Справа № 495/7825/21
№ провадження 1-кс/495/2327/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001147, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.09.2021 року, відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м.Білгород-Дністровський, громадянин України, одружений, тимчасово не працюючий, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

21.09.2021 року слідчий СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.
1. - Виклад обставин, зазначених в клопотанні.
20.09.2021 приблизно о 04 годині, більш точний час в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем свого проживання, де вживав спиртні напої. Під час вживання спритних напоїв ОСОБА_4 вирішив піти до свого знайомого ОСОБА_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , взявши з собою наявний в нього пістолет марки «ECOL Major» cal 9 mm PA.
Надалі, 20.09.2021 приблизно о 04 годині 20 хвилин ОСОБА_4 підійшов до будинку АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_7 разом зі своєю мамою ОСОБА_8 та достовірно усвідомлюючи, що знаходиться у громадському місці, в нього виник умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та особливою зухвалістю і порушенням нічного відпочинку людей, з метою реалізації якого дістав наявний в нього пістолет марки «ECOL Major» cal 9 mm PA, який направив у бік вікна, де проживає ОСОБА_7 , разом зі своєю мамою ОСОБА_8 , та здійснив три постріли. В свою чергу ОСОБА_8 , разом з ОСОБА_7 , злякалися та відійшли від вікна, а сусіди, які проживають поряд, прокинулися від пролунавших пострілів, які здійснив ОСОБА_4 та викликали співробітників поліції.
Дії ОСОБА_4 , тривали біля шестидесяти хвили, виразились в порушенні громадського порядку, суспільної моралі, явної неповаги до суспільства, та супроводжувались особливою зухвалістю і винятковим цинізмом, ігноруванням існуючих в суспільстві елементарних правил поведінки.
Обгрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: результатами огляду місця події та вилученими під час огляду речовими доказами, показами потерпілого ОСОБА_8 , показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , та протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 .
Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_4 вину у вчинені кримінального правопорушення визнав.
Підозрюваний ОСОБА_4 , вчинив тяжке кримінальне правопорушення, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчинені із застосуванням вогнепальної зброї, яке відповідно до ч.4 ст.296 КК України, карається позбавленням волі на строк від трьох до семи років.
Відповідно до вимог ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 , є ризик того, що він:
- може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, адже будучи обізнаним в тому, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, може бажати уникнути кримінальної відповідальності та подальшого відбуття покарання;
- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
- незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні.
- вчинити інше кримінальне правопорушення.
Слідчим зазначено, що оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєні тяжкого злочину, обрання більш м`якої міри запобіжного заходу до підозрюваного у вигляді особистого зобов`язання та особистої поруки не є доцільним, оскільки враховуючи тяжкість вчиненого злочину, може призвести до вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень. Міра запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не є доцільною, оскільки може призвести до вчинення підозрюваним інших більш тяжких кримінальних правопорушень, а також незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні що, може вплинути на покази, свідків, потерпілих в ході досудового розслідування, та може призвести до не повного, не об`єктивного, та не всебічного досудового розслідування.
Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років позбавлення волі, а також враховуючи те, що підозрюваний перебуває у молодому віці, має задовільний стан здоров`я, а також той факт, що жоден з більш м`яких заходів не зможе запобігти вище вказаним ризикам слідчий просив клопотання задовольнити та застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
2. - Позиції сторін.
Прокурор в судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав, просив задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання та застосувати більш м`який вид запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, оскільки ОСОБА_4 має на утриманні трьох дітей.
3. - Мотивація суду.
Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку учасників процесу, приходжу до наступного.
Відповідно до положень ст.176 КПК України передбачені такі види запобіжних заходів: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.
Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України.
Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені п.1 ч.1 ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п.п.2,3 ч.1 ст.194 КПК України.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Згідно правової позиції викладеної в рішенні ЄСПЛ «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
3.1 - Наявність обґрунтованої підозри.
20 вересня 2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України за ознаками: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчиненні із застосуванням вогнепальної зброї.
20.09.2021 о 12 год. 30 хв. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було затримано в порядку ст.208 КПК України за фактом вчинення ним кримінального правопорушення. передбаченого ч.4 ст.296КК Укрїни.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (ч.2 ст.177 КПК України). Оскільки в процесуальному законодавстві нема чіткого визначення обґрунтованої підозри, слідчий суддя звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 2 ст. 8 КПК України). Обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.
Стороною обвинувачення зазначено, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: результатами огляду місця події та вилученими під час огляду речовими доказами, показами потерпілого ОСОБА_8 , показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , та протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 .
На підставі зазначеного слідчий суддя приходить до висновку, що стороною обвинувачення було доведено ознаки можливого складу злочину. Надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно можливого вчинення ОСОБА_4 дій, що кваліфікуються за ч.4 ст.296 КК України.
3.2 - Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України і на які вказує слідчий чи прокурор.
Слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий (п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України), а саме ризик:
- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
- незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
На підтвердження вищезазначеного слідчим вказується на такі факти: достатність доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_11 кримінального правопорушення; можливість особи переховуватись від слідства та суду, адже будучи обізнаним в тому, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, може бажати уникнути кримінальної відповідальності та подальшого відбуття покарання; незаконно впливати на свідків та потерпілого; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Сторона захисту в судовому засіданні, спростовуючи вищевказані ризики зазначила, що у підозрюваного ОСОБА_4 на утриманні перебувають троє неповнолітніх дітей: ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;
З урахуванням зазначеного захисник ОСОБА_5 зазначила, що відносно підозрюваного ОСОБА_4 можливо застосувати більш м`яку міру запобіжного заходу не пов`язану з триманням під вартою, а саме - домашній арешт у певний період доби з забороною відлучатися з місця проживання з 22 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв.

Оцінюючи питання про ризик втечі ЄСПЛ зазначає,що він має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v.Moldova (Бекчиєв проти Молдови) §58).
Стосовно загрози втечі, практика ЄСПЛ виходить з того, що можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.
Ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (Becciev v.Moldova (Бекчієв проти Молдови), §59). Ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу (Jarzynski v.Poland (Яжинський проти Польщі) §43).
Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою (W v.Switzerland, 14379/88, 26 січня 1993 року). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v.Moldova (Бекчиєв проти Молдови) §58).
Доводи захисника про те, що ОСОБА_4 має постійне місце реєстрації і проживання, має трьох неповнолітніх дітей не спростовані органом досудового розслідування, не заперечувались прокурором.
У матеріалах справи знаходяться усі письмові та речові докази здобуті органом досудового розслідування, а тому доступ до таких в підозрюваного ОСОБА_4 з метою їх знищення або спотворення відсутній. В ході судового розгляду свідків допитано, що унеможливить вплив підозрюваного на них та зміну їхніх показань.

На підставі наведених сторонами доказів, з урахуванням усіх обставин слідчий суддя приходить до висновку про відсутність ризику переховування у ОСОБА_4 від органів досудового розслідування. В ході досудового розслідування свідків допитано, що унеможливить вплив підозрюваного на них та зміну їх показань. Слідчий суддя вважає, що під час розгляду клопотання прокурором не доведений ризик того, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше більш тяжке кримінальне правопорушення.
3.3 - Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У клопотанні слідчим зазначено, що обрання більш м`якої міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , у вигляді особистого зобов`язання та особистої поруки не є доцільним, оскільки враховуючи тяжкість вчиненого злочину, може призвести до вчинення підозрюваним інших, більш тяжких кримінальних правопорушень та не зможе запобігти вчиненню підозрюваним інших кримінальних правопорушень, адже передбачають обов`язки, які не пов`язані із обмеженням свободи особи.

Застосування міри запобіжного заходу у вигляді застави слідчий також вважає не доцільним, оскільки ОСОБА_4 офіційно не працює, особисто не зможе внести заставу, яка буде визначена судом а внесення застави іншими особами та покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України не зможе забезпечити запобіганню ризиків щодо можливого вчинення інших кримінальних правопорушень, переховування від органів досудового розслідування та (або) суду та здійснення впливу на свідків правопорушень.

Міра запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на думку слідчого, не є доцільною, оскільки враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, та відсутність постійного місця проживання, може призвести до вчинення обвинуваченим інших, більш тяжких кримінальних правопорушень, та не зможе запобігти ризикам щодо незаконного впливу на свідків, потерпілого з метою викривлення їхніх показів або іншого незаконного впливу.

Дослідивши надані до суду матеріали слідчий суддя приходить до висновку, що обґрунтовуючи неможливість обрання більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 слідчий не довів необхідність застосування саме тримання під вартою як запобіжного заходу, ним не було надано належних доказів на підтвердження недостатності застосування більш м`яких заходів.
Враховуючи правову позицію, викладену у рішенні ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України», правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 року у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою», слідчий суддя вважає, що в даному кримінальному провадженні прокурором не доведено, що наявність існування ризиків, на які він посилається, не може бути забезпечено іншим більш м`яким запобіжним заходом, ніж тримання під вартою, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, що передбачено статтею 181 КПК України.
З урахуванням викладених обставин, а також досліджених в судовому засіданні матеріалів, враховуючи вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, а також обставин, що характеризують підозрюваного, а саме міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, утримання неповнолітніх дітей, слідчий суддя дійшов висновку, що буде доцільним та достатнім для запобігання ризикам кримінального провадження застосувати у відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладанням на нього певних обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 193, 194, 196, 197, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001147 від 20 вересня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Застосувати стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за місцем проживання підозрюваного, а саме: АДРЕСА_1 строком на 60 (шістдесят діб), тобто до 22.11.2021 року включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такі обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, або суду за першим викликом;
- здати слідчому СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області документи, які надають право на перетинання державного кордону України;
- утриматися від спілкування зі свідками, потерпілими, у даному кримінальному провадженні;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Попередити ОСОБА_4 про наслідки ухилення від покладених на нього судом обов`язків.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1