У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31.12.2021 Справа №607/24263/21

провадження № 1-кс/607/7814/2021

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Кременецької окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000288 від 08 листопада 2021 року, про продовження строку тримання під вартою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, з середньою спеціальною освітою, проживає: АДРЕСА_1 , перебуває у фактичних подружніх стосунках без реєстрації шлюбу, має одну неповнолітню та одну малолітню дитину, зареєстрований як фізична особа-підприємець, раніше не судимий,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ відділу поліції №1 (м. Бережани) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Кременецької окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді, в рамках кримінального провадження №0000288 від 08 листопада 2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.286-1 КК України, із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , на шістдесят днів.

Клопотання мотивоване тим, слідчою групою здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000288 від 08 листопада 2021 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.286-1 КК України.

Як зазначає слідчий, досудовим розслідуванням встановлено, що 08 листопада 2021 року близько 19 год. 15 хв., водій ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що знижує увагу та швидкість реакції, тобто в порушені вимог абз. 1, 2 ч. 5 ст. 14 та абз. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року та п. 2.9 «а» «Правилами дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету міністрів України за № 1306 від 10.10.2001 та ведених в дію з 01.01.2002 (далі - ПДР), керуючи технічно справним автомобілем «Skoda Yeti», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автомобільною дорогою М-30 «Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине» у напрямку м. Бережани, проїжджаючи населений пункт - с. Шибалин Бережанської ТГ Тернопільського району, на КМ 100+45 вказаної автомобільної дороги, що навпроти будинку №22 вул. Бережанської с. Шибалин Бережанської ТГ, у наслідок алкогольного сп`яніння, порушуючи п. 1.1 Розділу 34 Дорожня розмітка, яку в даній дорожній обстановці перетинати було заборонено, п. 2.3 «б», «д», ч. 1, 1.10, п. 10.1, п. 11.3, п. 12.1 ПДР, не врахувавши дорожньої обстановки та неправильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом, проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у своїх діях, не обравши в установлених межах безпечну швидкість руху, виїхав на смугу зустрічного руху, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод та буде безпечним для інших учасників руху, не надав переваги водію зустрічного напрямку ОСОБА_7 , який у вказаний період часу в зустрічному напрямку рухався своєю смугою до м. Тернополя автомобіль «Daewoo Lanos», р.н. НОМЕР_2 , з двома пасажирами - дружиною ОСОБА_8 та малолітнім сином ОСОБА_9 , створивши останньому небезпеку для руху, чим позбавив водія «Daewoo Lanos», р.н. НОМЕР_2 технічної можливості уникнення дорожньо-транспортної пригоди, допустив зіткнення керованого ним автомобіля «Skoda Yeti», р.н. НОМЕР_1 із автомобілем «Daewoo Lanos», р.н. НОМЕР_2 , які в первинний момент контактували між собою передніми лівими частинами.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди: водій автомобіля «Daewoo Lanos» ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми голови, грудей і живота із чисельними ушкодженнями кісток, внутрішніх органів та кровоносних судин (зокрема, аорти), від чого настала його смерть на місці пригоди; пасажир автомобіля «Daewoo Lanos» ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої поєднаної травми грудей і живота із чисельними ушкодженнями кісток, внутрішніх органів та кровоносних судин (зокрема, аорти), від чого настала її смерть на місці пригоди; пасажир автомобіля «Daewoo Lanos», малолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді травми голови із забиттям головного мозку та численними переломами кісток лицевого черепа і зовнішніми ушкодженнями м`яких тканин, що не супроводжувались загрозливими для життя явищами (шоком тяжкого ступеня, гострою недостатністю дихання тощо), тобто не були небезпечними для життя, та у своєму клінічному перебігу супроводжується тривалим (більш як 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до тілесного ушкодження середньої тяжкості п.п. 2.21, 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995).

Дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_4 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог встановлених «Правилами дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету міністрів України за № 1306 від 10.10.2001 та ведених в дію з 01.01.2002, які перебувають у причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та отримання середньої тяжкості тілесних ушкоджень їхньому малолітньому сину ОСОБА_10 , які вимагають від водія, а саме: п. 2.9 «а» Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; п. 1.1 Розділу 34 Дорожня розмітка, яку в даній дорожній обстановці перетинати було заборонено; п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3, ч. 1, 1.10 (в частині визначення поняття «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка», «перевага») Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 11.3 На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу; п. 12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Під час допиту підозрюваний ОСОБА_4 повідомив, що 08.11.2021 року у післяобідню пору, завершивши роботу він вирішив відпочити та зустрівшись із кимось, з ким саме не пригадує, вони розпивали алкогольні напої, після чого повернувшись додому захотів побачити свого сина який із його співмешканкою перебував у м.Бережани та тому вирішив туди поїхати будучи упевненим що впорається із керуванням автомобілем навіть у стані алкогольного сп`яніння оскільки він добре знав дорогу. Останнє що він пам`ятає як виїхав із смт. Козова, однак обставин ДТП не пригадує, перше що пригадує як виходив із автомобіля та до нього підходили якісь особи питаючи «що він накоїв».

З огляду на наведене слідчий вважає, що у кримінальному провадженні № 0000288 від 08 листопада 2021 року наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

08 листопада 2021 року о 22 год. 45 хв., ОСОБА_4 був затриманий старшим слідчим СВ відділу поліції №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_11 , в порядку ст. 208 КПК України, в приміщенні КНП «Бережанська ЦМЛ» Бережанської міської ради, і поміщений до ІТТ відділу поліції №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області.

09 листопада 2021 року о 19 год. 40 хв., ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.286-1 КК України, а саме, у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило загибель ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

30 грудня 2021 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.286-1 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що знижує увагу та швидкість реакції, що спричинило загибель кількох осіб, а саме ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та заподіяло середньої тяжкості тілесні ушкодження їхньому малолітньому сину ОСОБА_10 .

Так, 11 листопада 2021 року до підозрюваного ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_12 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, із строком дії до 23год 59 хв. 06 січня 2022 року.

30 грудня 2021 року у порядку ст.290 КПК України сторонам було відкрито матеріали досудового розслідування, в той же час необхідно ознайомити сторони із матеріалами кримінального провадження та провести інші процесуальні дії.

Водночас, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не зменшилися та продовжують існувати. У зв`язку з цим, у слідчого виникла необхідність у продовженні строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 .

Слідчий вказує, що підставою продовження строку тримання під вартою є те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, а також встановлено обставини, які виправдовують даний запобіжний захід та підтверджують наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Так, метою продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою, згідно з вимогами пунктів: 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином..

Зокрема ОСОБА_4 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років. Крім цього ОСОБА_4 має паспорти для виїзду закордон серії НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , а також має навички керування транспортними засобами (легковими), користується посвідченням водія № НОМЕР_5 , з категоріями «А, В, С», яке йому видане в 1996 році, що в умовах дії угоди про безвізовий режим укладеної між Україною та країнами Європейського союзу дозволяє йому безперешкодно виїхати за межі України, і таким чином переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Вказана дорожньо-транспортна пригода набула широкого суспільного резонансу, враховуючи наслідки до яких вона призвела, а саме загибель двох людей, і травмування малолітньої дитини, а також способу її вчинення, а саме те, що водій вчинив ДТП в стані алкогольного сп`яніння та під час дорожньо-транспортної пригоди не обравши безпечної та дозволеної швидкості руху, застосував неправильні прийоми керування та допустив виїзд на зустрічну смугу руху, де зіткнувся із зустрічним автомобілем, враховуючи зазначену обставину підозрюваний ОСОБА_4 , розуміючи такі наслідки, які спричиненні його діями, і відповідно міру покарання, яку він може понести у зв`язку з цим, може вчинити дії спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Окрім цього, враховуючи те, що ОСОБА_4 , народився та з народження проживає в смт. Козова, колишнього Козівського на даний час Тернопільського району, Тернопільської області, у нього є міцні соціальні зв`язку на цій адміністративній території, яка межує із Бережанською ТГ, де проживає його співмешканка, відтак у нього є широке коло друзів та знайомих, тому він може незаконно впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, з метою не надання ними правдивих показів, щодо обставин розвитку даної дорожньо-транспортної пригоди.

Зазначені обставини на думку слідчого свідчать про те, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, не буде з`являтися за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, належним чином виконувати процесуальні рішення у кримінальному провадженні за №0000288 від 08.11.2021 року, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Також слідчий вказує, що відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні злочину, внаслідок якого загинуло дві людини, є підстави не визначати розміру застави у даному кримінальному провадженні.

Беручи до уваги вище викладене, слідчий просить клопотання задовольнити та продовжити ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання з викладених у ньому підстав та просила задовольнити.

У судовому засіданні захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 заперечив з приводу задоволення клопотання та зазначив, що ризики заявлені слідчим у клопотанні належним чином не обґрунтовані та не доведені достатніми доказами. Так, на думку сторони захисту жодний із вказаних у клопотанні ризиків на даний час не існує, оскільки на даний час досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершене та триває ознайомлення із матеріалами кримінального провадження, відтак органом досудового розслідування зібрано усі необхідні докази та допитано усіх свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні. Захисник також вказав, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше не судимий, зареєстрований та працює як фізична - особа підприємець, на утриманні та вихованні у нього знаходиться двоє малолітніх дітей, найменшому з яких зокрема, сину лише 10 місяців, а дочка є напівсиротою, внаслідок смерті матері, а також мати пенсіонер за віком, у нього є постійне місце проживання, де він позитивно характеризується. Вказані обставини на переконання сторони захисту свідчать, про міцні соціальні зв`язки підозрюваного, що дає підстави вважати що останній не бажає та не зможе безперешкодно залишити місце свого проживання та переховуватись від органів досудового розслідування. Просив врахувати вищевикладене, особу підозрюваного, а також те, що ОСОБА_4 є єдиним годувальником у сім`ї та для забезпечення потреб родини йому необхідно працювати та утримувати сім`ю та застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період доби з 20 год. 00 хв. по 08 год. 00 хв., який на думку захисника буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 підтримав доводи захисника.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши клопотання, додані до нього матеріали слідчий суддя приходить до наступного висновку:

Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований, зокрема до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Згідно ч.3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч. 3 цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

При розгляді клопотання про продовження строку запобіжного заходу додатково мають враховуватись обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують застосування запобіжного заходу, а також обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу (ч. 3 ст. 199 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що слідчою групою у складі слідчих СВ відділу поліції №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області та СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, №0000288 від 08 листопада 2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.286-1 КК України.

В ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 09 листопада 2021 року ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.286-1 КК України, тобто, у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило загибель ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 листопада 2021 року щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком 23 год. 59 хв. 06 січня 2022 року.

30 грудня 2021 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.286-1 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що знижує увагу та швидкість реакції, що спричинило загибель кількох осіб, а саме ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та заподіяло середньої тяжкості тілесні ушкодження їхньому малолітньому сину ОСОБА_10 .

На думку слідчого судді, обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 та його можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме:

-протокол огляду місця події від 08-09 листопада 2021 з додатками (схемою та фото-таблицею);

-протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 08 листопада 2021 року;

-висновок експерта № СЕ-19/120/120-21/11649-ІТ від 13 грудня 2021 року, за результатами проведення судової транспортно трасологічної експертизи;

-висновок експерта № СЕ-19/120/120-21/12879-ІТ від 28 грудня 2021 року, за результатами проведення судової автотехнічної експертизи;

-висновок експерта №1618 від 16 листопада 2021 року, за результатами проведення судово медичної експертизи;

-висновок експерта №992 від 20 грудня 2021 року, за результатами проведення судово медичної експертизи;

-висновок експерта №993 від 20 грудня 2021 року, за результатами проведення судово медичної експертизи;

-висновок експерта №1219 від 24 грудня 2021 року, за результатами проведення судово медичної експертизи.

Надаючи оцінку наведеним доказам про обґрунтованість підозри, слідчий суддя зважає на практику Європейського суду з прав людини, згідно якої, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зокрема, слідчий суддя, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення».

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість пред`явленої підозри та можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.286-1 КК України.

Окрім цього, сторона захисту не спростовує питання обґрунтованості підозри.

При цьому слідчий суддя відзначає, що на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті.

Слідчий суддя не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, одним із яких є запобіжний захід, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

У зв`язку із закінченням 06 січня 2022 року строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , у слідчого виникла необхідність у його продовженні, оскільки ризики визначені ст. 177 КПК України, які описані в ухвалі суду про його застосування, на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Слідчий суддя вважає, що окрім наявної обґрунтованої підозри, на даний час ризики, які встановлені в ухвалі слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 листопада 2021 року про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжують існувати і надалі та їх обсяг не зменшився, що виправдовує тримання ОСОБА_4 під вартою.

Як вбачається зі змісту вказаної ухвали при застосуванні щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду вважав, що існують ризики того, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою, слідчий суддя виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених п.п.1-5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від семи до десяти років. Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Відтак слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що такий ризик, заявлений під час застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, не зменшився та усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину і розмір покарання, з метою уникнення відповідальності ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також слідчий суддя вважає, що не перестав існувати ризик того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_4 , народився та з народження проживає в смт. Козова, колишнього Козівського на даний час Тернопільського району, Тернопільської області, у нього є міцні соціальні зв`язку на цій адміністративній території, яка межує із Бережанською ТГ, де проживає його співмешканка, відтак у нього є широке коло друзів та знайомих, тому він може незаконно впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, з метою не надання ними правдивих показів, щодо обставин розвитку даної дорожньо-транспортної пригоди, а з огляду на те, що згідно зі ст. 23 КПК України доказове значення матимуть показання цих осіб, отримані безпосередньо судом саме під час судового розгляду кримінального провадження, а тому на переконання слідчого судді підозрюваний може чинити відповідний тиск, шляхом погрози та вмовляння він може схиляти вказаних осіб до дачі неправдивих показів, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування.

Разом з тим, посилання слідчого у клопотанні та прокурора у судовому засіданні на наявність інших ризиків, зокрема, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчим суддею до уваги не береться, оскільки ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 листопада 2021 року, якою щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід, наявність вказаного ризику встановлено не було. В свою чергу, на даний час органом досудового розслідування не надано належних доказів на підтвердження виникнення інших ризиків, зазначених в клопотанні.

Відтак слідчий суддя встановив, що ризики передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, визначені вищевказаною ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 листопада 2021 року на даний час продовжують існувати, що свідчить про необхідність продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для стримування таких ризиків.

Крім того, стороною захисту не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Доводи сторони захисту щодо відсутності заявлених ризиків, слідчий суддя вважає безпідставними, недоведеними у судовому засіданні та такими, які є частиною єдиної лінії захисту підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

Посилання сторони захисту на можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний період доби на увагу не заслуговують, оскільки беручи до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення, яке призвело до загибелі двох людей, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не зможе попередити ризики, визначені у ст.177 КПК України.

Слідчий суддя бере до уваги наявність у підозрюваного двох неповнолітніх дітей, постійного місця проживання та роботи, позитивних характеристик та міцних соціальних зв`язків, проте звертає увагу на наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З огляду на наведені обставини підозри, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 в разі визнання його винним, переконливість наявних ризиків, які не зменшились та продовжують існувати, в сукупності з відомостями про особу підозрюваного, характер вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку підозрюваного та запобігти вказаним вище ризикам, а тому вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу застосованого до ОСОБА_4 у виді тримання під вартою.

Встановлено, що 30 грудня 2021 року прокурором у даному кримінальному провадженні визнано зібрані під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000288 від 08 листопада 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.286-1 КК України докази достатніми для складання обвинувального акту та доручено слідчому повідомити підозрюваного та його захиснику, а також потерпілих, законному представнику потерпілого та адвокату потерпілих про завершення досудового розслідування, надавши їм доступ до матеріалів досудового розслідування, в порядку ст. 290 КПК України

Відповідно до ч. 3 ст. 219 КПК України строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до дня її скасування слідчим суддею або винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки досудового розслідування.

Слідчий суддя враховує значний об`єм матеріалів досудового розслідування, який надався для ознайомлення стороні захисту, та вважає, що прокурором доведено, що завершити досудове розслідування у строк дії попередньої ухвали про продовження підозрюваному строку запобіжного заходу неможливо внаслідок необхідності проведення належного ознайомлення сторін з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України та оформлення обвинувального акту для скерування його до суду.

У зв`язку із наведеним, клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Кременецької окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 слід задовольнити, продовживши ОСОБА_4 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 30 днів, який на переконання слідчого судді буде достатнім для належного ознайомлення сторін із матеріалами кримінального провадження.

Водночас, згідно ч. 4 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою розглядається згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.286-1 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що знижує увагу та швидкість реакції, що спричинило загибель кількох осіб, а саме ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та заподіяло середньої тяжкості тілесні ушкодження їхньому малолітньому сину ОСОБА_10 .

Зважаючи на те, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 спричинив загибель людей, в даному випадку ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , слідчий суддя, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, не вважає за доцільне визначати підозрюваному заставу.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Продовжити на 30 днів строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні решти вимог відмовити.

Датою закінчення дії ухвали вважати 29 січня 2022 року.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора в даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити учасникам провадження, а також і надіслати до Державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26)» Міністерства юстиції України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1