cправа № 570/2992/21
провадження № 1-кс/570/693/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2021 року

Слідчий суддя Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне, вул.С.Петлюри,10) клопотання слідчого СВ ВП № 1 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню №0000158 від 01 квітня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,
про арешт майна,
в с т а н о в и в:

з метою забезпечення збереження отриманої доказової бази, слідчий у клопотанні від 15 вересня 2021 року просить накласти арешт на транспортні засоби: VOLKSWAGEN CRAFTER, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , № двигуна НОМЕР_2 , № кузова НОМЕР_3 ; BMW 318I, номер кузова НОМЕР_4 , номер двигуна НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 ; ROVER 213, номер кузова НОМЕР_7 , номер двигуна НОМЕР_8 реєстраційний номер НОМЕР_9 .

Розгляд даного клопотання проводився без участі власників транспортних засобів з метою унеможливлення впливу на встановлення об`єктивної істини в кримінальному провадженні.
Учасники повідомлені про місце та час розгляду клопотання, але до суду не з`явилися, їх неприбуття не перешкоджає його розгляду в силу ч.1 ст.172 КПК України.

У поданому до суду клопотанні слідчий ОСОБА_3 підтримав клопотання повністю і по аналогічних мотивах, просить розглянути у його відсутність.

Дослідивши надані матеріали кримінального провадження, вважаючи їх достатніми для винесення рішення, слідчий суддя прийшов до таких висновків.
Як вбачається з клопотання, 01 квітня 2021 року до ВП №1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області надійшла письмова заява від ОСОБА_5 про те, що приблизно в листопаді 2020 року ОСОБА_6 шахрайським способом незаконно заволодів автомобілем VOLKSWAGEN CRAFTER, 2007 року випуску, (д.н.з. НОМЕР_1 , № двигуна НОМЕР_2 , № кузова НОМЕР_3 ), який перебував у користуванні її чоловіка ОСОБА_7 .

На підставі усного договору ОСОБА_7 здійснив обмін своїх двох автомобілів BMW 318I реєстраційний номер НОМЕР_6 та ROVER реєстраційний номер НОМЕР_9 на автомобіль VOLKSWAGEN CRAFTER, 2007 року випуску, (д.н.з. НОМЕР_1 , № двигуна НОМЕР_2 , № кузова НОМЕР_3 ) з ОСОБА_6 , після чого ця особа заволоділа автомобілем Volkswagen Crafter р.н. НОМЕР_1 .

За даним фактом 01 квітня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за №0000158 та розпочате досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.
Під час досудового розслідування встановлено власників вказаних автомобілів, а саме:

- власником автомобіля VOLKSWAGEN CRAFTER, 2007 року випуску, (реєстраційний номер НОМЕР_1 , № двигуна НОМЕР_2 , № кузова НОМЕР_3 ) є ОСОБА_8 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , місце знаходження вказаного автомобіля на даний час не відомо;

- власником автомобіля BMW 318I, номер кузова НОМЕР_4 , номер двигуна НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , місце знаходження вказаного автомобіля на даний час не відомо;

- власником автомобіля ROVER 213, номер кузова НОМЕР_7 , номер двигуна НОМЕР_8 реєстраційний номер НОМЕР_9 , є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_2 , місце знаходження вказаного автомобіля на даний час не відомо.

Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених конвенцією прав, відповідно до ст.13 цього міжнародно-правового акта повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст.41 Конституції, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом. Спеціальні підстави законного обмеження особи в реалізації права власності передбачені, зокрема, нормами кримінального процесуального закону для виконання завдань кримінального провадження як легітимної мети відповідного втручання в право мирного володіння майном.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які, зокрема, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Відповідно до вимог ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується тільки на підставах, передбачених ст.ст.132, 170 КПК України. Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову /ч.1 ст.170 КПК України/.

Арешт майна застосовується з метою забезпечення виконання вироку в частині цивільного позову чи можливої конфіскації майна в провадженні щодо кримінальних правопорушень, за які може бути застосовано додаткове покарання у вигляді конфіскації майна. Арешт може бути накладено також на майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та /або зберегли на собі його сліди;
2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та /або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Разом з тим, згідно з ч.2 ст.171 КПК України передбачено, що у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п.п.5, 6 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається зі змісту клопотання про арешт майна та доданих до нього копій матеріалів кримінального провадження, слідчим вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону не дотримано, зокрема не зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, на яке він просить накласти арешт у клопотанні.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, а також необґрунтованість та недоведеність необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, приходжу до висновку, що у клопотанні слід відмовити.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.131,132,170-173,309,395 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

відмовити у клопотанні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1