ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №642/1420/21 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/2323/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України
УХВАЛА
Іменем України

07 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Ленінського районного суду міста Харкова від 08.04.2021 стосовно ОСОБА_8 ,-
ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Алчевськ Луганської області, громадянин України, із професійно-технічною освітою, не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 11.08.2020 Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. ст. 75, 76 КК України з випробувальним строком на 1 рік;

- 11.09.2020 Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт,05.04.2021р.знятий з обліку Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області у зв`язку із відбуттям установленого строку громадських робіт.

засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання приєднано частково покарання, що не відбуте ним за попереднім вироком Київського районного суду м. Харкова від 11.08.2020 року і остаточно визначено покарання у виді 1 (одного) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_9 , - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди- 9955 грн., моральної шкоди 2000 грн., а всього стягнути 11955 грн.

Крім того, цим же рішенням суду вирішена доля процесуальних витрат по справі.

Згідно вироку, ОСОБА_8 , будучи раніше неодноразово судимим, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків не зробив та знову повторно вчинив корисливий злочин проти власності при наступних обставинах:

01 грудня 2020 року близько 02 год. 45 хв., ОСОБА_8 , знаходячись у під`їзді № 1 будинку № 6, що розташований по вул. Юмашева у м. Харкові, побачив велосипед чорно- червоного кольору марки «Leon», модель «ХС 70 2019», що належить потерпілому ОСОБА_9 , та маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів з метою особистого збагачення підійшов до вказаного велосипеда, після чого, усвідомлюючи протиправність свого діяння та бажаючи настання наслідків, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, зірвав велозамок, який був закріплений до поручнів та викрав вказаний велосипед, вартість якого згідно висновку експерта Харківського НДЕКЦ від 23.12.2020 № СЕ-19/121- 20/22436-ТВ складає 9955,00 грн., після чого з місця скоєння злочину зник.

Своїми умисними противоправними діями ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_9 , матеріальні збитки на загальну суму 9955,00 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити в частині призначеного йому покарання в сторону пом`якшення, у зв`язку з тим, що суд при розгляді справи не врахував всі пом`якшуючі обставини. Просить ухвали нове рішення та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Апелянт вважає, що призначене судом покарання не відповідає його особі та за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок суворості.

Обвинувачений, до суду апеляційної інстанції не заявляв клопотання про його обов`язкову участь при розгляді апеляційної скарги, тому вислухавши думку прокурора та захисника, колегія суддів ухвалила продовжити розгляд справи по суті без участі обвинуваченого ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника, який підтримав подану обвинуваченим апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який просив залишити вирок суду без змін та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі.

Згідно вироку (т. 1 а. с. 55 - 56), фактичні обставини справи встановлені у порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, що позбавляє права учасників судового провадження оскаржувати їх.

Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції повно, всебічно й об`єктивно дослідив обставини події, усім доказам, що є в кримінальному провадженні і були досліджені в судовому засіданні, дав належну оцінку, дійшовши правильного висновку щодо повної доведеності винуватості обвинуваченого в скоєні ним злочину.

Його дії суд правильно кваліфікував за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Колегія суддів уважає, що така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції достатньою мірою врахував характер, ступінь суспільної небезпеки злочину, дані про особу обвинуваченого.

Так, районним судом ураховано, що ОСОБА_8 вчинив злочин, який відноситься до категорії не тяжкого злочину, врахував особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі за злочини проти власності, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не працює, вчинив інкримінований йому злочин в період відбуття покарання за попереднім вироком суду; обставинами, що пом`якшує його покарання, суд визнав щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні; обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Також, суд, при призначенні покарання обвинуваченому також врахував вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Обставини, на які посилається обвинувачений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі щодо наявності у останнього пом`якшуючих обставин, в даному випадку не є безумовними підставами для пом`якшення обвинуваченому покарання оскільки всі обставини, на які посилається обвинувачений були враховані судом першої інстанції при призначенні останньому покарання, до того ж потерпілим по справі був заявлений цивільний позов, який по теперішній час обвинуваченим не відшкодований.

На переконання апеляційного суду лише шляхом ізоляції від суспільства на строк, визначений судом першої інстанції, можливо досягти мети кримінального покарання.

Отже, апеляційне прохання обвинуваченого про пом`якшення призначеного покарання належить вважати безпідставним, оскільки воно має суто суб`єктивний характер, тобто наведені ним доводи не можуть вважатися достатніми підставами для будь-якого пом`якшення покарання за злочин, вчинений обвинуваченим. З огляду на викладене, при апеляційному перегляді кримінального провадження не встановлено підстав для застосування норм ст. ст. 75, 69 КК України. З урахуванням зазначених обставин, даних про особу обвинуваченого призначене судом першої інстанції покарання у той спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст. ст. 50 та 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через що підстав для зміни вироку за доводами обвинуваченого колегія суддів не вбачає.

На думку колегії судді, призначене судом покарання за ч. 2 ст. 185 КК України є посереднім, враховуючи межі санкції цієї статті. Крім того, остаточне покарання, призначене судом на підставі ст. ст. 71, 72 КК України, не можна визнати надмірно суворим, враховуючи дані про особу обвинуваченого.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дотримався вимог процесуального і матеріального права, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав для його скасування або зміни, а тому вважає, що апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду міста Харкова від 08.04.2021 стосовно ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді