Справа № 314/2978/20
Провадження № 1-кп/314/196/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.11.2021 м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000366 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чернігівка Чернігівського району Запорізької області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 28.08.2007 Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком 2 роки;

2) 04.02.2008 Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України до 4 років позбавлення волі;

3) 02.11.2009 Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 03.10.2011 у зв`язку з відбуттям строку покарання;

4) 09.11.2012 Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 03.10.2014 умовно-достроково з не відбутим строком 10 місяців 24 дні;

5) 18.11.2015 Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 125 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком 1 рік;

6) 06.12.2016 Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 06.04.2020 у зв`язку з відбуттям строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
17.04.2020 приблизно о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи на проїжджій частині по вул. Зарічній в смт. Кам`яне Вільнянського (нині Запорізького) району Запорізької області, навпроти домоволодіння № 58, у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, під час сварки із ОСОБА_6 , який також перебував у стані алкогольного сп`яніння, в ході якої потерпілий ОСОБА_6 наніс ОСОБА_3 не менше п`яти ударів кулаком в обличчя, спричинивши, згідно з висновком експерта № 39 від 05.06.2020, тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому носової кістки зі зміщенням уламків, який пов`язаний з розладом здоров`я на строк понад 6, але не більше 21 дня, а тому кваліфікується як легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, а також саден обличчя та синця в правій очноямковій ділянці, які як в сукупності, так і окремо, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, щоб зупинити такі дії ОСОБА_6 . ОСОБА_3 , перебільшуючи відповідність небезпеки та характеру посягання на своє здоров`я та життя, діставши з кишені ніж, наніс правою рукою не менше трьох ударів в ліву скронево-привушну ділянку голови, праву бічну поверхню грудної клітини та в передню поверхню лівого стегна, спричинивши ОСОБА_6 , згідно з висновком експерта № 47 від 09.06.2020, тілесні ушкодження у вигляді різаної рани скронево-завушної ділянки голови із частковим пошкодженням зовнішнього слухового проходу, колото-різаної рани передньої поверхні верхньої третини лівого стегна, з ушкодженням по ходу ранового каналу м`яких тканин, які потребували хірургічного втручання первинної їх хірургічної обробки, та загоїлись з утворенням рубців, які як у сукупності, так і окремо, були пов`язані з розладом здоров`я на строк понад 6, але не більше 21 доби, а тому кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, а також у вигляді колото-різаної рани правої половини грудної клітки, яка проникає в праву плевральну та черевну порожнини, з ушкодженням по ходу ранового каналу 8 сегмента печінки (торако-абдомінальне поранення), що ускладнилось розвитком небезпечного для життя стану внутрішньочеревної кровотечі, яке як небезпечне для життя, кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, що явно не відповідало небезпечності та характеру посягань з боку потерплого відносно обвинуваченого та обстановці захисту, перевищивши при цьому межі необхідної оборони.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 121 КК України, визнав частково, зазначивши, що не заперечує проти факту нанесення ОСОБА_6 кількох ударів за обставин, зазначених в обвинувальному акті, однак не погоджується з кваліфікацією його діяння. Як під час допиту, так і в судових дебатах та у останньому слові обвинувачений також заявив, що не мав умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, а лише захищався від неправомірних дій останнього та його друга ОСОБА_7 , які першими розпочали бійку, крім того, боявся за дружину і сина, які перебували на місці події. За обставинами події обвинувачений пояснив, що 17.04.2020 ввечері він прийшов до території школи в смт. Кам`яне Вільнянського (нині Запорізького) району Запорізької області, де перебував у компанії знайомих, разом вони вживали пиво. Приблизно о 19 годині туди на автомобілі «Нива» під`їхав ОСОБА_7 та його знайомий ОСОБА_6 , які підізвали його до себе і почали розпитувати про те, чому і хто обмовляє ОСОБА_7 , розповсюджує неправдиві відомості про його відношення до робітників. В процесі розмови почався конфлікт, спочатку словесний його ( ОСОБА_3 ) зі ОСОБА_7 , до якого потім приєднався ОСОБА_6 , у подальшому словесний конфлікт переріс у бійку, в ході якої ОСОБА_7 наніс йому по одному удару кулаком в обличчя та грудну клітину, а також один удар кулаком в обличчя наніс йому і потерпілий ОСОБА_6 . Пояснивши, що інформацію про неналежне ставлення ОСОБА_7 до робітників магазину він почув від своєї цивільної дружини ОСОБА_8 , він намагався втікти, однак його силою схопили ОСОБА_7 з ОСОБА_6 , заштовхали в багажник автомобіля, пояснивши, що разом поїдуть шукати його дружину, аби вона розповіла від кого почула неправдиві відомості про ОСОБА_7 . На запитання, де зараз знаходиться його дружина, він відповів, що у її сестри, яка проживає по АДРЕСА_3 , куди його і відвезли. Коли під`їхали за вказаною ним адресою, з двору вийшла його дружина ОСОБА_8 разом з їх спільним малолітнім сином та знайомим ОСОБА_9 . Відразу ОСОБА_6 наніс кулаком два удари в обличчя ОСОБА_9 , від яких той упав на землю, а піднявшись, відразу втік. В цей час ОСОБА_7 на підвищених тонах спілкувався з його співмешканкою. Скориставшись тим, що на нього ніхто не звертає уваги, він відійшов в сторону, дістав свій мобільний телефон і хотів викликати поліцію, однак його телефон виявився розрядженим. У цей час він почув крик свого сина і побачив, як ОСОБА_7 підхопив дитину, посадив його на водійське сидіння автомобіля і закрив двері. При цьому дитина кричала і плакала. В цей же момент до нього підбіг ОСОБА_6 , вихопив з рук мобільний телефон, відкинув його кудись в сторону і наніс сильний удар кулаком в обличчя, зламавши йому ніс. Від удару він втратив рівновагу, а ОСОБА_6 його ще й штовхнув, в результаті чого він впав на землю на спину, а потерпілий сів на нього зверху та, утримуючи його, почав наносити удари кулаком в обличчя. Оскільки у нього в кишені лежав ніж, він дістав його та почав відмахуватися хаотично, він відчув, що поранив потерпілого. При цьому обвинувачений пояснив, що не мав наміру спричинити ОСОБА_6 тілесні ушкодження, просто таким чином намагався змусити останнього злісти з нього та перестати бити. Після цього до них підійшов ОСОБА_7 , який допоміг ОСОБА_6 піднятися, а сам, схилившись, намагався забрати у нього ніж, при цьому наніс один удар в обличчя кулаком. Обвинувачений припускає, що саме у цей момент боротьби, коли ОСОБА_7 намагався вихопити у нього ніж, він міг випадково поранити останнього в руку та вухо. В подальшому ОСОБА_7 таки вдалося вихопити у нього ніж, потім ОСОБА_7 підняв його та штовхнув в сторону автомобіля. Скориставшись тим, що ОСОБА_7 пішов до ОСОБА_6 , який присів на лаву біля паркану домоволодіння, він втік у провулок, де сховався, чекаючи, поки ОСОБА_7 з ОСОБА_6 поїдуть. Після цього підійшов до співмешканки та сина і вони разом пішли додому. Пояснив, що в результаті дій ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у нього був зламаний ніс, розбите лице. Свої дії щодо нанесення потерпілому ударів ножем пояснив саме намаганням зупинити побиття зі сторони потерпілого, а також страхом за співмешканку та малолітнього сина, оскільки своїми діями ОСОБА_10 дуже налякав дитину.

Дослідивши матеріали справи і оцінивши докази, отримані в ході судового слідства, суд вважає, що винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена такими доказами.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що 17.04.2020 він зустрів ОСОБА_7 у м. Вільнянськ, останній запропонував підвезти його додому в с. Дружелюбівка Вільнянського (нині Запорізького) району Запорізької області, однак повідомив, що по дорозі він має заїхати в смт. Кам`яне Вільнянського (нині Запорізького) району Запорізької області аби зустрітися з однією людиною. Він погодився, разом з ОСОБА_7 на автомобілі останнього поїхав в смт. Кам`яне, де вони зупинились біля школи. Там на лаві сиділи 4-5 осіб, серед яких був ОСОБА_3 , якого ОСОБА_7 і покликав. Коли ОСОБА_3 підійшов, хвилин 15-20 спілкувався зі ОСОБА_7 з приводу роботи, він у розмову не втручався. Про що саме була розмова, він не пам`ятає, оскільки сам в той момент знаходився у стані алкогольного сп`яніння, взагалі події того дня він погано памятає. Однак потерпілий зазначив, що ні він, ні ОСОБА_7 не наносили обвинуваченому ударів, не били його, силою не заштовхували у багажник. ОСОБА_3 самостійно сів у багажник, причиною було те, що конструкція автомобіля передбачала лише дві передні двері для водія та одного пасажира, оскільки їх було троє і вони мали кудись поїхати, аби знайти дружину обвинуваченого, ОСОБА_3 і опинився у багажнику, куди сів добровільно. Після цього вони втрьох поїхали дорогою, яку вказував обвинувачений, та зупинились біля одного з домоволодінь, звідки вийшла дружина ОСОБА_3 з дитиною. ОСОБА_7 спілкувався з жінкою, коли обвинувачений почав втручатися. В цей час заплакала дитина, тому ОСОБА_7 взяв хлопчика і посадив в автомобіль. Він же ( ОСОБА_6 ) підійшов до ОСОБА_3 , попросив не втручатися у розмову, та, обійнявши, почав відводити в сторону за автомобіль, наніс при цьому обвинуваченому два удари в грудну клітину аби заспокоїти останнього. В якийсь момент він відчув як по нозі у нього потекла кров, а також відчув пекучий біль в правому боці. Наступні події він пам`ятає дуже погано, яким чином ОСОБА_3 наніс йому удари не зміг пояснити. Зазначив, що пам`ятає лише те, як ОСОБА_7 посадив його в автомобіль, а потім він прокинувся в лікарні.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_7 пояснив, що 16.04.2020 він телефоном спілкувався з обвинуваченим ОСОБА_3 , якому запропонував роботу вантажником в належному йому магазині. Останній погодився на пропозицію працевлаштування. Також вони домовились про зустріч наступного дня о 06 годині ранку, він мав відвести його на роботу. З цією метою 17.04.2020 вранці він приїхав в смт. Кам`яне, однак ОСОБА_3 не з`явився, не телефонні дзвінки не відповідав. Пізніше, близько обіду, обвинувачений сам передзвонив йому і повідомив, що відмовляється від запропонованої роботи, оскільки до нього дійшли чутки, що він ( ОСОБА_7 ) не виплачує вантажникам заробітну плату, погано ставиться до них, ображає. Обурившись, він запропонував ОСОБА_3 зустрітися ввечері, аби дізнатися, чому і хто його обмовляє. Цього дня він зустрівся зі своїм товаришем ОСОБА_6 , разом з яким поїхав в смт. Кам`яне на зустріч з ОСОБА_3 . Зустріч відбулась біля школи. В ході розмови ОСОБА_3 пояснив, що інформацію про його ( ОСОБА_7 ) неналежне ставлення до робітників він почув від своєї дружини. Обвинувачений погодився на пропозицію поговорити з його дружиною, з цією метою вони втрьох поїхали на вул. Зарічну в смт. Кам`яне, за адресою, яку вказав ОСОБА_3 . Також свідок пояснив, що розмова з обвинуваченим біля школи відбувалась на підвищених тонах, однак ні він, ні ОСОБА_6 не били обвинуваченого, силою не заштовхували у багажник. ОСОБА_3 добровільно і самостійно сів у машину. Приїхавши за адресою, яку вказав обвинувачений, вони втрьох вийшли з автомобіля, з території домоволодіння до них вийшла дружина ОСОБА_3 з малолітнім сином. Він розмовляв з жінкою, коли дитина розплакалась, тоді, з метою перемкнути увагу малюка, він підняв його та посадив на водійське сидіння автомобіля, зачинивши двері. В це час він побачив, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 виник конфлікт, який перейшов у бійку. Підійшовши поближче, він побачив, що ОСОБА_6 спиною лежав на землі, а обвинувачений знаходився зверху на ньому і наносив йому удари. Схопивши ОСОБА_3 за одяг, він відштовхнув останнього і почав допомагати ОСОБА_6 піднятися, коли відчув удар область голови та пекучий біль у цьому місці. Він вихопив у ОСОБА_3 ніж, нанісши останньому при цьому кілька ударів в обличчя, після чого підняв ОСОБА_6 та відвіз до лікарні.

Свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що 17.04.2020 вона з малолітнім сином була в гостях у сестри, яка проживає в АДРЕСА_3 . Разом з нею там був і її співмешканець ОСОБА_3 , який ввечері вийшов за цигарками до магазину, однак довго не повертався. Приблизно о 19 годині вона вже збиралась йди додому, коли почула, що до двору під`їхала машина. Вона з дитиною вийшла на вулицю, разом з нею вийшов ОСОБА_9 , який також був в гостях у її сестри. В цей момент вона побачила, як ОСОБА_6 ногою відчинив хвіртку паркану, відразу підійшов до ОСОБА_9 та наніс йому два удари в обличчя. Вийшовши на вулицю, вона побачила ОСОБА_3 , на обличчі якого була кров. В цей момент ОСОБА_7 почав задавати їй питання з приводу того, чому її чоловік не вийшов на роботу. Під час розмови зі ОСОБА_7 вона побачила, як ОСОБА_6 відвів ОСОБА_3 в сторону і почав бити. В цей момент дитина злякалась і закричала, ОСОБА_7 різко взяв її сина, відніс до машини і посадив всередину на місце водія, зачинивши двері. Потім побіг до ОСОБА_6 з ОСОБА_3 , вона ж пішла до машини і забрала дитину, почала заспокоювати сина. В цей момент вона чула звуки бійки, яка відбувалась між ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , самої бійки не бачила, оскільки надворі було вже темно, однак звуки бійки, ударів, які наносилися, було чутно. За яких обставин ОСОБА_6 були нанесені тілесні ушкодження вона пояснити не змогла, оскільки не бачила, лише пояснила, що в результаті у ОСОБА_3 був зламаний ніс та розбита брів.

Допитана у якості свідка ОСОБА_11 пояснила, що 17.04.2020 з дітьми знаходилась у парку поблизу школи. Приблизно о 19 годині туди прийшов ОСОБА_3 . Він був «випивший». ОСОБА_3 розмовляв з ОСОБА_12 , коли під`їхала машина, з якої вийшли двоє чоловіків та покликали обвинуваченого. Розмова між ними та ОСОБА_3 була на підвищених тонах, вона чула звуки ударів, однак хто кого бив не бачила, оскільки на вулиці було темно, а в тому місці не було освітлення. Оскільки було вже досить пізно, вона з дітьми вирушила додому, бачила при цьому, що ОСОБА_3 знаходився в багажнику автомобіля і закривав лице руками, а біля машини вона бачила сліди крові. Після цього, приблизно через 1,5 години, до неї додому прийшов ОСОБА_3 разом з дружиною і сином, він був побитий, на його обличчі була кров. Він повідомив, що когось «забаранив», однак що це означає не уточнювала.

Свідок ОСОБА_12 під час допиту пояснив, що 17.04.2020 перебував у шкільному парку, куди приблизно о 19 годині прийшов ОСОБА_3 . Приблизно через 30 хвилин туди ж приїхали ОСОБА_7 з ОСОБА_6 . ОСОБА_3 підійшов до них, розмова між ними тривала приблизно хвилин 30, про що саме спілкувалися ОСОБА_3 зі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 він не чув, через деякий час чув лише звуки ударів, схожих на ляпаси, однак що саме відбувалось не бачив, оскільки було темно. Хотів втрутитися у конфлікт, однак дружина його відмовила. Після цього він з дружиною пішов до ОСОБА_11 додому. Приблизно через годину туди ж прийшов ОСОБА_3 з дружиною, при цьому обвинувачений був у крові, обличчя побите. Пояснив, що підрізав когось. Як він зрозумів ОСОБА_6 чи ОСОБА_7 , оскільки саме з ними у нього був конфлікт.

Допитана у якості свідка ОСОБА_13 пояснила, що 17.04.2020 приблизно о 20 годині до її двору під`їхала машина, вона почула стукіт, коли вийшла з хати, побачила трьох чоловіків, які питали адресу ОСОБА_14 , на що вона відповіла, що вказана особа живе через кілька хат. При цьому між чоловіками жодної сипучки, криків, бійок у її присутності не було.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що 17.04.2020 він перебував у гостях у ОСОБА_14 , яка проживає по вул. Зарічній в смт. Кам`яне. Ввечері, приблизно о 23 годині, однак він точно не пам`ятає, у ворота постукали, коли він відчинив, відразу отримав два удари в обличчя, впав і втратив свідомість. Хто саме наніс йому удари не бачив, оскільки за двором відсутнє освітлення, однак пояснив, що бачив силуети трьох осіб.

Відповідно до відеозапису та протоколу огляду місця події від 18.04.2020, фототаблиці та стенограми до нього (т. 2 а.с. 10-22), під час огляду ділянки місцевості, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , на якій знаходиться автомобіль ВАЗ 2121 червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у присутності власника ОСОБА_7 на водійському сидінні вказаного автомобіля виявлений ніж складний чорного кольору із зображенням на рукав`ї у вигляді автоматичної зброї, набоїв та п`ятикінцевої зірки в колі, на лезі якого міститься напис «GRAND WAY», загальною довжиною приблизно 23 см, довжиною клинка приблизно 10 см, найбільша ширина клинка 3 см, у розкладеному стані з нашаруванням речовини бурого кольору. Під час огляду вказаний ніж вилучено.

Відповідно до відеозапису та протоколу огляду місця події від 18.04.2020, фототаблиці та стенограми до нього (т. 2 а.с. 30-40), під час огляду ділянки проїжджої частини по вул. Зарічній в смт. Кам`яне Вільнянського (нині Запорізького) району Запорізької області, навпроти домоволодіння № 58 , на відстані приблизно 5,7 м від хвіртки домоволодіння № 58 вліво, на ґрунті виявлено сукупність плям, капель та мазків рідини бурого кольору. Загальний радіус місцевості (частини дороги), де виявлені сліди речовини бурого кольору складає приблизно 2 м. За допомогою металевої частини ножиць сріблено зішкріб речовини бурого кольору з ґрунту проїжджої частини, який з місця події вилучено.

Відповідно до протоколу огляду від 18.04.2020 та фототаблиці до нього (т. 2 а.с. 42-46), свідок ОСОБА_7 у приміщення службового кабінету № 43 Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області за адресою: Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Бочарова, 17, добровільно видав одяг, що належить ОСОБА_6 , у який останній був одягнутий 17.04.2020 під час спричинення йому ножового поранення, а саме: камуфляжні штани з просоченням речовини бурого кольору, футболку сірого кольору з просоченням речовини бурого кольору та кофту спортивну чорного кольору.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, (т. 2 а.с. 204-206), 17.04.2020 о 23 годині 50 хвилин ОСОБА_3 був фактично затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Під час затримання слідчим проведено обшук ОСОБА_3 , в ході якого виявлено та вилучено: джинси синього кольору зі слідами речовини бурого кольору, пару кросівок темного кольору з білими вставками зі слідами речовини бурого кольору та кофту сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору.

Згідно з висновком експерта № 47 від 09.06.2020 (т. 2 а.с. 60-65), у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження:

- різана рана скронево-завушної ділянки голови із частковим пошкодженням зовнішнього слухового проходу, колота-різана рана передньої поверхні верхньої третини лівого стегна, з ушкодженням по ходу ранового каналу м`яких тканин, які потребували хірургічного втручання первинної їх хірургічної обробки, та які загоїлись з утворенням рубців;

- колото-різана рана правої половини грудної клітки, з локалізацією її в проекції 9-10 ребер по правій передній паховій лінії, яка проникає в праву плевральну та черевну порожнини, з ушкодженням по ходу ранового каналу 8 сегмента печінки (правої частки) (торако-абдомінальне поранення), яке ускладнилось внутрішньочеревною кровотечею (при лапаротомії виявленням 1500 мл крові в черевній порожнині) та пневмотораксом справа (скупченням вільного повітря в правій плевральній порожнині).

В стаціонарі потерпілому ОСОБА_6 17.04.2020 було проведено оперативне втручання: «Верхньо-серединна лапаротомія, ушивання рани правої долі печінки, гемостаз, санація та дренування черевної порожнини, дренування грудної порожнини справа по Белау».

З огляду на обставини справи, розміри ран, наявність ранових каналів (які були виявлені при первинній хірургічній обробці ран та оперативному втручанні, вказані в наданих медичних документах) можна висловитись про те, що дані рани є різаними та колото-різаними, могли бути заподіяні в результаті не менш ніж трьох травматичних впливів твердим (-ми) предметом (-ами), який володіє ріжучими та колючо-ріжучими властивостями. Травматичні впливи прийшлись в ліву скронево-привушну ділянку голови, праву бічну поверхню грудної клітини та в передню поверхню лівого стегна.

Зазначені тілесні ушкодження у ОСОБА_6 кваліфікуються:

- поранення правої половини грудної клітки, яке проникає в праву плевральну та черевну порожнини, з ушкодженням по ходу ранового каналу 8 сегмента печінки (торако-абдомінальне поранення), яке ускладнилось розвитком небезпечного для життя стану внутрішньочеревної кровотечі як небезпечне для життя, кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження;

- враховуючи розміри ран (вказані в медичних документах) та розміри рубців, з утворенням яких загоїлись рани голови та лівого стегна вказані рани, як у сукупності, так і окремо, були пов`язані з розладом здоров`я на строк понад 6, але не більше 21 доби, а тому кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

За даними наданих медичних документів вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_6 утворились 17.04.2020. Таким чином, не виключається можливість утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 в строк (17.04.2020) та за обставин, вказаних ним при огляді та в постанові слідчого.

Згідно з висновком експерта № 39 від 05.06.2020 (т. 2 а.с. 68-69), при огляді ОСОБА_3 були виявлені тілесні ушкодження:

- закритий уламковий перелом носової кістки зі зміщенням уламків, травматична припухлість м`яких тканин носу;

- садна обличчя, верхніх кінцівок;

- синець в правій очноямковій ділянці.

Садна на обличчі та верхніх кінцівках у ОСОБА_3 утворились в результаті не менше п`яти травматичних впливів твердим тупим предметом з обмеженою травмуючою поверхнею, під кутом, відмінним від 900, синець в правій очноямковій ділянці в результаті одного травматичного впливу твердим тупим предметом з обмеженою травмуючою поверхнею; закритий уламковий перелом носової кістки зі зміщенням уламків в результаті одного травматичного впливу твердим тупим предметом, які припали у вказані ділянки.

Зазначені тілесні ушкодження у ОСОБА_3 кваліфікуються:

- садна, синець на обличчі, садна верхніх кінцівок, як в сукупності, так і окремо, зазвичай викликають розлад здоров`я не більше ніж на 6 днів, а тому кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження;

- закритий уламковий перелом носової кістки зі зміщенням уламків, який, зазвичай, пов`язаний з розладом здоров`я на строк понад 6, але не більше 21 дня, а тому кваліфікується як легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

За даними огляду та наданих медичних документів вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_3 утворились 17.04.2020. Враховуючи дані медичних документів, а також морфологічні характеристики ушкоджень, не виключається можливість утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_3 в строк (17.04.2020) та за обставин, вказаних ним при освідуванні та в постанові слідчого.

Згідно з висновком експерта № 55 від 02.07.2020 (т. 2 а.с. 75-76), за даними огляду та наданих медичних документів у ОСОБА_7 були виявлені тілесні ушкодження: рана лівої вушної раковини; рана нижньої третини лівого передпліччя, які потребували хірургічного втручання первинної їх хірургічної обробки, ушивання та які загоїлись з утворенням рубців.

З огляду на обставини справи, розміри ран (які були виявлені при первинній хірургічній обробці ран, вказані в наданих медичних документах) можна висловитись про те, що дані рани є різаними, могли бути заподіяні в результаті двох травматичних впливів твердим (-ми) предметом (-ами), який володіє ріжучими властивостями. Травматичні впливи прийшлись в ділянку вушної раковини, внутрішню поверхню лівого передпліччя.

Зазначені тілесні ушкодження у ОСОБА_7 кваліфікуються: рана лівої вушної раковини; рана нижньої третини лівого передпліччя, які потребували хірургічного втручання первинної їх хірургічної обробки, ушивання та які загоїлись з утворенням рубців, як в сукупності, так і окремо, були пов`язані з розладом здоров`я на строк понад 6, але не більше 21 дня, а тому кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Не виключається можливість утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 в строк (17.04.2020) та за обставин, вказаних ним при освідуванні та в постанові слідчого.

Згідно з висновком експерта № 8-350 від 27.05.2020 (т. 2 а.с. 86-96), встановлені генетичні ознаки зразка букальних клітин потерпілого ОСОБА_6 (об`єкт № 1). Встановлені генетичні ознаки зразка букальних клітин підозрюваного ОСОБА_3 (об`єкт № 2). Встановлені генетичні ознаки зразка букальних клітин свідка ОСОБА_7 (об`єкт № 3). На клинку наданого на дослідження ножа (об`єкт № 4) встановлено наявність слідів крові людини. На рукав`ї наданого на дослідження ножа (об`єкт № 5) встановлено наявність клітин з ядрами. Встановлені генетичні ознаки слідів крові людини на клинку ножа (об`єкт № 4) та клітин з ядрами на рукав`ї ножа (об`єкт № 5). Генетичні ознаки слідів крові людини на клинку ножа (об`єкт № 4) є змішаними, походять більше ніж від двох осіб, містять домінуючі ознаки особи чоловічої генетичної статі, та домішок, який не підлягає ідентифікації. Генетичні ознаки клітин з ядрами на рукав`ї ножа (об`єкт № 5) є змішаними, походять більше ніж від двох осіб, містять домінуючі ознаки особи чоловічої генетичної статі, та домішок, який не підлягає ідентифікації. Домінуючі генетичні ознаки слідів крові людини на клинку ножа (об`єкт № 4) збігаються з генетичними ознаками зразка букальних клітин потерпілого ОСОБА_6 (об`єкт № 1) та не збігаються з генетичними ознаками зразка букальних клітин підозрюваного ОСОБА_3 (об`єкт № 2) та свідка ОСОБА_7 (об`єкт № 3). Домінуючі генетичні ознаки клітин з ядрами на рукав`ї ножа (об`єкт № 5) збігаються з генетичними ознаками зразка букальних клітин підозрюваного ОСОБА_3 (об`єкт № 2) та не збігаються з генетичними ознаками зразка букальних клітин потерпілого ОСОБА_6 (об`єкт № 1) та свідка ОСОБА_7 (об`єкт № 3).

Згідно з висновком експерта № 1356 від 04.05.2020 (т. 2 а.с. 105), рідка кров потерпілого ОСОБА_6 відноситься до групи А з ізогемаглютиніноми анти-В за ізосерологічною системою АВ0 з супутнім антигеном Н.

Згідно з висновком експерта № 1358 від 04.05.2020 (т. 2 а.с. 111), рідка кров свідка ОСОБА_7 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0 з супутнім антигеном Н.

Згідно з висновком експерта № 1357 від 04.05.2020 (т. 2 а.с. 117-118), рідка кров підозрюваного ОСОБА_3 відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВ0 з супутнім антигеном Н.

Згідно з висновком експерта № 1360 від 22.05.2020 (т. 2 а.с. 125-127), у зішкрібі з ґрунту (об`єкт № 1), вилученому з місця події, встановлена наявність крові людини та виявлені антигени А і Н, що не виключає належність крові особі (особам) групи А за ізосерологічною системою АВ0 з супутнім антигеном Н, яким є потерпілий ОСОБА_6 . Походження крові від підозрюваного ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_7 виключається.

Згідно з висновком експерта № 1359 від 22.05.2020 (т. 2 а.с. 133-135), в двох марлевих тампонах зі змивами обох рук підозрюваного ОСОБА_3 (об`єкти № 1, 2) встановлена наявність крові людини та виявлені антигени А, В та Н, що не виключає належність крові особі (особам) групи АВ за ізосерологічною системою АВ0 з супутнім антигеном Н, яким є сам підозрюваний ОСОБА_3 . Домішка крові потерпілого ОСОБА_15 і (або) свідка ОСОБА_7 не виключається, як кожного окремо, так і при змішуванні їх крові.

Згідно з висновком експерта № 1362 від 25.05.2020 (т. 2 а.с. 141-145), в плямах на спортивній куртці (об`єкт № 1), футболці (об`єкт № 11) та штанах у камуфляжний малюнок (об`єкт № 13) потерпілого ОСОБА_6 встановлена наявність крові людини з домішкою поту та виявлені антигени А, В та Н з ізогемаглютиніноми анти-В, що не виключає змішування крові і поту потерпілого ОСОБА_6 з кров`ю або з виділеннями (піт) осіб груп В, АВ. Домішка крові свідка ОСОБА_7 і (або) крові підозрюваного ОСОБА_3 не виключається, як кожного окремо, так і при змішуванні її, при наявності у них на момент того, що сталося, тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею.

У деяких плямах на спортивній куртці (об`єкт № 2) потерпілого ОСОБА_6 встановлена наявність крові людини з домішкою поту та виявлені антигени А, В та Н з ізогемаглютиніноми анти-А, що не виключає змішування крові свідка ОСОБА_7 з кров`ю осіб (особи) груп АВ, А. Домішка крові і поту потерпілого ОСОБА_6 і (або) крові підозрюваного ОСОБА_3 не виключається, як кожного окремо, так і при змішуванні їх крові, при наявності у них на момент того, що сталося, тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею.

У інших плямах на спортивній куртці (об`єкти № 3, 5), футболці (об`єкти № 8, 9) потерпілого ОСОБА_6 встановлена наявність крові людини з домішкою поту та виявлені антигени А, В та Н. Такий результат міг бути отриманий при змішуванні крові і поту потерпілого ОСОБА_6 з кров`ю осіб з різною груповою приналежністю. Домішка крові свідка ОСОБА_7 та (або) підозрюваного ОСОБА_3 не виключається, при наявності у них на момент того, що сталося, тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею.

У плямах на спортивній куртці (об`єкт № 4) та штанах у камуфляжний малюнок (об`єкт № 12) потерпілого ОСОБА_6 встановлена наявність крові людини та виявлені антигени В та Н з ізогемаглютиніноми анти-А, що не виключає належність крові особі (особам) групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0 з супутнім антигеном Н, яким є свідок ОСОБА_7 . Походження крові від потерпілого ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_3 виключається.

У деяких плямах на спортивній куртці (об`єкти № 6, 7) потерпілого ОСОБА_6 встановлена наявність крові людини та виявлені антигени А і Н, що не виключає належність крові особі (особам) групи А за ізосерологічною системою АВ0 з супутнім антигеном Н, яким є потерпілий ОСОБА_6 . Походження крові від підозрюваного ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_7 виключається.

У інших плямах на футболці (об`єкт № 10) та штанах у камуфляжний малюнок (об`єкт № 12) потерпілого ОСОБА_6 встановлена наявність крові людини з домішкою поту та виявлені антигени А, В та Н з ізогемаглютиніном анти-А і анти-В. Такий результат міг бути отриманий при змішуванні крові і поту осіб з різною груповою приналежністю, у тому числі при змішуванні крові і поту самого потерпілого ОСОБА_6 з кров`ю свідка ОСОБА_7 . Домішка крові підозрюваного ОСОБА_3 не виключається.

У плямах на ремені (об`єкт № 15) потерпілого ОСОБА_6 встановлена наявність крові людини та виявлені антигени А та В, що не виключає походження крові від особи (осіб) групи АВ за ізосерологічною системою АВ0, яким є підозрюваний ОСОБА_3 , а також при змішуванні крові самого потерпілого ОСОБА_6 з кров`ю осіб (особи) груп В, АВ, якими є свідок ОСОБА_7 і (або) підозрюваний ОСОБА_3 , як кожен окремо, так і при змішуванні їх крові.

Згідно з висновком експерта № 1361 від 25.05.2020 (т. 2 а.с. 151-154), на кофті (об`єкти № 1, 4) та на поверхні правої кросівки (об`єкт № 9) підозрюваного ОСОБА_3 встановлена наявність крові людини та виявлені антигени А і Н з ізогемаглютиніноми анти-В в об`єкті № 4, що не виключає належність крові особі (особам) групи А з ізогемаглютиніноми анти-В за ізосерологічною системою АВ0 з супутнім антигеном Н, яким є потерпілий ОСОБА_6 . Походження крові від підозрюваного ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_7 виключається.

У інших плямах на кофті (об`єкти № 3, 5, 6), штанах з «джинсової тканини» (об`єкт № 8) та на підошві правої кросівки (об`єкт № 10) підозрюваного ОСОБА_3 встановлена наявність крові людини з домішкою поту в об`єктах № 3, 5, 6, 8 та виявлені антигени А і В з антигеном Н в об`єктах № 5, 8, 10, що не виключає належність крові особі (особам) групи АВ за ізосерологічною системою АВ0 або АВ з супутнім антигеном Н, яким є сам підозрюваний ОСОБА_3 . Домішка крові потерпілого ОСОБА_6 не виключається. Домішка крові свідка ОСОБА_7 також не виключається при наявності у нього на момент того, що сталося, тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею.

У плямах на манжеті правого рукава кофти (об`єкт № 2) підозрюваного ОСОБА_3 встановлена наявність крові людини та виявлені антигени А, В і Н з ізогемаглютиніном анти-А і анти-В. Такий результат міг бути отриманий при змішуванні крові осіб з різною груповою приналежністю, у тому числі і крові потерпілого ОСОБА_6 з кров`ю свідка ОСОБА_7 при наявності у нього на момент того, що сталося, тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею. Домішка крові і (або) виділень самого підозрюваного ОСОБА_3 не виключається.

У плямах на штанах з «джинсової тканини» (об`єкт № 7) підозрюваного ОСОБА_3 встановлена наявність крові людини та виявлені антигени В та Н, що не виключає належність крові особі (особам) групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0 з супутнім антигеном Н, яким є свідок ОСОБА_7 , при наявності у нього на момент того, що сталося, тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею. Походження крові від потерпілого ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_3 виключається.

На лівій кросівці підозрюваного ОСОБА_3 (об`єкти № 11, 12) наявність крові не встановлена.

Згідно з висновком експерта № 320 від 25.06.2020 (т. 2 а.с. 160-169), на представлених предметах одягу потерпілого ОСОБА_6 , а саме спортивній куртці, футболці та брюках, загалом виявлено 9 пошкоджень. Пошкодження № 1 на спортивній куртці, і відповідне йому за локалізацією пошкодження на футболці, які складають єдиний «рановий канал», є колото-різаними з переважанням ріжучого компоненту і утворилося від дії плаского одностороньогострого колюче-ріжучого предмета, яким міг бути клинок ножа, що має обушок і лезо. Пошкодження № 2 на спортивній куртці було спричинено пласким одностороньогострим колюче-ріжучим предметом, яким міг бути клинок ножа, що має обушок і лезо. Ширина частини, що занурилась, склала не менш 15 мм. Виявлені 4 лінійні розриви на передній половинці праворуч представлених брюк виникли внаслідок перерозтягнення (відцентрової дії тупих предметів) тканини. Досліджений Г-подібний розрив на передній половинці ліворуч виник в результаті перерозтягнення тканини внаслідок зачепу. Морфологічні особливості дослідженого лінійного пошкодження на передній половинці брюк ліворуч вказують на те, що воно є колото-різаним, імовірно, з переваженням ріжучого компоненту і утворилося від дії плаского одностороньогострого колюче-ріжучого предмета, яким міг бути клинок ножа, що має обушок і лезо. Зважаючи на морфологічні характеристики досліджених пошкоджень (за винятком розривів, що були описані окремо) на представлених предметах одягу, які утворилися внаслідок дії колюче-ріжучого знаряддя і неможливість проведення експериментально-порівняльного дослідження, даний ніж, за формальною ознакою, у якості можливого знаряддя нанесення досліджених пошкоджень не виключається.

Відповідно до відеозапису та протоколу пред`явлення особи для впізнання (т. 3 а.с. 44-48), 22.05.2020 потерпілий ОСОБА_6 за зростом, рисами обличчя, статурою впізнав особу під № 3, яким є ОСОБА_3 , яка 17.04.2020 на вул. Зарічній в смт. Кам`яне Вільнянського (нині Запорізького) району Запорізької області спричинила йому ножові поранення.

Відповідно до відеозапису та протоколу проведення слідчого експерименту (т. 3 а.с. 49-53), 29.05.2020 у період часу з 11 години 05 хвилин до 11 години 22 хвилин слідчим СВ Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області майором поліції ОСОБА_16 за участю потерпілого ОСОБА_6 у присутності двох понятих проведено слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення відомостей, що мали місце 17.04.2020 у смт. Кам`яне Вільнянського (нині Запорізького) району Запорізької області. З цією метою всі учасники слідчої дії зібралися біля приміщення загальноосвітньої школи, яка розташована по вул. Центральній в смт. Кам`яне, де потерпілому ОСОБА_6 було запропоновано розповісти і показати всі обставини, за яких він 17.04.2020 отримав ножові поранення. На вказану пропозицію потерпілий погодився та пояснив, що 17.04.2020 приблизно о 20 годині він разом зі ОСОБА_7 на автомобілі останнього приїхали в смт. Кам`яне. Біля приміщення школи вони зупинили автомобіль, оскільки саме там знаходився ОСОБА_3 . При цьому потерпілий вказав на місце, де ОСОБА_7 зупинив автомобіль. Після цього до них підійшов ОСОБА_3 , ОСОБА_7 почав з ним розмовляти, він у розмову не втручався. Також потерпілий пояснив, що на час приїзду в смт. Кам`яне він знаходився в стані алкогольного сп`яніння, тому частково не пам`ятає усі події, які відбулися після цього, однак пам`ятає, що ні він, ні ОСОБА_7 не наносили ОСОБА_3 ударів. Після цього вони втрьох поїхали на вул. Зарічну в смт. Кам`яне. При цьому до автомобіля ОСОБА_17 сідав самостійно, без будь-якого примусу. Під час слідчого експерименту ОСОБА_6 не зміг вказати, де знаходиться вул. Зарічна, тому подальші події, які відбувалися 17.04.2020, про які він пам`ятає, запропонував розповісти і показати біля приміщення школи. Далі потерпілий пояснив, що разом вони приїхали до одного з будинків, на який вказав ОСОБА_3 , вийшли з автомобіля. Потім до них вийшла жінка з маленьким хлопчиком. Під час розмови жінки зі ОСОБА_7 . ОСОБА_3 почав втручатися у їх розмову, а дитина плакати, тому ОСОБА_7 взяв хлопчика на руки і посадив в автомобіль на переднє водійське сидіння. Він же ( ОСОБА_6 ) приобійняв ОСОБА_3 правою рукою за шию та почав відводити за машину, щоб останній не заважав розмові. При цьому ОСОБА_3 почав висловлюватися на його адресу нецензурною лайкою, у відповідь на що він наніс ОСОБА_3 один удар кулаком лівої руки в обличчя і один удар кулаком лівої руки в область грудей, продемонструвавши на макеті людини механізм нанесення ударів. Далі він пам`ятає, що у нього з лівої ноги потекла кров, він побачив в руці у ОСОБА_3 ніж, однак яким чином ОСОБА_3 наніс йому удар цим ножем не пам`ятає. Далі між ним та ОСОБА_3 виникла бійка, під час якої він наніс ОСОБА_3 приблизно 2 удари в обличчя кулаком руки, продемонструвавши на макеті людини механізм нанесення ОСОБА_3 ударів. Під час бійки він опинився на землі, відчув пекучий біль в правому боці, про що він повідомив ОСОБА_7 , який переніс його до автомобіля і відвіз до лікарні.

Відповідно до відеозапису та протоколу проведення слідчого експерименту, фототаблиці до нього (т. 3 а.с. 54-62), 18.04.2020 у період часу з 13 години 10 хвилин до 13 години 30 хвилин слідчим СВ Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області капітаном поліції ОСОБА_18 за участю свідка ОСОБА_7 у присутності двох понятих проведено слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення відомостей, що мали місце 17.04.2020 у смт. Кам`яне Вільнянського (нині Запорізького) району Запорізької області. З цією метою всі учасники слідчої дії зібралися на проїжджій частині по вул. Зарічній в смт. Кам`яне, навпроти домоволодіння № 58, де свідку ОСОБА_7 було запропоновано розповісти і показати всі обставини, за яких 17.04.2020 ОСОБА_3 скоїв злочин відносно ОСОБА_19 . На вказану пропозицію свідок погодився та пояснив, що 16.04.2020 він зателефонував ОСОБА_3 і запропонував йому роботу, оскільки в його магазині не вистачало вантажників. Останній погодився і вони домовились зустрітись вранці 17.04.2020 в смт. Кам`яне, щоб він відвіз його на роботу. У вказаний день, вранці він приїхав в смт. Кам`яне і в умовленому місці прочекав ОСОБА_3 близько 40 хвилин, проте він так і не прийшов. Не дочекавшись ОСОБА_3 , він поїхав в м. Вільнянськ, де приблизно об 11 годині зустрівся з ОСОБА_6 і до вечора вони разом були в магазині. Близько 11 години йому на мобільний телефон передзвонив ОСОБА_3 і повідомив, що відмовляється від запропонованої роботи, оскільки до нього дійшли чутки, що він ( ОСОБА_7 ) нібито не платить своїм працівникам вчасно заробітну плату, якщо і платить, то не в повному обсязі. Обурившись наклепом, він запропонував ОСОБА_3 зустрітися ввечері, аби дізнатися, чому і хто його обмовляє. В подальшому 17.04.2020 приблизно о 19 годині він приїхав в смт. Кам`яне, де на вул. Центральній зустрівся з ОСОБА_3 . В ході розмови ОСОБА_3 пояснив, що інформацію про його ( ОСОБА_7 ) неналежне ставлення до робітників він почув від своєї дружини. ОСОБА_3 погодився на пропозицію поговорити з його дружиною, з цією метою вони втрьох поїхали до нього додому. Зупинилися вони на вул. Зарічній, недалеко від місця де проживає ОСОБА_3 . До них вийшла дружина ОСОБА_3 з малолітньою дитиною хлопчиком, який побачивши його автомобіль, став проситися посидіти в машині, тому він взяв його на руки і поніс до машини, де посадив на водійське крісло. В той момент, коли він розвернувся, щоб підійти до ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , які до цього з`ясовували між собою стосунки, то побачив обох чоловіків на землі, при цьому ОСОБА_6 лежав на спині на землі, а ОСОБА_3 знаходився зверху. На вулиці вже було темно, тому він не розглянув хто-кому завдає удари, але, на його думку, чоловіки наносили один-одному обопільні удари по різних частинах тіла. Побачивши, що відбувається, він відразу підбіг до зазначених осіб і схопивши ОСОБА_3 за одяг, відкинув його від ОСОБА_6 , після чого він схилився над ОСОБА_6 і запитав, як він себе почуває, на що останній відповів, що у нього пече у боці. Він розвернувся лицем до ОСОБА_3 щоб з`ясувати, що сталося, і в цей момент ОСОБА_3 , стоячи навпроти нього, правою рукою наніс йому удар в голову, а саме в область лівого вуха. Чим саме наніс удар, він не розгледів, однак відчув пекучий біль у цьому місці. Потім ОСОБА_3 спробував нанести йому ще один удар правою рукою і замахнувся, він же виставив перед собою ліву руку і тому удар ОСОБА_3 припав йому в передпліччя лівої руки. Після цього він правою рукою завдав ОСОБА_3 удар в обличчя, від якого той впав на землю, але при цьому потягнув його за собою, таким чином вони впали вдвох, при цьому він опинився зверху. Він перехопив руку ОСОБА_3 , відчув, що в його руці ніж. Він вихопив вказаний ніж, в цей момент ОСОБА_3 піднявся та втік, а він підійшов до ОСОБА_6 , підняв його та відвіз до лікарні.

Відповідно до відеозапису та протоколу проведення слідчого експерименту (т. 3 а.с. 63-67), 28.04.2020 у період часу з 12 години 20 хвилин до 13 години 30 хвилин слідчим СВ Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області майором поліції ОСОБА_16 за участю підозрюваного ОСОБА_3 , його захисника адвоката ОСОБА_20 та судово-медичного експерта ОСОБА_21 у присутності двох понятих та інших учасників слідчої дії проведено слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення відомостей, що мали місце 17.04.2020 у смт. Кам`яне Вільнянського (нині Запорізького) району Запорізької області. З цією метою всі учасники слідчої дії зібралися у приміщення службового кабінету № 43 Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області за адресою: Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Бочарова, 17, де підозрюваному ОСОБА_3 було запропоновано розповісти і показати всі обставини скоєного ним кримінального правопорушення щодо ОСОБА_6 , що мало місце 17.04.2020. На вищевказане підозрюваний погодився та запропонував всім учасникам слідчої дії проїхати до смт. Кам`яне, куди всі учасники і направились. По прибуттю підозрюваний спрямував автомобіль на вул. Центральну, запропонував зупинитись біля школи. Після цього всі учасники вийшли з автомобіля, ОСОБА_3 вказав на лаву в сквері біля школи та пояснив, що 17.04.2020 приблизно о 20 годині він знаходився у вказаному місці разом зі своїми знайомими. У цей час до вказаного місця на автомобілі «Нива» під`їхав ОСОБА_7 .. Він був разом з ОСОБА_6 . Вказані чоловіки вийшли з автомобіля і покликали його до себе. При цьому підозрюваний на місці показав, де знаходився автомобіль. В процесі розмови ОСОБА_7 наніс йому спочатку однин удар кулаком лівої руки в обличчя справа, після чого ОСОБА_6 наніс йому один удар кулаком в ділянку правої брови, а потім ОСОБА_10 наніс йому ще один удар кулаком правої руки в груди. При цьому ОСОБА_3 на макеті людини показав механізм нанесення йому ударів. Далі підозрюваний пояснив, що ОСОБА_7 заштовхнув його в салон автомобіля, пояснивши, що разом поїдуть шукати його дружину. Далі на пропозицію ОСОБА_3 всі учасники слідчого експерименту попрямували на вул. Зарічну в смт. Кам`яне, напрямок руху показував підозрюваний. Навпроти домоволодіння № 58 підозрюваний запропонував зупинити автомобіль. При цьому ОСОБА_3 пояснив, що цього дня (17.04.2020) його співмешканка знаходилась у гостях у своєї родички, яка проживає у будинку АДРЕСА_5 . Коли вони під`їхали за вказаною адресою, з двору вийшла його співмешканка ОСОБА_8 разом з їх спільним малолітнім сином та ОСОБА_9 . Поки ОСОБА_7 щось їй пояснював, ОСОБА_6 наніс кулаком правої руки два удари в обличчя ОСОБА_9 , від яких той упав на землю, а піднявшись, відразу втік. Скориставшись тим, що на нього ніхто не звертає уваги, він відійшов за автомобіль на дорогу з метою спробувати викликати співробітників поліції, однак його телефон виявився розрядженим. У цей час він побачив, як ОСОБА_7 вийшов з двору та на руках тримає його малолітнього сина, якого посадив до салону автомобіля на водійське сидіння. В цей же момент до нього підскочив ОСОБА_6 , вихопив телефон, відкинув його геть і наніс йому один удар кулаком в обличчя. Від цього удару він майже впав на землю, а коли відновив рівновагу, спробував втекти, однак ОСОБА_6 наздогнав його, підставив підніжку, від чого він впав на землю на спину. При цьому ОСОБА_3 вказав на місце, де його наздогнав ОСОБА_6 . Далі зі слів підозрюваного, потерпілий сів на нього зверху та, утримуючи його, почав наносити удари кулаком в обличчя. Таких ударів було два. Один з ударів прийшовся в ділянку носа, а другий у праву половину обличчя, ближче до правого ока. При цьому на макеті людині він продемонстрував, як саме ОСОБА_6 наносив йому удари. Далі зі слів підозрюваного, він згадав, що у нього в кишені лежав ніж, він дістав його та, утримуючи в правій руці, почав наносити вказаним ножем ОСОБА_6 удари, куди саме він не знає, але двічі ніж проникав у тіло. В ході слідчого експерименту ОСОБА_3 ліг на землю і продемонстрував, яким чином він наносив удари ножем ОСОБА_6 . Далі зі слів підозрюваного, до них підбіг ОСОБА_7 , який допоміг ОСОБА_6 піднятися, а сам, схилившись, намагався забрати у нього ніж, при цьому наніс один удав в обличчя кулаком правої руки, а лівою рукою він притримував його, не даючи змоги піднятися. Підозрюваний припускає, що саме у цей момент боротьби, коли ОСОБА_7 намагався вихопити у нього ніж, він міг випадково поранити останнього в руку та вухо. В подальшому ОСОБА_7 таки вдалося вихопити у нього ніж, потім ОСОБА_7 підняв його та штовхнув в сторону автомобіля. Скориставшись тим, що ОСОБА_7 пішов до ОСОБА_6 , який присів на лаву біля паркану домоволодіння, він втік у провулок, де сховався, чекаючи, поки ОСОБА_7 з ОСОБА_6 поїдуть. Після цього підійшов до співмешканки та сина і вони разом пішли додому.

Відповідно до висновку експерта № 50-Д від 24.06.2020 (т. 2 а.с. 196-202), характер травмаючого предмету (ніж), а також частково локалізація зони травматичного впливу (тулуб, нижня кінцівка) та частково їх кількість (два) відповідають результатам проведеної судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_6 , таким чином, не виключається можливість утворення тілесних ушкоджень в ділянці тулуба та лівої нижньої кінцівки у ОСОБА_6 за обставин, що зазначених підозрюваним ОСОБА_3 в ході проведення слідчого експерименту за його участю.
Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 156 від 29.04.2020 (т. 2 а.с. 209-216), ОСОБА_3 розладів психічної діяльності не виявляв та не виявляє в цей час. У період вчинення інкримінованого йому правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а перебував в стані короткочасного психічного розладу у вигляді гострої алкогольної інтоксикації. У виниклій ситуації ОСОБА_3 не виявляв ознак будь-якого особливого стану, стану вираженої емоційної збудженості чи емоційної напруженості, які можуть розглядатися як психологічна основа виникнення сильного душевного хвилювання ОСОБА_3 у момент здійснення інкримінованого йому кримінального правопорушення не виявляв характерних феноменологічних ознак фізіологічного афекту, а знаходився в стані простого алкогольного сп`яніння, що виключає кваліфікацію будь-якого особливого емоційного стану, що має юридичне значення. Отже, він міг усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. За своїм психічним станом на цей час він може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує.

Суд, оцінивши наявні у справі докази в порядку ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, ґрунтуючись на засадах справедливості, виваженості та неупередженості та керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку, знаходить їх достатніми та допустимими, такими що узгоджуються між собою та об`єктивно доказують вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, у зв`язку з чим приходить до висновку щодо можливості покладення їх в основу обвинувального вироку, однак вважає, що обсяг обвинувачення та кримінально-правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 , що викладені в обвинувальному акті за ч. 1 ст. 121 КК України, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду даної справи.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а, відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Суд, оцінюючи всі докази за даним кримінальним провадженням в їх сукупності, враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України»). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (рішення у справі «Вєренцов проти України»).

Дії обвинуваченого досудовим слідством було кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, а саме що він 17.04.2020 приблизно о 20 годині 00 хвилин, будучи особою, раніше судимою за скоєння тяжкого злочину, судимість за який не знята та не погашена в установленому законом порядку, перебуваючи на проїжджій частині по вул. Зарічній в смт. Кам`яне Вільнянського (нині Запорізького) району Запорізької області, навпроти домоволодіння № 58, у стані алкогольного сп`яніння, під час конфлікту, що стався на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ним на ОСОБА_6 , тримаючи ніж управій руці, наніс останньому один удар в праву бічну поверхню грудної клітини, один удар у передню поверхню лівого стегна та один удар в скронево-привушну ділянку голови зліва, в результаті чого спричинив ОСОБА_6 тілесне ушкодження, що виразилося, згідно з висновком експерта № 47 від 09.06.2020, у вигляді поранення правої половини грудної клітки, проникаюче в праву плевральну та черевну порожнини, з ушкодженням по ходу ранового каналу печінки (торако-абдомінальне поранення), яке ускладнилось розвитком небезпечного для життя стану внутрішньочеревної кровотечі, яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обвинувачений ОСОБА_3 , як під час досудового розслідування, так і на протязі всього судового розгляду, у тому числі у судових дебатах та в останньому слові, дотримувався послідовної позиції, наполягаючи на тому, не починав першим конфлікт, першим не бив потерпілого ОСОБА_6 , а лише захищався від неправомірних дій останнього, які виразилися у нанесенні кількох ударів в обличчя, внаслідок яких він отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому носу, синців та саден обличчя. Обвинувачений погоджувався, що обороняючись від неправомірних дій потерпілого він перевищив межі необхідної оборони і завдав ОСОБА_6 тяжкого тілесного ушкодження, про що дуже шкодує.

Органом досудового розслідування не надано доказів на спростування позиції обвинуваченого про наявність у його діях ознак перевищення меж необхідної оборони.

Обвинувачення в умисному заподіянні тілесних ушкоджень, інкриміноване ОСОБА_3 органом досудового розслідування в обвинувальному акті, будувалось тільки на припущеннях, доводах потерпілого та свідка ОСОБА_7 , без врахування показань свідка ОСОБА_8 , без перевірки версії обвинуваченого.

Разом з тим, з показань потерпілого ОСОБА_6 достеменно не можливо встановити саме наявність у ОСОБА_3 умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень за обставин, викладених в обвинувальному акті. Зокрема, потерпілий під час допиту у суді, а також в ході проведення слідчого експерименту повідомляв, що події 17.04.2020 він погано пам`ятає, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння. Він не зміг пояснити коли саме, за яких обставин, чим ОСОБА_3 наніс йому тілесні ушкодження, пояснивши лише, що у певний момент відчув пекучий біль у правому боці. Однак, потерпілий не заперечував, що фактично він розпочав конфлікт, приобійнявши ОСОБА_3 правою рукою за шию, відвівши в сторону та нанісши ОСОБА_3 один удар кулаком лівої руки в обличчя і один удар кулаком лівої руки в область грудей. Наступні події, за словами ОСОБА_6 він не пам`ятає.

В свою чергу свідок ОСОБА_7 пояснював, що дійсно між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 відбувся конфлікт, який перейшов у бійку, однак самої бійки та обставин, за яких обвинувачений наніс потерпілому ножові поранення він не бачив, оскільки події відбувались ввечері, на вулиці вже було темно, а місце, де відбувалась бійка, не освітлювалося, що узгоджується з показаннями свідка ОСОБА_8 , яка також підтвердила, що ОСОБА_6 відвів ОСОБА_3 в сторону, наносячи при цьому удари останньому, далі бійки вона також не бачила через відсутність освітлення у тому місці, де знаходились потерпілий та обвинувачений. Однак свідок ОСОБА_8 також підтвердила, що чула характерні звуки ударів.

Крім того, як пояснював свідок ОСОБА_7 в ході допиту в суді та під час слідчого експерименту, коли він підійшов ближче, побачив бійку між обвинуваченим та потерпілим, після чого відкинувши ОСОБА_3 , відразу почув скаргу ОСОБА_6 на біль у боці. Тобто на момент, коли свідок ОСОБА_7 підійшов до обвинуваченого та потерпілого, останньому вже були нанесені ножові поранення.

При цьому свідок ОСОБА_8 , а також свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_11 підтверджували, що на обличчі ОСОБА_3 після зустрічі зі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 були наявні тілесні ушкодження, про що також свідчить висновок експерта № 39 від 05.06.2020, згідно з яким при огляді ОСОБА_3 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому носової кістки зі зміщенням уламків, травматичної припухлості м`яких тканин носу, саден обличчя, верхніх кінцівок, синця в правій очноямковій ділянці. Цим же висновком встановлено, що вказані тілесні ушкодження могли утворитись в строк (17.04.2020) та за обставин, вказаних ОСОБА_3 . Крім того, вказані тілесні ушкодження у вигляді саден на обличчі та верхніх кінцівках у ОСОБА_3 утворились в результаті не менше п`яти травматичних впливів твердим тупим предметом з обмеженою травмуючою поверхнею, синець в правій очноямковій ділянці в результаті одного травматичного впливу твердим тупим предметом з обмеженою травмуючою поверхнею; закритий уламковий перелом носової кістки зі зміщенням уламків в результаті одного травматичного впливу твердим тупим предметом, які припали у вказані ділянки.

Тобто, судово-медичний експерт визначив, що ОСОБА_3 було нанесено не менше семи ударів в обличчя та верхні кінцівки, що не узгоджується з показаннями потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 . Зокрема, ОСОБА_6 зазначав, що при спілкуванні поблизу школи ні він, ні ОСОБА_10 не били ОСОБА_3 . Вказане підтвердив і ОСОБА_7 АДРЕСА_3 ОСОБА_6 , за його словами, наніс два удари обвинуваченому в обличчя та грудну клітину. ОСОБА_7 же пояснював, що намагаючись забрати у ОСОБА_3 ніж, він наносив йому два удари в область обличчя.

По факт нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_3 свідчить також і висновок експерта № 1362 від 25.05.2020, відповідно до якого на одягу потерпілого ОСОБА_6 також виявлена кров ОСОБА_3 .

Таким чином, на думку суду, у ОСОБА_3 були реальні підстави побоюватися за своє здоров`я та життя.
Інші досліджені у судовому засіданні докази (висновки експертиз, протоколи огляду місця події, протокол пред`явлення для впізнання тощо) свідчать лише про факт спричинення ОСОБА_3 . ОСОБА_6 ножових поранень, внаслідок чого останньому спричинено тяжкі тілесні ушкодження, який не заперечується обвинуваченим, однак будь-яких даних про обставини, за яких ці порання ОСОБА_6 були спричинені, ці докази не містять.

Надані стороною обвинувачення докази підтверджують лише існування самого факту кримінального правопорушення, а не його кваліфікацію за ч. 1 ст. 121 КК України.
Сумнівний характер вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому органом досудового розслідування умисного спричинення потерпілому ОСОБА_6 тяжкого тілесного ушкодження не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов свій вияв як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, рішенні у справі «Коробов проти України», в якому зазначалось, що суд при оцінці доказів, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неоспорюваних презумпцій факту.

Згідно з ч. 1 ст. 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Кожній особі гарантується право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади (ч. 2 ст. 36 КК України).
Право на необхідну оборону є природним правом кожної людини і його ніхто не може бути позбавлений, незалежно від можливості звернутися за допомогою до правоохоронних органів. Крім того, право на необхідну оборону є конституційним правом кожного громадянина України. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конституції України, кожна людина має невідємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Кожен має право захищати своє життя і здоровя, життя і здоровя інших людей від протиправних посягань.
Підстава для застосування необхідної оборони складається з двох елементів: суспільно небезпечного посягання та необхідності негайного відвернення чи припинення такого посягання.
Тобто посягання повинно бути суспільно небезпечним і вчинятися людиною у вигляді намагання заподіяти шкоду.
Обєктом посягання можуть виступати охоронювані законом права та інтереси особи, яка захищається, або іншої особи, суспільні або державні інтереси. До них належать: життя, здоров`я, особиста і статева свобода, честь і гідність особи, власність, недоторканість житла, а також інші права і законні інтереси особи, яка захищається, або іншої особи.
Посягання може відбуватися як із застосуванням фізичної сили, так і з використанням зброї, інших предметів, знарядь, тварин тощо.
Суттєвою обставиною суспільно небезпечного посягання є його тривалість в певний проміжок часу, протягом якого можливе застосування необхідної оборони.
Відповідно до роз`яснень, наданих Постановою Пленуму Верховного Суду України № 1 від 26.04.2002 «Про судову практику у справах про необхідну оборону», при розгляді справ даної категорії судам необхідно беззастережно додержувати вимог ч. 3 ст. 27 Конституції України і ст. 36 КК України, враховуючи те, що відповідно до закону кожна особа має право на необхідну оборону від суспільно небезпечного посягання незалежно від можливості уникнути його або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади. Слід мати на увазі, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. Перехід використовуваних при нападі знарядь або інших предметів від нападника до особи, яка захищається, не завжди свідчить про закінчення посягання. При розгляді справ даної категорії суди повинні з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Згідно з ч. 3 ст. 36 КК України, перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.
Як роз`яснив Верховний Суд України у Постанові Пленуму № 1 від 26.04.2002 «Про судову практику у справах про необхідну оборону», щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини. Якщо суд визнає, що в діях особи є перевищення меж необхідної оборони, у вироку слід зазначити, в чому саме воно полягає.

Отже, перевищення меж необхідної оборони це умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди (тілесних ушкоджень), що явно не співмірна з небезпечністю вчиненого ним посягання або явно не відповідає обстановці захисту, що склалася.
ОСОБА_3 , як особа яка захищалася, усвідомлюючи свою явну перевагу над ОСОБА_6 , як особою, що посягає, завдав йому тяжких тілесних ушкоджень, тобто заподіяв тяжку шкоду, явно більшу, ніж вона була необхідною і достатньою за обстановки, яка склалася, для захисту і негайного відвернення або припинення посягання потерпілого.
До такого висновку суд дійшов аналізуючи фактичні обставини справи, які знайшли своє підтвердження зібраними доказами та свідченнями потерпілого, свідків в судовому засіданні, а саме: судом прийнято до уваги фізичні дані потерпілого та обвинуваченого (вік, стан здоровя), потерпілий та обвинувачений не мали вад із здоровям, мають невелику різницю у віці, фізично розвинуті приблизно на одному рівні, жоден з них не мав переваги у фізичній силі. Але разом з тим, суд вважає, що обвинувачений, захищаючись від нападу потерпілого, мав при цьому можливість захистити свої інтереси без заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, не перевищуючи межі необхідної оборони, однак при цьому наніс не менше трьох ударів в область голови, стегна та тулуба, спричинивши тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, не врахувавши при цьому силу своїх ударів, знаряддя кримінального правопорушення, та як наслідок заподіяв тяжкі тілесні ушкодження.
Отже, аналіз перерахованих вище доказів на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точку зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку, та враховуючи, що можливості для збору додаткових доказів вичерпано і не пропонується стороною обвинувачення, суд тлумачить усі сумніви на користь обвинуваченого та приходить до вмотивованого висновку, що стороною обвинувачення не здобуто і не надано переконливих доказів, що ОСОБА_3 вчинено відносно потерпілого ОСОБА_6 саме кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, а тому дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають бути перекваліфіковані на ст. 124 КК України.

Таким чином, суд кваліфікує дії обвинуваченого за ст. 124 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.

При призначенні покарання суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, згідно зі ст. 12 КК України, вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Щодо особи винного, суд враховує, що обвинувачений раніше судимий, має постійне місце проживання, за яким характеризується негативно, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, одночасно враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд прийшов до висновку щодо доцільності призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою кваліфіковані дії обвинуваченого, та не знаходить підстав для застосування до нього положень ст. 69 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Розподіл судових витрат суд здійснює згідно зі ст. 124 КПК України. При цьому, суд вбачає за доцільне стягнути з обвинуваченого документально підтверджені витрати на залучення експерта (т. 2 а.с. 97-99) на загальну суму 13440,34 грн.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України. При цьому на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України суд вважає на необхідне скасувати арешти на вилучені 18.04.2020 під час огляду місця події, а саме ділянки місцевості, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , 18.04.2020 під час огляду в приміщенні службового кабінету № 43 Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізької області, розташованого за адресою: Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Бочарова, 17, а також 18.04.2020 під час затримання ОСОБА_3 в порядку ст. 208 КПК України у приміщенні службового кабінету Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області за адресою: Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Бочарова, 17, речові докази, накладені ухвалами слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 22.04.2020.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання, а саме з 17.04.2020.
Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні № 0000366 у розмірі 13440,34 грн. (тринадцять тисяч чотириста сорок гривень тридцять чотири копійки).

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 22.04.2020 (справа № 314/1761/20, провадження № 1-кс/314/929/2020), на ніж, вилучений 18.04.2020 під час огляду місця події, а саме ділянки місцевості, розташованої за адресою: Запорізька область, м. Вільнянськ, пров. Гнаровської, 6.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 22.04.2020 (справа № 314/1761/20, провадження № 1-кс/314/928/2020), на камуфляжні штани, футболку сірого кольору та кофту чорного кольору, які було вилучено 18.04.2020 під час огляду в приміщенні службового кабінету № 43 Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізької області, розташованого за адресою: Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Бочарова, 17.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 22.04.2020 (справа № 314/1761/20, провадження № 1-кс/314/930/2020), на джинси синього кольору зі слідами речовини бурого кольору, пару кросівок темного кольору з білими вставками зі слідами речовини бурого кольору та кофту сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору, які було вилучено 18.04.2020 під час затримання ОСОБА_3 в порядку ст. 208 КПК України у приміщенні службового кабінету Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області за адресою: Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Бочарова, 17.

Речові докази: ніж з нашаруванням речовини бурого кольору, зішкріб ґрунту з просоченням речовини бурого кольору, камуфляжні штани, футболку сірого кольору, кофту чорного кольору, джинси синього кольору зі слідами речовини бурого кольору, пару кросівок темного кольору з білими вставками зі слідами речовини бурого кольору, кофту сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору, зразки букальних клітин ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , змиви з лівої та правої рук ОСОБА_3 , зразки крові ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , передані до камери зберігання речових доказів Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області (нині Відділення поліції № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області) за квитанцією № 53 від 06.07.2020 знищити.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а для осіб, які перебувають під вартою, - протягом тридцяти днів з моменту вручення їм копії вироку. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя: ОСОБА_23
29.11.2021