Справа № 165/4249/21 Провадження № 1-кп/165/230/22 q НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2022 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду, в місті Нововолинську, клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження №0000778 від 02 грудня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, з підстав визначених ч.4 ст.309 КК України,-

встановив:
Вищевказане кримінальне провадження надійшло до суду з обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України визнав повністю, заявив клопотання про звільнення його кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, просив кримінальне провадження закрити. Дане клопотання обгрунтоване тим, що він згідно виписки з медичної карти амбулаторного хворого №11 виданою лікарем психіатром-наркологом ОСОБА_5 , яка приймає пацієнтів по АДРЕСА_1 , звернувся по допомогу в лікуванні від наркозалежності та з 11.01.2022 по 25.01.2022 пройшов курс лікування з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання наркотичних засобів зі шкодою для здоров`я (F11.3) з подальшими лікувальними та трудовими рекомендаціями. Просив клопотання задоволити та звільнити його від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.309 КК України у зв`язку з добровільним зверненням до лікувального закладу та розпочатим лікуванням та закрити кримінальне провадження.
Прокурор заперечив щодо задоволення клопотання, оскільки вважає, що підстави для закриття кримінального провадження з підстав, передбачених ч. 4 ст. 309 КК України відсутні.
Заслухавши думку учасників судового процесу, кожного зокрема, дослідивши письмові докази, суд приходить наступного висновку.
Частиною четвертою статті 309 КК України передбачено, що особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Верховний Суд України неодноразово роз`яснював питання можливості звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно положень ч. 4 ст. 309 КК України.
Пленум Верховного Суду України у п.п.23, 24 свої постанови «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» від 26.04.2002 року №4 роз`яснив, що вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з підстави, передбаченої ч.4 ст.309 КК України, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено, і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин. При цьому таке звернення повинно мати місце після вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.
Також, у своїй постанові від 11 вересня 2019 року у справі № 227/2400/17 зазначив, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України суд має з`ясувати, чи дійсно особа страждала від наркотичної залежності та потребувала лікування. Встановлення такого діагнозу, як наркоманія, а також проходження особою курсу її лікування може здійснюватися лише в лікувальному закладі, який має ліцензію на цей вид діяльності. Добровільність звернення до лікувального закладу та початок лікування від наркоманії як умова звільнення від кримінальної відповідальності особи на підставі ч.4 ст.309 КК має місце у випадку, коли особа ставить за мету вилікуватися, а не ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
Аналогічне тлумачення зазначеної норми викладене й у постановах Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 641/222/18, від 06.09.2018 у справі № 450/3304/17 та у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 листопада 2021 року в справа № 357/11205/19, провадження №51-2776 кмо 21
Із долученої до клопотання виписки з медичної карти амбулаторного хворого №11 виданою лікарем психіатром-наркологом ОСОБА_5 , підтверджується, що ОСОБА_4 проходив амбулаторне лікування з 11.01.2022 по 25.01.2022 з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання наркотичних засобів зі шкодою для здоров`я (F11.3).
Відповідно до Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» медичне обстеження - обстеження особи в стаціонарних умовах з метою встановлення діагнозу «наркоманія»; добровільне лікування - лікування від наркоманії, яке здійснюється за згодою хворого або його законного представника; якщо в результаті медичного огляду чи медичного обстеження встановлено, що особа, яка зловживає наркотичними засобами або психотропними речовинами і відносно якої встановлено діагноз «наркоманія», потребує лікування, у тому числі в стаціонарних або амбулаторних умовах, лікар-нарколог зобов`язаний запропонувати такій особі пройти курс добровільного лікування і видати направлення до наркологічного закладу для такого лікування.
До виписки з медичної карти амбулаторного хворого №11 виданою лікарем психіатром-наркологом ОСОБА_5 суд відноситься критично, оскільки у ній не зазначено лікувального закладу, його місцезнаходження тощо. Обстеження, встановлення діагнозу обвинуваченому не відповідає вимогам Порядку проведення медичного огляду та медичного обстеження осіб, які зловживають наркотичними засобами або психотропними речовинами, затвердженої спільним наказом МОЗ України та МВС України від 16.06.98, №158/417.
Обвинуваченим ОСОБА_4 не надано суду підтверджуючих документів, що він перебуває на обліку з діагнозом "наркоманія", що йому відповідним рішенням ЛКК встановлювався такий діагноз і відповідно стан наркотичної залежності, а також чи лікар-нарколог видавав направлення до наркологічного закладу для такого лікування, а тому у суду відсутні підстави для застосування до обвинуваченого положень ч. 4 ст. 309 КК України.
З урахуванням часу (після надходження обвинувального акту до суду) звернення для лікування та його тривалості, з врахуванням довідок психіаттичного та наркологічного кабенетів Нововолинської ЦМЛ датованих 10.12.2021, якими підтверджується, що обвинувачений на диспансерному обліку з приводу психічних захворювань не стоїть і за медичною допомогою не звертався, на обліку в лікаря-нарколога не знаходиться, суд не знаходить підстав для беззаперечного переконання у тому, що обвинувачений ОСОБА_4 ставить за мету вилікуватись від наркоманії, а не ухилитися від кримінальної відповідальності.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.284, п.2 ч.3 ст.314, ст.376, ст.369, ст.370, ст.371, ст.372 КПК України, на підставі ч.4 ст.307 КК України, суд,

постановив:
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000778 від 02 грудня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї може бути включене до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Головуючий суддя підпис ОСОБА_1