печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАКОНТ» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду місті Києві від 29.10.2021 по справі №757/57395/21-к ,у кримінальному провадженні №0000032 від 12.01.2021 року,

ВСТАНОВИВ:
21.12.2021 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАКОНТ» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду місті Києві від 29.10.2021 по справі №757/57395/21-к ,у кримінальному провадженні №0000032 від 12.01.2021 року.

В обґрунтування доводів клопотання, адвокат стверджує, що арешт було накладено необґрунтовано, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «РЕАКОНТ» (код за ) зареєстровано 31.03.2021 року, перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області, Правобережній ДПІ (Центральний район м. Дніпра), і є платником податку на додану вартість. Місцезнаходження Товариства (фактична та юридична адреса): 49101, м. Дніпро, просп. Олександра Поля, буд. 97, кімната 2 (на підставі договору №09/21/4 оренди нерухомого майна від 01.04.2021 року).

Діяльність Товариства в галузі визначеної КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля, є систематичною та відповідає меті товариства - отримання прибутку. Підприємство за час свого недовгого існування вже має налагоджені господарські відносини з контрагентами (постачальниками, перевізниками, покупцями).

Господарські взаємовідносини ТОВ «РЕАКОНТ» (код за ) з усіма контрагентами підтверджуються наявними відповідними договорами, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними та документами на оплату, що підтверджують реальність господарських операцій, які фактично відбулися.

Управління ТОВ «РЕАКОНТ» здійснює директор ОСОБА_4 , яка має виключне право підпису від імені Товариства та є єдиною особою, що має доступ до електронного ключа системи платежів «Клієнт-Банку».

Облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, ведеться товариством відповідно до вимог ст. 44 Податкового кодексу України (далі - ПК України) та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон), а податкові наслідки господарської діяльності товариства у вигляді податкових зобов`язань та податкового кредиту фіксуються у податковій звітності з податку на додану вартість.

А тому адвокат вважає, що відсутні у клопотанні прокурора дані, які засвідчують невідповідність проведеної господарської операції Єдиному реєстру податкових накладних, є лише здогадками про, якісь можливі дії, щодо мінімізації податків, зборів, обов`язкових платежі, що є недопустимим.

Також, адвокат зазначає, що у даному кримінальному провадженні посадовій особі ТОВ «РЕАКОНТ» не пред`явлено підозру чи обвинувачення, цивільний позов відсутній, розмір завданих збитків не встановлений і жодним доказом не підтверджений.

Таким чином, прокурором не доведено належними доказами, обґрунтованості вказаного у клопотанні процесуального примусу у вигляді арешту майна.

З врахуванням зазначеного, адвокат просить суд скасувати арешт накладений, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/57395/21-к від 29.10.2021 року, кримінальне провадження №0000032 від 12.01.2021 року, на грошові кошти, які знаходяться на розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАКОНТ» (код за ) № НОМЕР_1 , який відкритий в АТ «АБ «РАДАБАНК» (МФО 306500), що розташований за адресою: проспект Олександра Поля, буд. 46, м. Дніпро.

У судове засідання представник заявника не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином.

Разом з цим, адвокатом було подано до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Другим відділом розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, під процесуальним керівництвом Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000032 від 12.01.2021, за фактами привласнення бюджетних коштів в особливо великих розмірах, шляхом внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, що спричинило тяжкі наслідки, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 212 КК України.

29.10.2021 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/57935/21-к накладено арешт, зокрема і на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАКОНТ» (код за ) № НОМЕР_1 , який відкритий в АТ «АБ «РАДАБАНК» (МФО 306500).

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали слідчого судді 29.10.2021 року, при накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання у органу досудового розслідування були достатні підстави вважати, що дане майно має ознаки предмету кримінального правопорушення, тобто підпадають під ознаки ст. 98 КПК України.

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

З врахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що на момент розгляду даного клопотання з доводів та наданих доказів адвоката вбачається, що у слідства було достатньо часу для дослідження обставин, які б свідчити про необхідність арешту рахунків заявника.

Таким чином, на день розгляду скасування арешту представником власника майна, після постановлення ухвали про накладення арешту, зі спливом часу було доведено відсутність підстав у продовженні даного заходу, з наведених вище підстав.

Відтак, на думку слідчого судді, стороною обвинувачення не надано суду допустимих, в розумінні ст. 86 КПК України, доказів що вказують про прямий, або опосередкований зв`язок посадових та інших осіб, які вчинили кримінальне правопорушення з обставинами, які є предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, оскільки надані пояснення та докази адвокатом спростовують позицію сторони обвинувачення.

Таким чином, версія органу досудового розслідування, що майно, на яке накладено арешт, відповідає ознакам, визначених ст. 98 КПК України, тобто відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні №00000032, належним чином не досліджена та не підтверджена допустимими в розумінні ст. 86 КПК України доказами, а спростована наданими новими доказами в обґрунтування скасування арешту майна.

Окрім цього, вбачається, що підприємство немає жодного статусу у кримінальному провадженні, підозра нікому не вручена, що не виправдовує такий захід, як накладення арешту на рахунки заявника, а лише здійснює перешкоди у його діяльності.

За вказаних обставин, під час судового розгляду даного клопотання за наданими матеріали, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності заявника обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права. Також, слідчим суддею встановлено, що даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав власника та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

Відтак, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 170,171, 172, 173, 174, 379 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.10.2021 у справі № 757/57395/21-к в частині грошових коштів, які знаходяться на розрахунковому рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАКОНТ» (код за ) № НОМЕР_1 , який відкритий в АТ «АБ «РАДАБАНК» (МФО 306500), що розташований за адресою: проспект Олександра Поля, буд. 46, м. Дніпро.

Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1