Справа 362/4708/18 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/2981/2021 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

11 листопада 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:
ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6
представника цивільного відповідача ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000250 за апеляційною скаргою представника ПАТ «Страхова компанія Брокбізнес» ОСОБА_7 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2021 року, -
в с т а н о в и л а :
Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2021 року,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Веселка, Люварського р-ну, Житомирської обл., українця, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, офіційно не працюючого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого
засуджено за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами;
на підставі ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 2 роки із покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України;
цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 задоволено частково;
стягнено з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 : 14 470,60 грн. матеріального збитку, 1 560,45 грн. витрат на лікування, 1 978,40 грн. витрат, пов`язаних із явкою до суду, 5 000,00 грн. витрат на правничу допомогу, судовий збір в розмірі 768,40 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн., а всього 33 777 грн. 85 коп.;
стягнено з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Брокбізнес» на користь ОСОБА_10 99 000,00 грн. матеріальної шкоди;
вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.
Відповідно до вироку, ОСОБА_9 , 07 лютого 2018 року, близько 14 години 20 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по авто дорозі «Київ - Одеса» в напрямку м. Одеса, 25 км. + 900 м., Васильківського району, Київської області, в порушення вимог п. 2.3 б) та п. 12.1 ПДР України, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху, у зв`язку з чим втратив керування транспортним засобом, і як наслідок, допустив виїзд на зустрічну смугу руху, де в протилежному напрямку рухався автомобіль марки «SKODA Fabia» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_11 , та здійснив зіткнення з вище вказаним транспортним засобом. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Volkswagen Passat», ОСОБА_12 та пасажир автомобіля «SKODA Fabia» ОСОБА_10 отримали тілесні ушкодження тяжкого та середнього ступеня тяжкості.

В апеляційній скарзі представника цивільного відповідача указано на незаконність вироку в частині розв`язаного цивільного позову. В обґрунтування доводів скарги указав на те, що у порушення положень п.30.2. ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд з цивільних відповідачів стягнув не різницю між вартістю транспортного засобу «SKODA Fabia» до моменту ДТП та після ДТП, а його вартість до моменту ДТП у розмірі 113 470,60 грн., що суперечить меті та інституту відшкодування шкоди. Просив вирок скасувати в частині розв`язання цивільного позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_10 .
В поданих запереченнях на апеляційну скаргу потерпіла ОСОБА_10 вказала на необґрунтованість її доводів, у зв`язку із чим просила залишити її без задоволення, а вирок без зміни.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:
представника цивільного відповідача, який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;
прокурора, який просив апеляційну скаргу задовольнити;
обвинуваченого та його захисника, які доводи апеляційної скарги вважали необґрунтованими, просили залишити її без задоволення, а вирок без зміни;
вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.
Висновки суду першої інстанції щодо обставин кримінального провадження, докази стосовно яких судом першої інстанції, за згодою учасників судового розгляду не досліджувались і щодо яких не надійшло апеляційних скарг, апеляційним судом не перевірялися. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги відповідно до положень ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не знаходить.
Щодо доводів апеляційної скарги представника цивільного відповідача щодо неправильного розв`язання судом цивільного позову, колегія суддів визнає їх частково обґрунтованими з огляду на таке.
За правилами ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до положень ч.5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Вказаних вимог закону при вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 судом першої інстанції у повній мірі дотримано не було.

Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження, внаслідок вчинення ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, потерпілій ОСОБА_10 заподіяно матеріальну та моральну шкоду.
Відповідно до цивільного позову, поданого у даному кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_10 , із подальшими його неодноразовими уточненнями, остання порушує питання про стягнення з ОСОБА_9 та Публічного акціонерного товариства Страхової компанії «Брокбізнес» майнової шкоди у розмірі, що складає зокрема вартість матеріального збитку заподіяного їй, як власнику транспортного засобу, який становить 113 470 грн (т. 1 а.п. 9-10, 137-139, 207-208), шляхом стягнення 99 000 грн з ПАТ СК «Брокбізнес» та 14 470,60 грн з ОСОБА_9 .
Відповідно до долученої ОСОБА_10 до цивільного позову документації, якою остання обґрунтовувала розмір завданого матеріального збитку (т.1 а.п. 143-150), розмір матеріального збитку фактично становив ринкову вартість транспортного засобу, оскільки відновлювальний ремонт транспортного засобу значно перевищував його ринкову вартість.
Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
При цьому, порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, передбачений ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до п. 30.1. якої, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Положення п. 30.2. ст.30 вказаного Закону передбачають, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону N 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
За таких обставин, оцінивши звіт оцінки автотранспорту № 7128 (т.1 а.п. 143-144) та ремонтну калькуляцію № 7128 (т.1 а.п. 146-147), колегія суддів приходить до переконання, що транспортний засіб марки «Skoda Fabia», VIN НОМЕР_3 є фізично знищеним, оскільки витрати на відновлювальний ремонт цього транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Питання визнання належного ОСОБА_10 транспортного засобу фізично знищеним, згоди потерпілої на визнання транспортного засобу фізично знищеним, судом першої інстанції, під час розв`язання цивільного позову не з`ясовувалось.
Оцінка між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, тобто його залишків, має істотне значення для відшкодування шкоди у разі фізичного знищення транспортного значення, або у разі, якщо цивільний позивач потерпілий, висловить не згоду із визнанням транспортного засобу фізично знищеним.
Розв`язавши цивільний позов ОСОБА_10 , суд ухвалив рішення про відшкодування на її користь матеріального збитку, який фактично становив ринкову вартість транспортного засобу, залишивши поза увагою те, що залишкова його вартість оцінена не була, питання фізичного знищення цього транспортного засобу залишилось поза увагою суду, а також залишено без уваги те, що матеріальні збитки стягувались з ОСОБА_9 та Публічного акціонерного товариства Страхової компанії «Брокбізнес».
Наведене, на переконання колегії суддів свідчить про те, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 до ОСОБА_9 та Публічного акціонерного товариства Страхової компанії «Брокбізнес», був розв`язаний судом із порушенням вимог ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказані порушення визнаються судом істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили йому повно, всебічно розглянути справу і винести законне, обґрунтоване та справедливе рішення.
За таких обставин, вирок підлягає скасуванню в частині розв`язання цивільного позову із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки усунути констатовані порушення неможливо із урахуванням специфіки процесуальної форми апеляційного перегляду рішень у кримінальних провадженнях.
При новому розгляді в порядку цивільного судочинства в суді першої інстанції необхідно врахувати вище наведене, ретельно перевірити доводи страхової компанії, перевірити докази цивільного позивача, представлені на підтвердження позовних вимог, та із урахуванням усіх встановлених обставин прийняти законне, обґрунтоване, вмотивоване та справедливе рішення.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу представника цивільного відповідача задовольнити частково.
Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2021 року щодо ОСОБА_9 в частині розв`язання цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 скасувати і призначити новий судовий розгляд провадження у цій частині в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2021 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.
Ухвала у касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ

___________________ _______________________ ______________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4