Справа № 953/4265/22
н/п 1-кс/953/3577/22
"20" жовтня 2022 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
встановив:
До Київського районного суду м. Харкова надійшло вказане клопотання, в якому заявник просить скасувати арешт на автомобіль «Фольцваген Гольф», р.н. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_3 та перебував у користуванні ОСОБА_5 . Передати автомобіль «Фольцваген Гольф», р.н. НОМЕР_1 , на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_3 .
На обґрунтування клопотання зазначає, зокрема, що 17.12.2021 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова на автомобіль яким користувався ОСОБА_5 - «Фольцваген Гольф», р.н. НОМЕР_1 , та який на праві власності належить ОСОБА_3 , накладено арешт та дозволено його зберігання на території спеціального майдану зберігання тимчасового затриманих транспортних засобів ЦЗ ГУ НП в Харківській області, за адресою: м. Харків, вул. Рушкінська, 107, з метою проведення судових експертиз. На теперішній час жодної експертизи по вилученому автомобілю «Фольцваген Гольф», р.н. НОМЕР_1 , не призначено та не проводиться. На території Харківської області та міста Харкова, проходить масові бойові дії, а також здійснюються авіаційні обстріли, ракетні та артилерійські обстріли, що слугує реальною та фактичною загрозою майну ОСОБА_3 , якім користувався ОСОБА_5 . Крім того, автомобіль «Фольцваген Гольф», р.н. НОМЕР_1 , є засобом пересування ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , на якому останні їздять на роботу та здійснюють інші необхідні поїздки. А на теперішній час, у зв`язку з його вилученням, має значні труднощі з пересуванням та несе додаткові матеріальні витрати.
В судове засідання представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до канцелярії суду надійшло клопотання від адвоката, в якому він просить клопотання про скасування арешту майна розглянути без його участі. Клопотання підтримує в повному обсязі.
В судове засідання прокурор, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до канцелярії суду надійшла заява від прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 , в якій він зазначає, що проти скасування арешту з автомобіля не заперечує, просить провести судове засідання без його участі.
Слідчий суддя, дослідивши надані докази, приходить до наступного.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17.09.2021 накладено арешт на автомобіль «Фольцваген Гольф», р.н. НОМЕР_1 , який перебуває у власності ОСОБА_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично перебуває у користуванні ОСОБА_5 , шляхом заборони його ремонтування, користування, розпорядження та відчуження.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
В мотивувальній частині вказаної ухвали, слідчий суддя зазначив, що стороною обвинувачення доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення огляду, мало значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно було доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідало критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Вилучене відповідно до протоколу огляду місця події майно підлягало арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна могло в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий, довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1ст.170 КПК України. Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідало належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Тобто, захід забезпечення у вигляді арешту майна було вжито виключно з метою забезпечення збереження речових доказів, за наявності доведених на час накладення арешту ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявник скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.
Згідно заяви прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 , він проти скасування арешту з автомобіля не заперечує.
Отже, арешт на вказане майно було накладено з метою забезпечення доказової бази у даному кримінальному провадженні, яка на теперішній час, як встановлено вище, досягнута.
Враховуючи викладене, наслідки арешту майна розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає доведеним заявниками, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України є підставою для скасування арешту майна, а саме з автомобіля «Фольцваген Гольф», р.н. НОМЕР_1 , арештованого ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17.10.2021. За встановлених обставин, враховуючи позицію прокурора щодо відсутності необхідності утримання автомобіля як речового доказу, скасування арешту з вказаного майна не створить будь-яких перешкод для подальшого розслідування кримінального провадження.
Таким чином, наявні правові підстави до задоволення клопотання заявника та скасування арешту з вказаного майна.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 28, 174, 309, 372 КПК України,
Клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1