ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/8049/21 Номер провадження 11-сс/814/751/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників адвоката ОСОБА_9 , ОСОБА_10

підозрюваного ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційними скаргами прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 20 серпня 2021 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого та підозрюваному

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт Чорнобай Черкаської обл., зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, одруженому, маючому на утриманні двох малолітніх дітей, інваліду 2 групи, несудимому, -

обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме із 17 години 07 хвилин 19 серпня 2021 року до 17 години 07 хвилин 17 жовтня 2021 року.

Одночасно визначено ОСОБА_11 заставу - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 600 гривень та постановлено покласти на підозрюваного у разі внесення застави обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Приймаючи таке судове рішення слідчий суддя врахував наявність: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_11 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, передбачених п.п. 1-4 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_11 може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; дані про особу підозрюваного у їх сукупності, а також неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим вище ризикам.

При визначенні застави ОСОБА_11 у розмірі передбаченому п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України, у сумі 181 600 гривень, слідчий суддя врахував особу підозрюваного, вказавши, що саме такий розмір застави може гарантувати виконання ОСОБА_11 , покладених на нього обов`язків.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 20 серпня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме із 19 серпня до 17 жовтня 2021 року та одночасно визначити підозрюваному заставу 400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 951 600 гривень.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що визначена слідчим суддею застава не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а тому її розмір у відповідності до положень ч.5 ст.182 КПК України підлягає збільшенню.

При цьому, прокурор вважає, що при визначенні застави слідчим суддею не враховано конкретні обставини вчинення ОСОБА_11 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України, а також те, що підозрюваний раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.2 ст.130 КУпАП, однак на шлях виправлення не став, а тому є ризик вчинення останнім інших кримінальних правопорушень проти безпеки дорожнього руху.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 просить змінити ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 20 серпня 2021 року у частині розміру застави та визначити ОСОБА_11 заставу у сумі 100000000 гривень.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що визначена слідчим суддею застава не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а тому її розмір у відповідності до положень ч.5 ст.182 КПК України підлягає збільшенню.

У свою чергу, потерпілий зазначає, що слідчий суддя безпідставно не врахував: наявність усіх ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які було доведено прокурором; поведінку підозрюваного після вчинення злочину, який намагався залишити місце ДТП; неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння.

На думку автора цієї апеляційної скарги указаний ним розмір застави є помірним для ОСОБА_11 , так як останній має у власності дві квартири та земельні ділянки, автомобіль марки Toyota Corolla.

Заслухавши доповідь судді, прокурора та потерпілих, які підтримали апеляційні скарги, підозрюваного та захисників, які заперечили проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали провадження за клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_11 , колегія суддів дійшла наступного висновку.

Статтею 404 КПК України регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що ВРЗСТ СВ Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 серпня 2021 року за №0000858, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України.
Досудовим розслідуванням установлено, що 19 серпня 2021 року приблизно о 13 годині 20 хвилин, у світлу пору доби, ОСОБА_11 , у порушення вимог п.п.2.9 "а", 10.1 ПДР України, керуючи у стані алкогольного сп`яніння транспортним засобом марки Toyota Corolla, н.з. НОМЕР_1 , по вул. Небесної Сотні у напрямку від вул. Анатолія Кукоби до вул. Стрітенської у м. Полтава, змінив напрямок свого руху праворуч, не переконався у безпечності виконаного маневру, виїхав на правий відносно напрямку свого руху тротуар, де вчинив наїзд на пішоходів ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , які рухалися по тротуару, унаслідок чого ОСОБА_12 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ, політравми, забою головного мозку середнього ступеню важкості з формуванням множинних вогнищ геморагічного забою та травматичного САК, перелому виростку С7 праворуч та переломів остистих відростків С3, С4, С5 хребців, перелому поперечного виростку L4 праворуч, лінійного перелому S4, S5 крижі, закритої трамви грудної клітки, рваної рани потиличної ділянки з права, множинні садна кінцівок та тулуба, травматичний шок 3 ст. та ОСОБА_12 було госпіталізовано до відділення анестезіології та інтенсивної терапії КП «1-а міська клінічна лікарня ПМР» у тяжкому стані.
20 серпня 2021 року старшим слідчим ВРЗСТ СВ Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області ОСОБА_13 , за погодженням прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 , ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження (а.с. 36-38).
20 серпня 2021 року старший слідчий ВРЗСТ СВ Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області ОСОБА_13 , за погодженням прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування підозрюваному ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_11 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України, ризиків, передбачених п.п. 1-4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити або сховати будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; та неможливістю запобігти вказаним вище ризикам шляхом застосування підозрюваному інших більш м`яких запобіжних заходів.

Колегією суддів установлено, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце, підтверджуються достатніми, на даному етапі розслідування доказами, і у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось необґрунтованого чи довільного не встановлено.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Згідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, CampbellandHartleyv. theUnitedKingdom), п. 32, SeriesA, № 182).
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_11 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286-1 КК України ніким з учасників провадження не оспорюється та підтверджується вагомими доказами, а саме даними: протоколу огляду місця ДТП з фототаблицею від 19 серпня 2021 року (а.с. 8-17), висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19 серпня 2021 року (а.с. 16); довідки "Першої міської клінічної лікарні Полтавської міської ради" №2562 від 20 серпня 2021 року (а.с. 19), та іншими доказами у матеріалах клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При цьому, колегією суддів враховуються конкретні обставини кримінального правопорушення та тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_11 у разі визнання його винуватим у тяжкому злочині, у вчиненні якого він підозрюється, а саме у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до восьми років, без можливості застосування положень ст.75 КК України, вік на стан здоров`я підозрюваного, те, що останній одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, звільнився з постійного місця роботи, отримує дохід від здачі земельної ділянки в оренду, репутацію ОСОБА_11 , який хоча і характеризується позитивно, однак раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності (за ст.124, ч.2 ст.130 КУпАП), за що позбавлявся посвідчення водія на тривалий строк, майновий стан підозрюваного та відсутність судимостей в останнього.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Так, наявні у матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні та доведені прокурором у судовому засіданні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити або сховати будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Відповідно до ст. 178 КПК України, колегія суддів, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_11 злочину та дані про особу підозрюваного, вважає, що лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
На даному етапі розслідування тільки наведений запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором, що виключає можливість застосування підозрюваному ОСОБА_11 більш м`якого запобіжного заходу.
При цьому, слід зазначити, що необхідність застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ніким з учасників провадження не оскаржується.
У той же час, колегія суддів вважає слушними доводи прокурора про необхідність збільшення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу з огляду на таке.
Згідно з ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом з тим, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Положеннями ч.4 наведеної статті КПК України передбачено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання підозрюваного під вартою.
Однак, слідчий суддя належним чином не мотивував рішення у частині визначення застави та не дотримався вимог ч.3 ст.183 КПК України, оскільки відповідно до ч.4 ст.182 КПК України не врахував обставини тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України, у якому підозрюється ОСОБА_11 , а саме у тому, що він, керуючи джерелом підвищеної небезпеки у стані алкогольного сп`яніння, грубо ігноруючи Правила дорожнього руху України у населеному пункті, при цьому, наражаючи на небезпеку інших людей, здійснив наїзд на 2 пішоходів на тротуарі, що призвело до тяжких наслідків. При цьому, після події підозрюваний намагався залишити місце ДТП, що суттєво впливає на визначення ступеню дієвості застосованого альтернативного запобіжного заходу. До того ж, така поведінка ОСОБА_11 свідчить про демонстрацію крайньої байдужості до життя травмованої люидини.
У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
У свою чергу, колегія суддів звертає увагу на те, що санкцією ч.2 ст.286-1 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, та, у свою чергу, у разі визнання ОСОБА_11 винуватим у вчиненні наведеного злочину, при призначенні покарання виключається можливість застосування щодо нього положень ст.75 КК України, а саме звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Слід також зазначити, що ОСОБА_11 звільнився з роботи, що підтверджується наказом Полтавського аграрного університету №503-к від 25 серпня 2021 року, тобто є відсутнім один із соціальних стримуючих факторів від вчинення дій, визначених ч.1 ст.177 КПК України. У той же час слід зауважити, що, як повідомив сам підозрюваний, він отримує дохід від здачі в оренду земельної ділянки.
Наведені вище обставини значно підвищують ступінь імовірності того, що ОСОБА_11 удасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню або ж створять загрозу суспільству.
Так, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Ураховуючи встановлені вище обставини, дані про особу підозрюваного, який позитивно характеризується, є інвалідом другої групи, сплатив потерпілому 10 000 гривень на лікування, раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за грубі порушення Правил дорожнього руху, пов`язані з пошкодженням іншого транспортного засобу, ігноруванням заборони керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, позбавлявся посвідчення водія на тривалий строк, однак належних висновків для себе не зробив, що підтверджує системне свідоме порушення ОСОБА_11 закону, майновий стан останнього, виходячи з наданих стороною захисту та потерпілим документів, сімейний стан ОСОБА_11 , який одружений та має на утриманні двох малолітніх дітей, наявність ризиків, передбачених п.п.1-4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити або сховати будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, колегія суддів дійшла висновку, що з огляду на викладене, у даному виключному випадку обраний слідчим суддею розмір застави не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а тому заставу необхідно визначити з урахуванням абз.2 ч.5 ст.182 КПК України.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність визначення ОСОБА_11 застави у сумі 951 600 гривень не обгрунтовані належним чином та, на переконання суду апеляційної інстанції, такий розмір застави буде завідомо непомірним для підозрюваного та становитиме особистий надмірний тягар для останнього.

За таких обставин, з метою дотримання справедливого балансу у кримінальному провадженні, а також враховуючи те, що розмір застави має бути таким, що, з одного боку, не є завідомо непомірним для підозрюваного та призведе до неможливості виконання самої застави, а з іншого - такий розмір стане стримуючим фактором для належної процесуальної поведінки, на думку колегії суддів, застава у розмірі 160 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, буде справедливою альтернативою запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, відповідатиме обставинам злочину, доведеним у справі ризикам, даним про особу підозрюваного, та буде вагомим стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки ОСОБА_11 .

У свою чергу, слід зазначити, що відповідно до ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Разом з тим, потерпілий ОСОБА_7 , зазначаючи в апеляційній скарзі про необхідність збільшення розміру застави ОСОБА_11 , не просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 20 серпня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначити заставу у більшому розмірі, натомість ставить апеляційну вимогу щодо зміни оскаржуваної ухвали слідчого судді у частині застосування застави та просить визначити ОСОБА_11 заставу у більшому розмірі у сумі 100 000 000 гривень, що не узгоджується з вимогами ч.3 ст.407 КПК України.
Слід зазначити, що сформульовані у такий спосіб вимоги апеляційної скарги потерпілого у будь-якому разі унеможливлюють її задоволення та визначення судом апеляційної інстанції підозрюваному альтернативного запобіжного заходу у розмірі, зазначеному у цій скарзі, оскільки суд не вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим погіршується становище підозрюваного. Протилежне суперечило б як вимогам ч.2 ст.404 КПК України, так і загальним засадам кримінального провадження.
Зважаючи на встановлені вище обставини та відповідні їм правовідносини, апеляційну скаргу потерпілого слід залишити без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора - задовольнити частково.

Отже, оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали, якою клопотання слідчого необхідно задовольнити та застосувати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням більшого розміру застави, ніж було визначено слідчим суддею, та покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст.376,405,407,422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 20 серпня 2021 року щодо ОСОБА_11 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого ВРЗСТ СВ Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області ОСОБА_13 , погоджене прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 , задовольнити.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 години 07 хвилин 17 жовтня 2021 року.

Підозрюваного ОСОБА_11 взяти під варту у залі суду.

Одночасно визначити підозрюваному ОСОБА_11 заставу у розмірі ста шестидесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 363 200 гривень 00 копійок.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_11 такі обов`язки: прибувати за кожним викликом до слідчого, прокурора, суду; не відлучатись з м. Полтава без дозволу слідчого, прокурора та суду, повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками по кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Підозрюваний ОСОБА_11 або будь яка інша особа, може внести кошти на депозитний рахунок Полтавського апеляційного суду (код отримувача: 42262431, банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок отримувача: UA0086573, призначення платежу: застава за _____________ (ПІБ підозрюваного) по справі №________, Полтавський апеляційний суд) та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання ним покладених обов`язків, застава буде звернена в дохід держави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4