Справа № 611/409/20
Провадження № 1-КП/611/11/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 жовтня 2021року Барвінківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участю:

секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

провівши в приміщенні Барвінківського районного суду судове засідання на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному 11 жовтня 2018 року до ЄРДР за №0000313, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України,

встановив :

У провадженні Барвінківського районного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження, внесене 11 жовтня 2018 року до ЄРДР за №0000313 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України.

З обвинувального акту убачається, що ОСОБА_6 відповідно до наказів головного лікаря КНП «Барвінківська ЦРЛ» від 01.08.1989 № 103-к призначена на посаду лікаря акушера-гінеколога акушерсько- гінекологічного відділення, та від 02.02.2004 № 11-к переведена і призначена на посаду завідуючої акушерсько-гінекологічного відділення зазначеної лікарні.

29 березня 2018 року ОСОБА_9 , яка перебувала диспансерним наглядом у КНП «Барвінківська ЦРЛ» з діагнозом «ідіопатична тромбоцитопенічна пурпура», у термін вагітності 10 тижнів звернулась до обвинуваченої ОСОБА_6 щодо постановки її на облік, де була оглянута останньою із встановленням діагнозу: III- вагітність, 10 тижнів, ІІ-пологи.

За період вагітності ОСОБА_9 здійснила 9 відвідувань лікаря акушера-гінеколога, двічі оглянута сімейним лікарем, окулістом, отоларингологом, стоматологом, фтизіатром, здала клінічні аналізи (крові, сечі, коагулограми, серологічні дослідження групи і Ші-приналежності, серологічні тестування на сифіліс, тестування на ВІЛ, гепатити, обстеження на інфекції, на толерантність до вуглеводів, ультразвуковий скринінг).

Однак, ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що ОСОБА_9 відноситься до групи ризику, отримавши дані з УЗД лікаря ОСОБА_10 від 06.09.2018, згідно з якими при терміні 34-35 тижнів вагітності плід знаходився у поперековому положенні (ехо-ознаки материнсько-плодової інфекції, субкомпенсована внутрішньоутробна гіпоксія плоду, УЗ-маркери хромосомних аберацій, фетопланцентарна недостатність та субкомпенсований полігідрамніон), не забезпечила госпіталізацію вагітної до перинатального центру III рівня для уточнення діагнозу і плану ведення останньої, а також з 10 тижнів і до моменту надходження до пологового стаціонару вагітній не провела жодних додаткових об`єктивних досліджень функції фетоплацентарного комплексу і стану внутрішньоутробного плоду, а саме - доплерометрію кровотоку у різних судинах матері і плоду та кардіотокографію,яка дозволяє

оцінити наявність ступеня тяжкості внутрішньоутробної гіпоксії плоду для об`єктивної оцінки його стану, чим порушила вимоги наказу МОЗ України від 15.07.2011 № 417 «Про організацію амбулаторної акушерсько- гінекологічної допомоги в Україні».

У подальшому, 04.10.2018 ОСОБА_9 звернулась на плановий огляд до лікаря акушера-гінеколога акушерсько-гінекологічного відділення КНП «Барвінківська ЦРЛ» ОСОБА_6 , була оглянута та останній підтверджено попередній діагноз. Водночас, за результатами огляду вагітної, ОСОБА_6 не запросила інших спеціалістів в області гінекології з метою додаткового обстеження ОСОБА_9 та не направила її до пологового відділення вказаної лікарні чи до перинатального центру вищого рівня, а виписала направлення на госпіталізацію на 09.10.2018 у пологове відділення КНП «Барвінківська ЦРЛ», у зв`язку ОСОБА_9 була госпіталізована у вищевказане пологове відділення.

10.10.2018 о 08.30 ОСОБА_9 відмітила тягучий біль у нижньому відділі черева у попереку, що свідчило про початок пологової діяльності. Разом з тим, незважаючи, що вагітна ОСОБА_9 відносилась до групи з високим ризиком виникнення ускладнень перинатального періоду (надійшла до пологового стаціонару КЗОЗ «Барвінківська центральна районна лікарня» у термін вагітності 39 тижнів, з патологією фетоплацентарного комплексу і поєднаною екстрагенітальною патологією) оцінка ризиків виникнення ускладнень в історії пологів відсутня, питання госпіталізації до перинатального центру лікарем не розглядалося, чим порушено вимоги наказу МОЗ України від 15.07.2011 № 417 «Про організацію амбулаторної акушерсько-гінекологічної допомоги в Україні», а також наказу Головного управління охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації від 03.05.2012 № 291 «Про затвердження Концепції регіоналізації перинатальної допомоги у Харківському регіоні та маршрутів пацієнтів між закладами перинатальної допомоги III рівня», зі змінами, затвердженими наказом від 24.04.2013 № 323.

Стан внутрішньоутробного плоду на момент надходження ОСОБА_9 до пологового стаціонару і оперативного родорозрішення, не мав об`єктивної оцінки: серцебиття плоду вислуховувалось лише аускультативно, відсутні дані кардіотокографії і ультразвукового дослідження. Жодного об`єктивного дослідження стану внутрішньоутробного плоду не проведено.

Після проведеного консиліуму у складі головного лікаря ОСОБА_11 , завідуючої акушерсько-гінекологічного відділення ОСОБА_6 , лікаря анестезіолога ОСОБА_12 , прийнято рішення про проведення операції шляхом кесаревого розтину у плановому порядку, у зв`язку із косим положенням плоду, аномалією розвитку статевих органів (дворога матка), на що була отримана згода вагітної ОСОБА_9

11.10.2018 о 08.45 у плановому порядку в приміщенні акушерсько - гінекологічного відділення вказаної лікарні ОСОБА_9 проведено операцію «кесарев розтин», яку проводили лікар акушер-гінеколог ОСОБА_11 та завідуюча пологовим відділенням ОСОБА_6 , під час якої о 08.50 вилучено мертвонародженого хлопчика, вагою 3050 гр, зростом 53 см, із трикратним обвиттям пуповиною, а також виявлено тугий істинний вузол.

Згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи від 18.01.2019 №08-461/18 встановлено, що за історією вагітності та пологів № 132, при госпіталізації у лікарняну установу 09.10.2018 ОСОБА_9 встановлено діагноз «III Вагітність 39 тижнів», пологи II, косе положення плоду, аномалія розвитку статевих органів (дворога матка) «39-40 тижнів». Під час проведення консиліуму - діагноз підтверджено.

При оцінці встановленого діагнозу шляхом вивчення медичної карти амбулаторного хворої ОСОБА_9 встановлено, що вона знаходилась на лікуванні та під диспансерним наглядом відповідно до діагнозу «ідіопатична тромбоцитопенічна пурпура (далі-ІТП)».

Таким чином, окрім вагітності у ОСОБА_9 мала місце ІТП з хронічним перебігом у стадії тривалої стійкої клініко-гематологічної ремісії. Наявність цього захворювання є ознакою невеликого (першого ступеня) ризику пологів та вагітності й відповідно до цього захворювання та його клінічного перебігу у ОСОБА_9 шлях майбутніх пологів мав визначатися тільки акушерськими, а не гематологічними показниками. Однак будь-яких гематологічних даних відповідно до сторожкості щодо течії вагітності та обирання термінів й способу майбутніх пологів у зв`язку з наявністю ІТП, в медичній документації не має. Належне спостереження вагітної у жіночій консультації та у пологовому відділенні відсутнє. Крім того, ОСОБА_9 не було проведено жодного лабораторного дослідження для визначення кількісного складу тромбоцитів крові, відповідно до наявного у неї хронічного захворювання.

Недообстеження ОСОБА_9 у період її вагітності, відповідно до її хронічного захворювання крові й відсутності жодного спомину про наявність у неї ІТП, не дає змоги визначитися із можливим ступенем впливу ІТП на течію вагітності та стану плоду.

Результати ультразвукового дослідження від 06.09.2018 містять дані щодо субкомпенсованої гіпоксії плоду та наявність обвиття пуповини, «многоводдя». Ці дані разом з інформацією, яка була отримана в ході судово - медичної експертизи №10-12/2798, про загальну довжину пуповини (107 см), мали викликати насторогу у ОСОБА_6 щодо високого ризику й потребували ретельного нагляду за станом плоду, що включало в себе проведення після 35 тижнів вагітності додаткових досліджень у динаміці: кардіотокографія, УЗД, доплерометрія. Окрім того, така патологія, навіть при відсутності динамічного амбулаторного дослідження, зумовлювала необхідність передпологової госпіталізації в термін 37-38 тижнів вагітності з метою визначення оптимального часу та методу пологів. Виявлення патології пуповини також потребувало проведення кардіотографії та доплерометрії з навантажувальними тестами. При своєчасному проведенні вказаних навантажувальних тестів та виявленні гіпоксії (про яку йшлося вже у вересні), стан вагітної потребував екстреного проведення «кесаревого розтину».

Антропометричні дані мертвонародженого та дані з медичної документації, яка надана, свідчать що тривалість внутрішньоутробного життя плоду складала не менш 40-42 тижнів.

Таким чином, недообстеження стану вагітної ОСОБА_9 та її плоду, несвоєчасне проведення (із затримкою) кесаревого розтину, зумовили розвиток внутрішньоутробної загибелі плода внаслідок внутрішньоутробної асфіксії через формування істинного тугого вузла пуповини.

Згідно з висновком додаткової комісійної судово-медичної експертизи від 10.12.2019 № 08-219/19 причиною смерті мертвонародженої дитини від матері ОСОБА_9 стала внутрішньоутробна асфіксія внаслідок істинного вузла пуповини, патологічно довга пуповина (107 см). Гестаційний вік плоду (тривалість внутрішньоутробного життя), розрахований за методикою Гаазе складає 10,6 лунних місяців, що відповідає 42 тижням. Мертвонароджена дитина була зрілою, життєздатною та доношеною.

Таким чином, недообстеження ОСОБА_9 у період її вагітності, відповідно до її хронічного захворювання крові й відсутності згадки про наявність у неї ІТП, не дає змоги визначитися із можливим ступенем впливу ІТП на течію вагітності, стан плоду, а також несвоєчасним (із затримкою) проведенням кесаревого розтину зумовили розвиток внутрішньоутробної загибелі плода внаслідок внутрішньоутробної асфіксії через формування істинного тугого вузла пуповини.

Виявлені патологічні зміни в стані дитини, потребували необхідністю передпологової госпіталізації з метою визначення часу пологів. Відомості про зміни на УЗД від 06.09.2018 у редакції «копії оригіналу, якого надала у ході досудового розслідування потерпіла ОСОБА_9 » також свідчать про необхідність передпологової госпіталізації останньої в термін 37 - 38 тижнів із метою визначення оптимального часу та методів пологів (плановий кесарів розтин). При госпіталізації потерпілої за наявних анамнестичних даних щодо гіпоксії плоду, змін плаценти, велику довжину пуповини ніщо не перешкоджало провести родорозрішення шляхом планового або екстреного кесаревого розтину до 11.10.2018.

При своєчасному проведенні родорозрішення вагітність ОСОБА_9 мала закінчитися народженням живої дитини.

Таким чином, внаслідок дій завідуючої акушерсько-гінекологічного відділення, лікаря КНП «Барвінківська ЦРЛ» ОСОБА_6 , що виразились у неналежному виконанні своїх професійних обов`язків, які призвели до недообстеження ОСОБА_9 в період її вагітності відповідно до її хронічного захворювання крові й відсутності жодного спомину про наявність у неї ІТП, а також несвоєчасного проведення кесаревого розтину, зумовили розвиток внутрішньоутробної загибелі плода внаслідок внутрішньоутробної асфіксії через формування істинного тугого вузла пуповини.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.1 ст.140 КК України як неналежне виконання медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого та несумлінного до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки в виді загибелі плоду.

До закінчення судового розгляду захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_7 звернулась до суду із клопотанням про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, та закриття кримінального провадження. Зазначила, що ОСОБА_6 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, оскільки строк давності притягнення її до кримінальної відповідальності минув, оскільки з дня вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення 11 жовтня 2018 року сплинуло три роки, перебіг строку давності не переривався, остання від досудового слідства або суду не ухилялася, у розшук не оголошувалася, до кримінальної відповідальності не притягувалася.

Обвинувачена ОСОБА_6 клопотання захисника ОСОБА_7 підтримала, просила звільнити її від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КК України у зв`язку із закінченням строку давності, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України , та закрити кримінальне провадженні.

Прокурор під час судового засідання не заперечував проти звільнення обвинуваченої ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Потерпіла ОСОБА_9 заперечувала проти задоволення зазначеного клопотання захисника обвинуваченої.

Заслухавши думку учасників судового провадження та перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що клопотання захисника ОСОБА_7 підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України (в редакції, що набрала чинності з 01.07.2020 року на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» за № 2617-VIII від 22.11.2018 року) кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КК України, віднесено до нетяжких злочинів.

Згідно ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Згідно ч.3 ст.49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України.

Як встановлено під час судового розгляду, обвинувачена в рамках вказаного кримінального провадження у розшук не оголошувалася, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, відомості про її судимість після інкримінованого правопорушення відсутні.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч. 8 ст. 284 КПК України).

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовною і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Крім того, у постанові від 12.11.2019 року по справі № 566/554/16-к Верховний Суд зробив висновок, що визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та здійснюється незалежно від визнання обвинуваченим своєї вини у випадку встановлення передбачених у ст.49 КК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) - досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

За таких обставин клопотання захисника ОСОБА_13 задоволенню, оскільки наявні передбачені кримінальним законом підстави та умови звільнення обвинуваченої ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не обирався.

Позов потерпілої ОСОБА_9 до КНП «Барвінківська ЦРЛ», ОСОБА_6 про стягнення солідарно матеріальних збитків у розмірі 4155 грн. та 800 000 грн. моральної шкоди підлягає залишенню без розгляду.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49 КК України, ст. ст. 284-286, 288, 369, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення обвинуваченої ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження задовольнити.
Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України на підставі ст. 49 КК України.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000313 від 11 жовтня 2018 року за обвинувуаченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України, - закрити, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Позов потерпілої ОСОБА_9 до КНП «Барвінківська ЦРЛ», ОСОБА_6 про стягнення солідарно матеріальних збитків у розмірі 4155 грн. та 800 000 грн. моральної шкоди - залишити без розгляду.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: амбулаторну картку на ім`я ОСОБА_9 , індивідуальну картку вагітної та породіллі на ім`я ОСОБА_9 повернути потерпілій ОСОБА_9 .

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: гістологічний архів 13/3672 ДМ/19 в картонній коробці знищити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Барвінківський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1