частині направлення обвинувального акта у строки досудового розслідування є передумовою набуття підозрюваним у вчиненні злочинів, які не є тяжкими чи особливо тяжкими проти життя та здоров`я особи, процесуального статусу обвинуваченого стосовно якого, відповідно до частини 1 статті 337 КПК, має здійснюватися судовий розгляд.

З огляду на викладене та положення статті 2 КПК, згідно з яким до кожного учасника кримінального провадження повинна бути застосована належна правова процедура, суд вважає, що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 слід вважати такими, що не набули процесуального статусу обвинувачених (підсудних).
Незакриття судом кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування після повідомлення особі про підозру на будь-якій стадій судового провадження свідчитиме про грубе порушенням прав обвинувачених та слугуватиме безумовною підставою для скасування судового рішення і закриття кримінального провадження судами апеляційної чи касаційної інстанцій

Зокрема, як зазначив в рішенні ККС ВП від 15.09.2021 у справі №711/3111/19, здійснення судового провадження при наявності підстав для закриття судового провадження відповідно до п.1ч.2 ст.412 КПК становить істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою бкещумовне скасування судового рішення, ухваленого за результатами судового розгляду.

Відтак, доводи сторони захисту про те, що до ОСОБА_6 та ОСОБА_4 слід постановити виправдувальний вирок, не заслуговують на увагу.
Тому зурахуванням наведеного інші доводи сторони захисту щодо надання оцінки провокації злочину зі сторони правоохоронних органів та недопустимості доказів суд не переглядає, оскільки вони не вплинуть на підстави, з яких кримінальне провадження підлягає закриттю, і за результатами їх розгляду не може бути прийнято інше рішення.

На підставі вищезазначеного, суд вважає достатніми та обґрунтованими зазначені вище підстави для закриття кримінального провадження відповідно до п. 10 ч.1 ст.284 КПКУкраїни у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст.219 КПК України, після повідомлення особі про підозру.

Разом із цим, відповідно до ч. 4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Таким чином, арешт майна у вказаному кримінальному провадженні, накладений на підставі ухвал слідчих суддів Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 серпня 2017 року; Солом`янського районного суду м. Києва від 08 лютого 2018 року, після набрання ухвалою законної сили підлягають скасуванню.

Питання речових доказів і документів суд вирішує керуючись правилами, викладеними в ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз у сумі 15293,00грн. на підставі ст.124 КПК України, слід віднести на рахунок держави, оскільки приймати рішення про покладення на осіб процесуальних витрат, щодо яких не вирішені питання вини в установленому законом порядку, не було правових підстав, крім того, це обтяжує їх становище і суперечить засадам верховенства права і законності, що унормовано ст. 8, 9 КПК України.

Керуючись ст. 116, 219, 278, 279, 284, 376 КПК України, суд,-
постановив:
Кримінальне провадження № 0000285 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України закрити на підставі п. 10 ч. 1 статті 284 КПК України у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, після повідомлення особі про підозру.

Скасувати заходи забезпечення кримінального провадження:
- арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 серпня 2017 року на тимчасово вилучене майно під час обшуку 18 серпня 2017 року у житловому приміщенні за місцем мешкання судді Берегівського районного суду ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 - грошові кошти в сумі 300 доларів США ;
- арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 серпня 2017 року на тимчасово вилучене в ході огляду автомобіля марки HYUNDAI TUCSON н.з. НОМЕР_3 , який знаходився біля будівлі Берегівського районного суду за адресою вул.Габора Бетлена, 3 м.Берегово, робочий блокнот ОСОБА_6 ;
- арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 серпня 2017 року на майно тимчасово вилучене в ході затримання ОСОБА_6 , 18 серпня 2017 року, яке відбулось біля Берегівського районного суду за адресою вул. Габора Бетлена, 3: фільтрувальні аркуші паперу зі змивами з правої та лівої долоней рук ОСОБА_6 та з лівої кишені його штанів; особисті грошові кошти ОСОБА_6 в сумі 1092 грн; грошові кошти в сумі 200 доларів CША; грошові кошти в сумі 1900грн., на мобільний телефон ОСОБА_6 марки «Престіжіо» із сім-картами шляхом заборони його відчуження;
- арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва від 08 лютого 2018 року на: мобільний телефон марки Prestigio MultiPhone PSP5517 DUO IMEI-1: НОМЕР_4 , IMEI-2: НОМЕР_5 , S/N: НОМЕР_6 із сім-картками мобільних операторів ПрАТ «Київстар» та ПРАТ «ВФ Україна» (SIM карта з написом Djuice ICCID « НОМЕР_7 » IMSI « НОМЕР_8 » SIM картка з написом «МТС» ICCID « НОМЕР_9 » IMSI « НОМЕР_10 ») з картою пам`яті Transcend Premium 300х32 Gb В99123 4712 9181 АА 32 G 09QS2.
Речові докази:
- грошові кошти в сумі 300 доларів США (т.5 а.с.133-136, т.7 а.с.152-154) , які зберігаються в АТ «Комінвестбанк» - повернути власнику потерпілому ОСОБА_8 ;
- поліетиленовий пакет, у якому зберігались грошові кошти; два аркуші фільтрувального паперу зі змивами з долонь правої та лівої рук ОСОБА_4 , а також контрольний взірець аркушу фільтрувального паперу, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження (т.5 а.с.133-136) - зберігати при матеріалах кримінального провадження;
- блокнот, в якому на сторінці за 17 серпня виявлено рукописний запис «Титичко 130», який зберігається при матеріалах кримінального провадження (т.5 ас.142-144) - повернути ОСОБА_6 , як власнику;
-змиви з правої та лівої долонь рук, з лівої кишені штанів ОСОБА_6 , які зберігаються при матеріалах кримінального провадження (т.5 а.с.166-168) - зберігати при матеріалах кримінального провадження;
- частину предмету неправомірної вигоди в сумі 200 доларів CША, грошові кошти в сумі 1900 грн., які ОСОБА_6 одержав від ОСОБА_8 за посередницькі послуги та зберігаються в АТ «Комінвестбанк» - повернути ОСОБА_8 , як власнику (т.7 а.с.152-153, 155, 156);
-мобільний телефон марки Prestigio MultiPhone PSP5517 із сім-картками мобільних операторів ПрАТ «Київстар» та ПРАТ «ВФ Україна» з картою пам`яті, який зберігається при матеріалах кримінального провадження - повернути ОСОБА_6 , як власнику (т.6 а.с. 253);
-золотий перстень, який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_8 , залишити йому як власнику (т. 6 а.с.87-90);
-мобільний телефон марки «Престіжіо» із сім-картами НОМЕР_11 та НОМЕР_12 , які зберігаються при матеріалах кримінального провадження - повернути ОСОБА_6 , як власнику.
Процесуальні витрати за проведення судових експертиз у сумі 15293 (п"ятнадцять тисяч двісті дев"яносто три) гривень віднести на рахунок держави.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде оголошено 03 жовтня 2022 року 11 год. 30 хв.

Суддя ОСОБА_1

.

постановив:
Кримінальне провадження № 0000285 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України закрити на підставі п. 10 ч. 1 статті 284 КПК України у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, після повідомлення особі про підозру.

Скасувати заходи забезпечення кримінального провадження:
- арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 серпня 2017 року на тимчасово вилучене майно під час обшуку 18 серпня 2017 року у житловому приміщенні за місцем мешкання судді Берегівського районного суду ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 - грошові кошти в сумі 300 доларів США ;
- арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 серпня 2017 року на тимчасово вилучене в ході огляду автомобіля марки HYUNDAI TUCSON н.з. НОМЕР_3 , який знаходився біля будівлі Берегівського районного суду за адресою вул.Габора Бетлена, 3 м.Берегово, робочий блокнот ОСОБА_6 ;
- арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 серпня 2017 року на майно тимчасово вилучене в ході затримання ОСОБА_6 , 18 серпня 2017 року, яке відбулось біля Берегівського районного суду за адресою вул. Габора Бетлена, 3: фільтрувальні аркуші паперу зі змивами з правої та лівої долоней рук ОСОБА_6 та з лівої кишені його штанів; особисті грошові кошти ОСОБА_6 в сумі 1092 грн; грошові кошти в сумі 200 доларів CША; грошові кошти в сумі 1900грн., на мобільний телефон ОСОБА_6 марки «Престіжіо» із сім-картами шляхом заборони його відчуження;
- арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва від 08 лютого 2018 року на: мобільний телефон марки Prestigio MultiPhone PSP5517 DUO IMEI-1: НОМЕР_4 , IMEI-2: НОМЕР_5 , S/N: НОМЕР_6 із сім-картками мобільних операторів ПрАТ «Київстар» та ПРАТ «ВФ Україна» (SIM карта з написом Djuice ICCID « НОМЕР_7 » IMSI « НОМЕР_8 » SIM картка з написом «МТС» ICCID « НОМЕР_9 » IMSI « НОМЕР_10 ») з картою пам`яті Transcend Premium 300х32 Gb В99123 4712 9181 АА 32 G 09QS2.
Речові докази:
- грошові кошти в сумі 300 доларів США (т.5 а.с.133-136, т.7 а.с.152-154) , які зберігаються в АТ «Комінвестбанк» - повернути власнику потерпілому ОСОБА_8 ;
- поліетиленовий пакет, у якому зберігались грошові кошти; два аркуші фільтрувального паперу зі змивами з долонь правої та лівої рук ОСОБА_4 , а також контрольний взірець аркушу фільтрувального паперу, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження (т.5 а.с.133-136) - зберігати при матеріалах кримінального провадження;
- блокнот, в якому на сторінці за 17 серпня виявлено рукописний запис «Титичко 130», який зберігається при матеріалах кримінального провадження (т.5 ас.142-144) - повернути ОСОБА_6 , як власнику;
-змиви з правої та лівої долонь рук, з лівої кишені штанів ОСОБА_6 , які зберігаються при матеріалах кримінального провадження (т.5 а.с.166-168) - зберігати при матеріалах кримінального провадження;
- частину предмету неправомірної вигоди в сумі 200 доларів CША, грошові кошти в сумі 1900 грн., які ОСОБА_6 одержав від ОСОБА_8 за посередницькі послуги та зберігаються в АТ «Комінвестбанк» - повернути ОСОБА_8 , як власнику (т.7 а.с.152-153, 155, 156);
-мобільний телефон марки Prestigio MultiPhone PSP5517 із сім-картками мобільних операторів ПрАТ «Київстар» та ПРАТ «ВФ Україна» з картою пам`яті, який зберігається при матеріалах кримінального провадження - повернути ОСОБА_6 , як власнику (т.6 а.с. 253);
-золотий перстень, який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_8 , залишити йому як власнику (т. 6 а.с.87-90);
-мобільний телефон марки «Престіжіо» із сім-картами НОМЕР_11 та НОМЕР_12 , які зберігаються при матеріалах кримінального провадження - повернути ОСОБА_6 , як власнику.
Процесуальні витрати за проведення судових експертиз у сумі 15293 (п"ятнадцять тисяч двісті дев"яносто три) гривень віднести на рахунок держави.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде оголошено 03 жовтня 2022 року 11 год. 30 хв.

Суддя ОСОБА_1