В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" липня 2022 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000481 від 26.05.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лісники Києво-Святошинського району Київської області, громадянина України, одруженого, працюючого, маючого на утриманні неповнолітнього сина, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:
25.05.2020 року близько 23:00 ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом Управління державної охорони України, обіймаючи посаду начальника другого відділу 7 Служби Департаменту охорони об`єктів УДО України, у порушення вимог ст. 68 Конституції України, ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, підпункту «б» пункту 12.9 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі ПДР), діючи необережно, проявляючи кримінально протиправну недбалість, не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який позначено дорожньою розміткою 1.14.1 додатку 2 та дорожніми знаками 5.35.1 (Пішохідний перехід) і 5.35.2 (Пішохідний перехід) додатку 1 до ПДР, що знаходився на проїзній частині Броварського проспекту у м. Києві (ділянкою від станції метро «Гідропарк» до станції метро «Лівобережна»), де на той час виконувалися роботи по об`єкту «Капітальний ремонт автопроїздів мосту - метро через Русанівську протоку р. Дніпро у Дніпровському районі м. Києва. Коригування», рухався на автомобілі перевищуючи максимально допустиму дорожнім знаком 3.29 (Обмеження максимальної швидкості) додатку 1 до ПДР швидкість, внаслідок чого допустив наїзд на ОСОБА_8 , який у той самий час розпочав рух через проїзну частину, перетинаючи її справа наліво відносно напрямку руху автомобіля на відстані, яка була достатньою для зупинки ОСОБА_4 керованого ним транспортного засобу, за умови руху з допустимою швидкістю.

Унаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді тупої поєднаної травми голови, тулуба та нижніх кінцівок з множинними переломами кісток скелета та ушкодженням внутрішніх органів, рясною внутрішньою та тканинною кровотечою, що привела до розвитку крововтрати. Отримані ОСОБА_8 тілесні ушкодження 31.05.2020 року призвели до настання його смерті в лікувальному закладі. Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе за ч. 2 ст. 286 КК України беззаперечно визнав у повному обсязі. Зокрема показав, що 25.05.2020 року, ввечері, близько 23:00, він рухався на власному автомобілі по Броварського проспекту у м. Києві (ділянкою від станції метро «Гідропарк» до станції метро «Лівобережна»), де на той час виконувалися дорожні роботи, з перевищенням допустимої на цьому шляху швидкістю, та через свою необережність і недбалість здійснив наїзд на ОСОБА_8 , який у той час перетинав проїзну частину дороги, унаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження, що призвели до настання його смерті в лікувальному закладі. Зазначив, що на місці події він намагався надати першу медичну допомогу потерпілому, викликав карету швидкої допомоги та працівників поліції. Після ДТП він та його дружина, яка є лікарем, всіляко допомагали у лікуванні потерпілого в лікарні, у тому числі купували ліки, оплатив всі витрати на поховання потерпілого, добровільно відшкодував матеріальну та моральну шкоду родині загиблого. Вказав, що всі обставини, так як вони викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності. Також в судовому засіданні у скоєному щиро каявся, дуже жалкує, що так сталося, запевнюючи, що в подальшому нічого протиправного вчиняти не буде.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст їх обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, зокрема і тих, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 , який не оспорював фактичні обставини справи, повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у вчиненому, дослідженими письмовими документами, які суд визнає належними та допустимими доказами у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення за ч.2 ст. 286 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; особливості й обставини кримінального провадження: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій на місці події намагався надати першу медичну допомогу потерпілому, викликав швидку допомогу та поліцію, а після події допомагав у лікуванні потерпілого, зокрема купував ліки, після смерті потерпілого - оплатив всі витрати на поховання, добровільно відшкодував матеріальну та моральну шкоду родині загиблого; ставлення обвинуваченого до вчиненого - вину визнав повністю, щиро кається у вчиненому, жалкує, що так сталося, попросив вибачення у рідних, повністю відшкодував матеріальну та моральну шкоду родині загиблого; дані про особу обвинуваченого, а саме: одружений, працює, проходить військову службу за контрактом в Управлінні державної охорони України з 26.07.2001 року по даний час, має позитивну характеристику з місця роботи, його медичну характеристику, має на утриманні неповнолітнього сина, має постійне місце проживання у м. Києві, під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Також суд враховує:

- заяви потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 18.10.2021 року, завірені приватним нотаріусом ОСОБА_11 , про те, що жодних майнових претензій, що пов`язані з відшкодуванням спричиненої матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП, яка мала місце 25.05.2020 року, до ОСОБА_4 вони не мають та в майбутньому не будуть мати;

- розписки потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 18.10.2021 року про отримання ними від ОСОБА_4 по 150000 грн (кожному) компенсації за заподіяну матеріальну та моральну шкоду внаслідок ДТП, яка мала місце 25.05.2020 року;

- докази на підтвердження витрат ОСОБА_4 на оплату ліків для потерпілого ОСОБА_8 (квитанції на суму 23 521 грн 09 коп.) та витрат на його поховання (рахунок №17 від 01.06.2020 року ПП ОСОБА_12 на суму 18143 грн 60 коп. та квитанція про оплату);

- заяву представника потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 20.12.2021 року, адресовані головуючому у судовій справі, про те, що у зв`язку з відшкодуванням обвинуваченим потерпілим заподіяної шкоди, вони просять суд під час обрання міри покарання призначити ОСОБА_4 найбільш м`яке покарання; також просили розглядати справу без їхньої участі. Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючими обставинами: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку та надання іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 основне покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин даного кримінального провадження, тяжкості кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його ставлення до скоєного (щиро каявся, вину визнав, жалкує про вчинене, шкоду добровільно відшкодував), наявності декількох пом`якшуючих обставин, дорожньо-транспортну пригоду скоїв з необреженості, не перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив правопорушення вперше (раніше не судимий), позицію учасників кримінального провадження щодо виду та міри покарання, зокрема думку потерпілих, які будь-яких претензій до обвинуваченого не мають і у своїй заяві просили суд під час обрання міри покарання призначити ОСОБА_4 найбільш м`яке покарання, суд дійшов висновку, що перевиховання й виправлення ОСОБА_13 можливе без ізоляції від суспільства, тому вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені ст. 76 КК України.

Водночас, вирішуючи питання про доцільність призначення обвинуваченому альтернативного додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд, враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , ступінь тяжкості та наслідки скоєного ним злочину, вважає за необхідне призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки обвинувачений має таке право та вчинив злочин, пов`язаний з грубим порушенням правил дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого.

Крім того, суд враховує, що стороною захисту на підтвердження своїх доводів щодо не призначення додаткового покарання обвинуваченому у зв`язку з характером його роботи, у судовому засіданні не надано жодних доказів того, що робота, військова служба ОСОБА_4 за контрактом в Управлінні державної охорони України на посаді начальника відділу, нерозривно пов`язана з керуванням транспортними засобами і застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами позбавить його можливості виконувати свої трудові обов`язки.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01.06.2020 року підлягає скасуванню після набрання вироком законної сили.

Речові докази підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Питання процесуальних витрат підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати:

- за проведення комплексної судової фототехнічної та автотехнічної експертизи за № КСЕ-19/111-20/56689 від 11.02.2021 року у сумі 5 884 грн 20 коп.;

- за проведення судової автотехнічної експертизи за № СЕ-19/111-21/9236-ІТ від 24.03.2021 року у сумі 1 634 грн 50 коп.;

- за проведення комплексної судово-медичної та автотехнічної експертизи за № 031-73-2021//КСЕ-19/111-21/28823-ІТ від 27.07.2021 року у сумі 4 764 грн 60 коп.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Арешт, накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.06.2020 року, на майно автомобіль марки «Hyundai Elantra», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 скасувати після набрання вироком законної сили.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-головний убір постраждалого, а також елементи осипу скла та пластику, які упаковано до спеціального полімерного пакету № 4515397, що передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві - знищити;

-оптичний диск формату CD-R марки «Verbatim» з номером « НОМЕР_2 », на якому міститься електронний документ файл відеозапису з назвою «10.9.5.26_06322В38__1» - залишити у матеріалах кримінального провадження;

-автомобіль марки «Hyundai Elantra», д.н.з. НОМЕР_1 , який переданий ОСОБА_4 під розписку на відповідальне зберігання - залишити ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1