Справа № 147/1317/21
Провадження № 1-кп/147/27/22
УХВАЛА
іменем України

04 січня 2022 року смт. Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
із секретарем ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника, адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в смт Тростянець Гайсинського району Вінницької області кримінальне провадження за № 0000157 від 13.08.2021 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,
встановив:
17 грудня 2021 року до Тростянецького районного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

З вказановго обвинувального акту встановлено, що 13.08.2021 близько 14 год. 15 хв. ОСОБА_4 неподалік приміщення будівлі «Ощадбанку», що розташований за адресою; Вінницька область, Гайсинський район, смт Тростянець, вул.. Соборна, 73, на землі знайшов два паперові згортки з вмістом речовини рослинного походження канабіс, та з метою подальшого вживання помістив собі до кишені одягу, і таким чином, незаконно придбав наркотичний засіб канабіс, загальною масою у перерахунку на висушену речовину 8,43 г та зберігав для споживання, без мети збуту, при собі в лівій кишені штанів.

Органом досудового розслідування умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у незаконному придбанні та зберіганні наркотичної речовини без мети збуту, кваліфікуються за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстав для його повернення немає.

Під час підготовчого судового засідання захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_5 заявлено клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, обґрунтовуючи свої доводи тим, що після повідомлення ОСОБА_4 про підозру 09 вересня 2021 року, у межах строку досудового розслідування, обвинувальний акт було направлено до суду лише 17 грудня 2021 року, тобто після закінчення строку досудового розслідування, а тому наявні підстави для закриття цього кримінального провадження. В обгрунтування заявленого клопотання адвокат посилався на правову позицію Верховного Суду викладену в постановах №711/3111/19 від 15.09.2021, №758/12538/20 від 28.09.2021 та № 946/1753/20 від 07.12.2021.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника про закриття кримінального провадження відносно нього.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому засіданні заперечував проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , мотивуючи свою позицію тим, що суд може вирішити клопотання про закриття кримінального провадження на будь-якій стадії кримінального провадження. В свою чергу для з`ясування фактичних обставин справи та встановлення чи мали місце події злочину варто призначити справу до розгляду по суті на підставі обвинувального акту, в той час, як вирішення клопотання захисника на стадії підготовчого судового провадження може свідчити про надмірний формалізм. Прокурор зазначив, що така позиція знайшла своє відображення в практиці ЄСПЛ.

Вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали обвинувального акту, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання захисника про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, з наступних підстав.

Завданнями кримінального провадження, що закріплені у ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Приписами ч. 2 ст. 9 КПК України на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладаються зобов`язання всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 113 КПК закріплено поняття процесуальних строків, як проміжку часу, що встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Як визначено у ст. 115 КПК України при обчисленні строку годинами строк закінчується в останню хвилину останньої години. При обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку.

Положенням ст. 116 КПК України передбачено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим кодексом строки.

Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 301 КПК України прокурор зобов`язаний не пізніше трьох днів після отримання матеріалів дізнання разом з повідомленням про підозру, а в разі затримання особи в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 298-2 цього Кодексу, протягом двадцяти чотирьох годин звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або про звільнення від кримінальної відповідальності.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом сімдесяти двох годин з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , кваліфікується відповідно до ст. 12 КК України, як кримінальний проступок.

Відповідно до ст. 283 КПК України прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: закрити кримінальне провадження; звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Частиною 5 ст. 294 КПК України унормовано, що строк досудового розслідування, який закінчився, не підлягає поновленню.

Згідно з положеннями ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акту до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику, законному представнику.

Так, з реєстру матеріалів досудового розслідування встановлено наступне.

13 серпня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000157 внесені відомості про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 309 КК України.

09 вересня 2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

10 вересня 2021 року складено та затверджено обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

В той же день обвинуваченим ОСОБА_4 складено та підписано розписку про отримання копії обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування та копію матеріалів дізнання (а. с. 7-8).

Відповідно до ч. 5 ст. 219 КПК строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу не включається у строки передбачені цією статтею. Таким чином, строк 09.09.2021 не включався у строки досудового розслідування.

16 грудня 2021 року прокуратурою оформлено супровідний лист про направлення до суду вказаного обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування (а.с. 1).

17 грудня 2021 року Тростянецьким районним судом Вінницької області зареєстровано обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування та інші додані прокурором документи у цьому кримінальному провадженні.

Таким чином, судом встановлено, що строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні передбачений ст. 219 КПК України пропущений.

Виходячи з імперативних приписів ч. 1 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно було бути закінчене направленням наявного обвинувального акту, складеного з дотримання процесуальних строків до суду.

При цьому направлення до суду обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування відбулось лише 16 грудня 2021 року, що підтверджується супровідним листом Гайсинської окружної прокуратури за №51/3-862вих-21, тобто з простроченням.

На переконання суду, положення про розумні строки, що закріплене ч. 1 ст. 28 КПК України, до ситуації, що має місце у цьому кримінальному провадженні, застосуванню не підлягають, оскільки щодо описаних процесуальних процедур діють чітко регламентовані імперативні проміжки часу.

Дотримання процесуальних строків є однією з основних гарантій справедливого кримінального процесу, так як має вберегти особу від безпідставного, надміру тривалого перебування під загрозою можливого кримінального покарання та суттєвого обмеження прав та свобод, яких неминуче зазнає особа, перебуваючи у статусі підозрюваного або обвинуваченого.

Згідно з ч. 5 ст. 28 КПК України кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

За своєю правовою природою закриття кримінального провадження являє собою систему кримінальних процесуальних норм, що регулюють процедуру розгляду кримінального провадження судом, який, в результаті аналізу та оцінки зібраних у справі доказів, на підставах, передбачених КПК України, робить висновок про недоцільність або неможливість продовження судового розгляду та приймає рішення про відмову від подальшого його проведення, про що вказує у відповідній ухвалі.

Направлення прокурором обвинувального акта після закінчення досудового розслідування до суду поза межами строків досудового розслідування у кримінальних провадженнях щодо злочинів, які не є тяжкими чи особливо тяжкими проти життя та здоров`я, виключає набуття особою процесуального статусу обвинуваченого, а, отже, унеможливлює розгляд в суді кримінального провадження по суті та тягне за собою закриття кримінального провадження на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК.

З огляду на положення пункту 1 частини 2 статті 412 КПК, яка передбачає у будь-якому разі скасування судового рішення, якщо за наявності підстав для закриття судом провадження у кримінальній справі його не було закрито, статті 415 КПК, яка визначає підстави для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, статті 417 КПК, яка уповноважує суд апеляційної інстанції закрити кримінальне провадження у разі встановлення усіх без виключення підстав, передбачених статтей 284 КПК, статті 440 КПК, яка надає такі ж повноваження суду касаційної інстанції, у разі встановлення обставини, передбаченої пунктом 10 частини 1 статті 284 КПК, суд апеляційної чи касаційної інстанцій зобов`язаний скасувати судові рішення нижчих інстанцій і закрити кримінальне провадження.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

У кримінальному провадженні, щодо якого відбувається судовий розгляд (справа №147/1317/21, провадження №1-кп/147/124/21), відсутні підозри у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Отже, закон містить чітку і недвозначну заборону вчинення будь-яких слідчих та процесуальних дій поза межами строку досудового розслідування. Строк досудового розслідування, який закінчився, не підлягає поновленню.

Таким чином, обґрунтованим з точки зору засад кримінального провадження вбачається саме прийняття рішення про закриття даного кримінального провадження. Адже будь-яке інше рішення становитиме порушення права на справедливий суд та права на захист в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини з цього питання.

Суд підкреслює, що строк досудового розслідування не є простою формальністю. Передбачення процесуальним законом обов`язку прокурора якнайшвидше, але не пізніше визначеного законом процесуального строку після повідомлення особі про підозру звернутись до суду з обвинувальним актом або закрити кримінальне провадження - є гарантією фундаментального права людини на розгляд її справи упродовж розумного строку, закріпленого в п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбаченого ст. 7, ч. 1 ст. 21 КПК України, що підтверджується усталеною практикою Європейського суду з прав людини.

Так, Велика палата Європейського суду з прав людини у п. 68 рішення у справі Карт проти Туреччини (Kart v. Turkey, заява N 8917/05) зазначила, що право на розгляд справи протягом розумного строку базується на необхідності гарантувати, що обвинуваченим доведеться залишатись занадто довго у стані невизначеності щодо результатів кримінальних звинувачень проти них. Так само Європейський суд з прав людини у п. 18 рішення в справі Вемхофф проти Німеччини (Wemhoff v. Germany, заява N 2122/64) вказував, що чітка мета відповідного положення п. 1 ст. 6 Конвенції у кримінальних справах полягає у забезпеченні того, щоби обвинувачені особи не перебували занадто довго під обвинуваченням та обвинувачення було визначене.

Верховний Суд у постанові від 26 травня 2020 року у справі №556/1381/18, залишив без змін ухвали суду першої інстанції про закриття кримінального провадження за п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, та відповідну ухвалу суду апеляційної інстанції у кримінальному провадженні, в якому: з моменту оголошення особі про підозру до направлення обвинувального акта до суду минув обмежений процесуальний строк.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд і в ухвалах від 26 травня 2020 року у справі №712/6375/18, від 13 жовтня 2020 року у справі №243/11589/19 (відмовлено в відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами прокурора в кримінальних провадженнях, закритих на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України судом першої інстанції у зв`язку з направленням обвинувального акта до суду поза межами строку досудового розслідування).

Відповідно до висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові від 15.09.2021 у справі №711/3111/19, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в межах строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду.

Отже, особа не може необмежений час перебувати в стані підозрюваного - якщо публічне обвинувачення з будь-яких причин не має можливості визначити обвинувачення, склавши обвинувальний акт, та спрямувати справу до суду протягом визначеного законом строку - особа має бути звільнена від підозри. Таким чином, такий процесуальний строк досудового розслідування - є одним із найважливіших проявів правового принципу верховенства права, який вимагає належної правової визначеності у такому особливо вразливому статусі людини як підозрюваний.

Тому, застосування передбачених законом наслідків пропуску такого строку як строк досудового розслідування не є зайвим формалізмом, оскільки строки досудового розслідування є граничними, а положення ч. 5 ст. 294 КПК України виключає можливість суду поновити строк досудового розслідування, що завершився.

З урахуванням викладеного, установлено наявність підстави для закриття кримінального провадження, передбаченої п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, а тому суд приймає рішення про задоволення клопотання захисника ОСОБА_5 та закриття кримінального провадження.

Доля речових доказів, підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Крім того, відповідно до вимог ст.ст.124, 126 КПК України, а також, враховуючи правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №598/1781/17 від 17.06.2020 щодо питання правильності застосування судами статті 49 КК України та порядку компенсації процесуальних витрат, суд дійшов висновку про необхідність стягнення витрат в кримінальному провадженні на залучення експертів для проведення судової експертизи на суму 2059,44 грн. з обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки її проведення було зумовлено розслідуванням кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 28, 113, 115, 116, 219, 283, п. 10 ч. 1 ст. 284, 293, 294, 301, 369-372, 376 КПК України, суд -

постановив:
Клопотання захисника, адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене 13 серпня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000157 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України, закрити на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Речові докази по справі, а саме: два паперові згортки із вмістом речовини рослинного походження, яка згідно з висновком експерта №СЕ-19/102-21/12022-НЗПРАП від 20.08.2021 є канабісом, масою 8,43 г, вилучені у ОСОБА_4 , які знаходяться в камері зберігання речових доказів відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області - знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судові витрати на проведення судової експертизи в кримінальному провадженні 0000157 у розмірі 2059,44 грн. (дві тисячі п`ятдесят дев`ять грн. 44 коп.), згідно з довідкою про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні 0000157 до висновку експерта від 20.08.2021 №СЕ-19/102-21/12022-НЗПРАП.

Ухвала суду набирає законної сили після спливу семиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України для її оскарження. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили та її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в порядку ст. 395 КПК України до Вінницького апеляційного суду через Тростянецький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1