УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2022 року

м. Київ
Справа № 206/3462/20
Провадження № 51 - 1492 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргузасудженої ОСОБА_4 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2021 року та вирок Дніпровського апеляційного суду від 20 квітня 2022 року щодо неї,
встановив:
Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2021 року ОСОБА_4 засуджено за ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 2, ст. 70 ч. 1, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_5 за ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 2, ст. 70 ч. 1, ст. 70 ч. 4 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Крім того, цим же вироком вказано виконувати самостійно вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2020 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ст. 185 ч. 2, ст. 70 ч. 4 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.
Вироком Дніпровського апеляційного суду від 20 квітня 2022 року вказаний вирок суду першої інстанції скасовано в частині призначення покарання ОСОБА_4 та ухвалено в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_4 призначено: за ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 2 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2020 року визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. За ст. 185 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Відповідно до ст. 71 ч. 1 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за новим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2020 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
В іншій частині вирок залишено без зміни.
У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_4 порушує питання про перегляд вироків суду першої та апеляційної інстанцій щодо неї в касаційному порядку.
Проте, касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК України, а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху на підставі ст. 429 ч. 1 КПК України.
Так, в порушення вимог ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України у касаційній скарзі засуджена не зазначає в чому саме, на її думку, полягає незаконність чи необґрунтованість вироку апеляційного суду відповідно до положень ст. 438 ч. 1 КПК України і доводи на обґрунтування цього. Засуджена у своїй касаційні скарзі, хоч і вказує що покарання, яке на її думку, є занадто суворим, проте не обґрунтовує таку свою позицію з огляду на вимоги ст. 414 КПК України.
Відповідно до ст. 438 ч. 1 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Крім того, обставини щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, визначення яких дано у статтях 410 та 411 КПК України та на які є посилання в касаційній скарзі, не є відповідно до вимог ст. 438 ч. 1 КПК України предметом дослідження та перевірки касаційним судом.

Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень як вироку суду першої інстанції, так і вироку апеляційного суду, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами при їх винесенні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Також особа, яка подає скаргу, має зазначити прохання щодо судового рішення з врахуванням повноважень касаційного суду прийняти одне з рішень, передбачених ст. 436 КПК України.
Відповідно до ст. 427 ч. 3 КПК України якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка особи щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді.
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Керуючись ст. 429 ч. 1 КПК України, Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 без руху.
Встановити засудженій ОСОБА_4 п`ятнадцятиденний строк для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3