справа №619/4192/21
провадження №1-кп/619/339/21
ВИРОК
іменем України

27 жовтня 2021 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000136 від 24.07.2021 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Захарово Чернянського району Бєлгородської області, громадянки України, з вищою освітою, розлученої, працюючої вихователем в дошкільному освітньому закладі №200 м. Донецька, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 305, ч.1 ст. 309 КК України,

Сторони кримінального провадження:
прокурор - ОСОБА_4

захисник - ОСОБА_5

обвинувачена - ОСОБА_3 .

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_3 24 липня 2021 року, близько 6 год 30 хв, перебуваючи у м. Святогірськ Донецької області, незаконно придбала особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, у невстановленої особи на ім`я ОСОБА_6 . Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на незаконне перевезення територією України, без мети збуту особливо небезпечного наркотичного засобу - канабіса, ОСОБА_3 умисно сховала згорток з особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом в жіночу босоніжку, яку в свою чергу помістила у особисту сумку чорного кольору. Реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_3 після отримання згортку з особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, виїхала на маршрутному автобусі з м. Святогірськ Донецької області до м. Харків. Надалі, близько 9 год 00 хв 24.07.2021 ОСОБА_3 на автостанції біля залізничного вокзалу м. Харкова здійснила пересадку до іншого маршрутного автобусу та вирушила у напрямку пункту пропуску «Гоптівка», продовжуючи умисно зберігати та перевозити в особистих речах особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс. Продовжуючи злочинний умисел, 24.07.2021 о 10 год 40 хв ОСОБА_3 прибула в зону митного контролю Слобожанської митниці Держмитслужби, пункту пропуску «Гоптівка», митного поста «Щербаківка», (Харківська область, Харківський район, 38 км траси «Харків-Бєлгород») та вирушила смугою руху «піша хода» в напрямку руху з України до РФ. Разом з цим, під час проведення митних процедур та подальшого огляду місця події, у ОСОБА_3 виявлено та вилучено прихований раніше в середині жіночої босоніжки, у особистій сумці чорного кольору, особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, масою 33,68 гр брутто.
Крім того, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, 24.07.2021 о 10 год 40 хв ОСОБА_3 прибула в зону митного контролю Слобожанської митниці Держмитслужби, пункту пропуску «Гоптівка», митного посту «Щербаківка» (Харківська обл., Харківський район, 38 км траси «Харків- Бєлгород»). В подальшому, доводячи до кінця свій злочинний умисел, 24.07.2021 ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, знаходячись на території митного посту «Щербаківка», в ході проведення декларування на предмет наявності речей, заборонених або обмежених для переміщення через митний кордон України, у тому числі наркотичних засобів, усвідомлюючи, що наявний у неї в особистих речах особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс заборонений для переміщення через митний кордон України, умисно заявила про відсутність предметів, заборонених для переміщення через митний кордон України, у тому числі й наркотичних засобів. Проте, злочинний умисел ОСОБА_3 , направлений на контрабанду особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу, не був доведений нею до кінця з причин, що не залежали від її волі, оскільки в ході митного огляду особистих речей вказаної особи спрацював службовий собака «Феліса» Державної прикордонної служби України, на підставі чого, було проведено поглиблений митний огляд в ході якого, виявлено прихований раніше ОСОБА_3 особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс. В подальшому, під час проведення огляду місця події на території пункту пропуску «Гоптівка», митного поста «Щербаківка» Слобожанської митниці Держмитслужби, особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, масою 33,68 гр брутто, прихований заздалегідь в середині жіночої босоніжки, у особистій сумці чорного кольору ОСОБА_3 вилучено. Відповідно до висновку судової експертизи дослідження матеріалів речовин і виробів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» Харківського НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/121-21/16548-НЗПРАП від 26.07.2021 вилучена у ОСОБА_3 речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 29,6203 грам. Відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», затвердженому постановою КМУ № 770 від 06.05.2000, канабіс відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, а відповідно до таблиці 1, затвердженої наказом МОЗ України № 188 від 01.08.2000, маса канабісу до 500 грам становить невеликий розмір наркотичного засобу, обіг якого заборонений.
Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Своїми діями ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання, перевезення особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу без мети збуту.

Крім того, своїми діями ОСОБА_3 вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 305 КК України, а саме закінчений замах на контрабанду особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень визнала повністю та підтвердила факт і обставини їх вчинення, так, як це зазначено вище.

Оскільки учасники судового розгляду не заперечували, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, та з урахуванням вимог ч. 4 ст. 349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченої, дослідженням даних, які характеризують її особу.

При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміє обвинувачена зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності її позиції, а також роз`яснено, що у такому випадку вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вина обвинуваченої ОСОБА_3 у скоєнні вищезазначених кримінальних правопорушень доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження і обвинуваченою не оспорюються.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, судом визнаються обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої.

Обставин, які б обтяжували покарання, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.
Згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину та кримінального проступку, дані про особу винної, конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, характер та спосіб вчиненого, при цьому, призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин та попередження нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що вона являється внутрішньо переміщеною особою, має вищу освіту, перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_7 , який являється інвалідом 2-ї групи, раніше не судима, працює, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, страждає рядом захворювань.

Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які наведено вище, ставлення винної до скоєного, дані про її особу і конкретні обставини справи, суд визнає можливим при призначенні покарання ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 305 КК України застосувати ч. 1 ст. 69 КК України і призначити основне покарання нижче від найнижчої межі встановленої санкцією частини цієї статті, за ч. 1 ст. 309 КК України призначити покарання у вигляді обмеженням волі в мінімальних межах санкції цієї статті, оскільки саме таким покаранням буде досягнуто мету, передбачену ч. 2 ст. 50 КК України.

При вирішенні питання про те, який із передбачених ч. 1 ст. 70 КК України принципів необхідно застосувати до ОСОБА_3 при призначенні покарання за сукупністю злочинів, суд дійшов висновку про застосування принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Проте, загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Враховуючи дані про особу винної, ставлення останньої до скоєного, яка щиро розкаялася у вчиненому, відсутність тяжких наслідків, невелику масу наркотичного засобу, які свідчать про зниження суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень та самої обвинуваченої, що зумовлює можливість її виправлення без ізоляції від суспільства, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком та застосовує ст. 75 КК України. На період випробувального терміну суд покладає на неї обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, які вважає необхідними та достатніми для її виправлення.

Оскільки статтею 77 КК України встановлено вичерпний перелік додаткових покарань, які можуть бути призначені у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням, і він не містить такого додаткового покарання як конфіскація майна, суд не призначає ОСОБА_3 додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, яке передбачено санкцією ч. 2 ст. 305 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації.
Частиною 1 ст. 100 КПК України встановлено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно з п.п. 3, 4 ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому, майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується. Майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а у разі необхідності - передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання.

Відповідно до постанови слідчого від 26.07.2021 прозорий пакет з фіксатором (первинна упаковка), в якій ОСОБА_3 перевозила особливо-небезпечний наркотичний засіб - канабіс; особливо-небезпечний наркотичний засіб - канабіс, в перерахунку на суху речовину масою: 29,6203 грам, після експертного дослідження; мобільний телефон марки Samsung Galaxy A30s, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , s/n: НОМЕР_3 , в якому міститься сім-карта з номером мобільного телефону: НОМЕР_4 ; два полімерних пакети білого кольору, в які було загорнуто прозорий пакет з особливо-небезпечним наркотичним засобом канабісом, визнано речовими доказами та передано в камеру зберігання речових доказів СВ УСБУ в Харківській області.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 27.07.2021 на зазначені вище речі накладено арешт.

Частиною 4 ст. 174 КПК України передбачено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Враховуючи, що судовий розгляд по справі закінчено, арешт підлягає скасуванню.
Оскільки клопотання відповідних установ щодо передачі речових доказів, пов`язаних з незаконним обігом та вилучених з обігу до суду не надійшло, суд вважає, що такі речові докази та докази, які не мають ніякої цінності підлягають знищенню, а мобільний телефон поверненню обвинуваченій.

Згідно зі ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченої на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів, а саме за проведення судової експертизи Харківським НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/121-21/16548-НЗПРАП від 26.07.2021 в розмірі 686,48 грн.

За змістом ч. 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Приймаючи до уваги, що обвинуваченою протягом досудового слідства та судового розгляду виконання покладених на неї обов`язків не порушувала, її поведінку під час судового провадження, відсутність матеріальної шкоди, суд вважає за можливе повернути внесені кошти заставодавцю.

При цьому запобіжний захід у вигляді застави щодо ОСОБА_3 суд вважає за доцільне до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 376, 377 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 305 КК України та призначити їй покарання:

-за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

-за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 305 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без конфіскації майна.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового терміну в 1 (один) не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

У відповідності з ч. 1 ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи Харківським НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/121-21/16548-НЗПРАП від 26.07.2021 у розмірі 686,48 грн (шістсот вісімдесят шість гривень 48 копійок).
Речові докази:

-прозорий пакет з фіксатором (первинна упаковка), в якій ОСОБА_3 перевозила особливо-небезпечний наркотичний засіб - канабіс; особливо-небезпечний наркотичний засіб - канабіс, в перерахунку на суху речовину масою: 29,6203 грам, після експертного дослідження; два полімерних пакети білого кольору, в які було загорнуто прозорий пакет з особливо-небезпечним наркотичним засобом канабісом, які знаходяться в камері зберігання речових доказів СВ УСБУ в Харківській області знищити;

-мобільний телефон марки Samsung Galaxy A30s, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2:

НОМЕР_2 , s/n: НОМЕР_3 , в якому міститься сім-карта з номером мобільного телефону: НОМЕР_4 , який знаходяться в камері зберігання речових доказів СВ УСБУ в Харківській області повернути ОСОБА_3 .

Запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 90800,00 грн залишити незмінним до набрання вироком законної сили.

Після набрання вироком законної сили заставу у розмірі 90800,00грн (дев`яносто тисяч вісімсот гривень) повернути ОСОБА_3 , які внесені згідно квитанції № 0.0..1 від 28.07.2021.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1