Справа №591/3187/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1181/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши, без участі сторін, належним чином повідомлених про розгляд справи, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми, в порядку ч.4 ст. 422-1 КПК України, кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 31 серпня 2021 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Зарічного районного суду м. Суми перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України.

В рамках даного кримінального провадження прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке вмотивовано тим, що ризики, які існували, не зменшились, а більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник заперечили щодо задоволення клопотання прокурора та просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 31 серпня 2021 року у задоволенні клопотання сторони захисту було відмовити, а клопотання прокурора було задоволено.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 29 жовтня 2021 року включно, з визначенням розміру застави 54717 гривень.

Не погодившись з таким судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій просить вказану ухвалу суду скасувати.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що як вбачається зі змісту ухвали, необхідність продовження застосування вказаної міри запобіжного заходу викликана тим, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати, зокрема те, що ОСОБА_6 , будучи судимою особою за вчинення подібних діянь, обвинувачується у вчиненні ряду корисливих злочинів (в тому числі тяжкого), не має офіційних джерел доходів, не має міцних соціальних зв`язків, що в сукупності з тяжкістю покарання, яке йому загрожує, говорить про наявність ризиків ухилення від суду, можливості впливу на учасників провадження та щодо вчинення інших кримінальних правопорушень та доводить неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Проте, на думку апелянта, своє рішення суд належним чином не вмотивував, при тому, що обвинувачений в судовому засіданні пояснив, що наміру продовжувати злочинну діяльність не має, як і наміру впливати на потерпілого чи свідків, ухилятись від слідства, суду, розуміє наслідки такої поведінки, вину у скоєному визнає повністю.

Крім того, на думку апелянта, сама по собі тяжкість злочину та імовірне покарання, яке може бути призначене судом під час постановления вироку, не свідчить про те, що ОСОБА_6 буде намагатися ухилитися від правосуддя, перешкоджати встановленню істини по справі, продовжувати злочинну діяльність

За таких обставин, захисник вважає, що можливо обмежитись застосуванням менш суворого запобіжного заходу, не пов`язаного з утриманням ОСОБА_6 під вартою, і в даному випаді домашній арешт буде тим запобіжним заходом, який забезпечить належну поведінку та виконання останнім процесуальних обов`язків.

В дане судове засідання учасники судового провадження не з`явились, про призначення кримінального провадження до апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник ОСОБА_7 та прокурор повідомлені належним чином, що вбачається з рекомендованих поштових повідомлень. Клопотань про відкладення розгляду справи на іншу дату не надсилали.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що, в порядку ч.4 ст.422-1 КПК України, ніхто із учасників не заявив клопотання про розгляд провадження за їх участі, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Так, до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора, подане в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України, про продовження останньому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд дійшов з врахуванням ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, існування яких було встановлено з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що про існування ризиків ухилення від суду, можливості впливу на учасників провадження та вчинення інших кримінальних правопорушень, вказують ті обставини, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні корисливих (в тому числі тяжкого) злочинів, є раніше судимою особою за вчинення подібних злочинів, не має офіційних джерел доходів, сталих міцних соціальних зв`язків. Крім того, судом була врахована і негативна репутація обвинуваченого.

Таким чином, підставою для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 стало не лише врахування судом тяжкості майбутнього покарання, а сукупність обставин, які свідчать про наявність ризиків, які існують і не зменшились, а тому, висновок суду про те, що неможливо запобігти вказаним ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, є вмотивованим і з таким висновком погоджується і колегія суддів.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_6 наміру продовжувати злочинну діяльність не має, як і не має наміру впливати на потерпілого чи свідків, ухилятись від суду, розуміє наслідки такої поведінки, не є тими беззаперечними обставинами, за яких можливо було б дійти висновку, що ризики не існують, а тому, підстав вважати, що домашній арешт буде тим запобіжним заходом, який забезпечить належну поведінку та виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, у суду не було, які і не встановлені вони колегією суддів під час апеляційного розгляду.

При цьому, колегія суддів звертає увагу і на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином, з врахуванням практики ЄСПЛ, а також тих обставин, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , становить небезпеку для суспільства, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав, обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим.

Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідно до ст. 182 КПК України, судом було визначено розмір застави, у разі сплати якої обвинувачений буде звільнений з під варти та перебуватиме на волі.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що судом постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстави для його зміни чи скасування відсутні, а тому, оскаржувану ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст.177,182,404,405,407,419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 31 серпня 2021 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29 жовтня 2021 року включно, з визначенням застави, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4