УХВАЛА

17 вересня 2021 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду клопотання слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, у рамках кримінального провадження №0000139 від 14.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором відділу Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_4 у якому просить накласти арешт на майно, що було вилучено 15.09.2021 під час проведення особистого обшуку ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що поліцейський Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_5 налагодив протиправний механізм вимагання та систематичного отримання неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів від громадян за не складання щодо останніх протоколів про вчинення адміністративних правопорушень.
Відповідно до Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» № 3781-ХІІ від 23 грудня 1993 року, ОСОБА_5 є працівником правоохоронного органу, на якого відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України покладено обов`язки діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та він є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, передбачені ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VІІ від 14 жовтня 2014 року.
Водночас, інспектор взводу №2 роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_5 , являючись працівником правоохоронного органу, діючи умисно, незважаючи на обов`язок неухильно дотримуватися вищезазначених норм, здійснюючи функції представника влади, тобто являючись службовою особою представником влади і, відповідно до вимог зазначеного законодавства та ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов`язаним діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, знехтував вимогами законодавства та з метою власного збагачення, всупереч інтересам служби, з корисливих мотивів, вимагав та отримав неправомірну вигоду у розмірі 10 000 гривень від громадянина ОСОБА_6 за наступних обставин.
Так, ОСОБА_5 , діючи умисно з корисливих мотивів, маючи на меті отримання неправомірної вигоди, 13.09.2021 близько 19 години, перебуваючи у с. Гусари, Радивилівського району Рівненської області та будучи при виконанні службових обов`язків, висловив ОСОБА_6 , який кермував транспортним засобом «SKODA FABIA» д.н.з. НОМЕР_1 вимогу про надання грошових коштів у сумі 10 000 гривень за не складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
На виконання вказаної вимоги 15.09.2021 у період часу з 13 год 00 хв по 13 год 10 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні кафетерію «LA BULKА» за адресою: вул. Фабрична, 1-г, що у м. Рівному, передав, а ОСОБА_5 , отримав неправомірну вигоду у сумі 10 000 гривень за не складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
Після цього, о 13 год 10 хв інспектор взводу №2 роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_5 , затриманий в порядку ст. 208 КПК України працівниками правоохоронних органів, предмет неправомірної вигоди в сумі 10000 гривень вилучено, чим протиправну діяльність ОСОБА_5 припинено.
Під час затримання ОСОБА_5 проведено його особистий обшук за результатами якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Самсунг» з присутньою у ньому карткою мобільного оператора «Київстар» та металевий предмет зовні схожий на складний ніж з надписом на ньому «Mill-Tec».
Так, за допомогою вищевказаного мобільного телефону відбувалося спілкування між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та збереглися дані, що це підтверджують.
Даний мобільний телефон у зв`язку із тим, що він містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Покликаючись на викладене, слідчий вказує на необхідність накладення арешту на вищевказане вилучене 15.09.2021 в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_5 вищевказане майно, з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, що відповідає критеріям, встановленим ст. 98 КПК України, а також з метою отримання відомостей, які в ньому зберігаються буде призначено судову комп`ютерно-технічну експертизу.
Металевий предмет зовні схожий на складний ніж з надписом на ньому «Mill-Tec» в подальшому буде направлений для проведення експертизи з метою встановлення його приналежності до холодної зброї.
Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

З урахуванням заяви слідчого, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Згідно ч. 2 ст. 172 КПК України з метою забезпечення арешту майна клопотання слідчого розглядається без повідомлення власника майна.
Судом встановлено, що слідчими третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000139 від 14.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
15.09.2021 з метою відшукання слідів та предметів злочину, до постановлення ухвали слідчого судді, слідчим проведено особистий обшук ОСОБА_5 , в ході якого були вилучено вищевказане майно, яке в подальшому постановою слідчого приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майно є речі, документи, гроші тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Згідно вимог ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Згідно вимог ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з частиною першою статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною третьою статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням пор арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
При цьому тільки у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу («матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення»), тобто має ознаки речового доказу.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Таким чином, слідчий приходить до переконання про наявність підстав, що майно, яке було вилучене в ході особистого обшуку ОСОБА_5 , являється предметом кримінального правопорушення у зв`язку із його відповідністю ст. 98 КПК України, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Враховуючий викладене те, що повернення майна його власнику може позбавити орган досудового розслідування можливості повного, всебічного та неупередженого проведення слідчих (розшукових) дій, що у свою чергу позбавить можливості встановлення істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання про накладення арешту на грошові кошти, які було вилучено 15.09.2021 під час особистого обшуку ОСОБА_5 , з метою позбавлення будь яких осіб можливості використовувати вказане майно, розпоряджатись будь-яким чином, оскільки незастосування вказаних заходів може призвести до зникнення, втрати відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173,395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити.
Накласти арешт, встановивши заборону відчуження, розпоряджання та користування на тимчасово вилучене майно під час проведення 15.09.2021 особистого обшуку ОСОБА_5 , а саме мобільний телефон марки «Самсунг» з присутньою у ньому карткою мобільного оператора «Київстар» та металевий предмет зовні схожий на складний ніж з надписом на ньому «Mill-Tec».
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути скасована судом, що накладав арешт.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1