07.12.2021 Провадження по справі № 1-кп/940/96/21
Справа № 940/1008/21
ВИРОК
07 грудня 2021 року Тетіївський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
представника потерпілої ОСОБА_6
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Одайпіль Тетіївського району Київської області, з середньою освітою, одруженої, працюючої дояркою ДП ДГ «Шевченківське», має на утриманні трьох малолітніх дітей: ОСОБА_8 , 2019 року народження, ОСОБА_9 , 2016 року народження, ОСОБА_10 , 2013 року народження , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України,
ВСТАНОВИВ:
І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
ОСОБА_4 16.07.2021 року близько 10 год. 30 хв., перебуваючи у приміщенні їдальні ДП ДГ «Шевченківське», що в с. Одaйпіль Білоцерківського району Київської області, по вул. Перемоги, 4, маючи намір на незаконне заволодіння чужим майном, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_5 , достовірно знаючи про встановлення мобільного додатку «Райффайзен онлайн» в мобільному телефоні останньої, а також пароль для входу до програми, діючи під приводом користування доступом до мережі «Інтернет» за допомогою мобільного телефону потерпілої, замовила готівковий кредит через мобільний додаток «Райффайзен онлайн» в сумі 8000 гривень від імені потерпілої ОСОБА_5 , які в подальшому за допомогою вищевказаного додатку перерахувала навласну карту № НОМЕР_1 , таким способом незаконно заволоділагрошовими коштами, якими розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 8000 грн.
Вказані дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
Вказані дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
ІІ. Позиція сторін кримінального провадження
Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 підтвердила покази обвинуваченої та просила призначити їй найсуворіше покарання та задовольнити цивільний позов повністю.
Прокурор підтримав висунуте ОСОБА_4 державне обвинувачення у суді у повному обсязі, заявив клопотання про розгляд справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, просив суд визнати ОСОБА_4 винуватою та призначити їй покарання в межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України у виді 200 годин громадських робіт та в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки.
З урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, прокурор просив призначити обвинуваченій ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавленняволі строком на два роки в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з іспитовим строком два роки із покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.
ІІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, оцінка та мотиви суду
Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечувала проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 у повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень за обставин, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності її позиції - роз`яснивши обвинуваченій положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає кримінальне провадження у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.
ІV. Кримінально-правова кваліфікацій дій обвинуваченої та призначення покарання
Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) та за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, знайшла своє підтвердження.
При вирішенні питання щодо міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує матеріали складеної досудової доповіді, ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, особу винної, яка раніше не судима, має на утриманні трьох малолітніх дітей: ОСОБА_8 , 2019 року народження, ОСОБА_9 , 2016 року народження, ОСОБА_10 , 2013 року народження, працює дояркою ДП ДГ «Шевченківське», на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, характеризується позитивно, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як пом`якшуючу вину ОСОБА_4 обставини, суд враховує, що ОСОБА_4 вину свою визнала, щиро кається в скоєному.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченій ОСОБА_4 на підставі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.
Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.
Враховуючи всі обставини кримінального провадження, а також те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, та необхідним призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України у виді 200 годин громадських робіт та в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки.
З урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, суд дійшов висновку про необхідність і достатність призначення обвинуваченій ОСОБА_4 остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавленняволі строком на два роки в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з іспитовим строком два роки із покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
V. Ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Процесуальні витрати та речові докази відсутні.
Вирішуючи питання щодо цивільного позову ОСОБА_5 про стягнення матеріальних та моральних збитків, завданих кримінальними правопорушеннями, суд дійшов наступного висновку.
Що стосується вимог цивільного позивача ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди, то суд вважає за необхідне задовольнити позов частково.
Пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», із внесеними змінами, згідно якої, при визначенні розміру моральної шкоди, суд виходить з тяжкості душевних страждань потерпілих, яких вони зазнали, їх тривалості, можливості відновлення і змін у їх життєвих стосунках, часу та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Вина ОСОБА_4 у спричиненні шкоди ОСОБА_5 доведена викладеними у вироку доказами.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності вини.
Враховуючи, що потерпіла зазнала моральних страждань, завданих душевними стражданнями у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї та викраденням майна, що передбачено пунктами 2, 3 частини 2 ст. 23 ЦК України, суд дійшов висновку про завдання потерпілій моральної шкоди.
Разом з тим, суд враховує вимоги розумності та справедливості, необхідності дотримання норм чинного законодавства щодо їх меж.
Керуючись статтями 373-376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_11 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України та призначити їй покарання:
за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України у виді 200 (двісті) годин громадських робіт;
за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавленняволі строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
На підставі ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Процесуальні витрати та речові докази відсутні.
Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_12