Справа № 686/1725/22
Провадження № 1-кс/686/829/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника особи, в інтересах якої подана скарга - адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСББ «Подільський» на постанову старшого дізнавача СД Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 від 26.12.2021 про закриття кримінального провадження №001559 від 07.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України,

встановив:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із скаргою, поданою в інтересах ОСББ «Подільський» на постанову старшого дізнавача СД Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 від 26.12.2021 про закриття кримінального провадження №001559 від 07.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, в обґрунтування якої вказав, що слідчі дії у межах кримінального провадження не проводилися.

А тому вважає постанову незаконною та просить її скасувати.

Адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні скаргу підтримав, просив задовольнити.

Уповноважена особа Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області у судове засідання не з`явився, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Разом із тим, від органу досудового розслідування надійшли матеріали кримінального провадження №001559 від 07.12.2021 р.

Враховуючи положення статті 306 КПК України, та з метою дотримання розумних строків розгляду скарги, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, слідчий суддя вважає можливим провести розгляд скарги за відсутності представника особи, бездіяльність якої оскаржується.

На підставі положень ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Зважаючи на те, що оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження адвокат ОСОБА_3 отримав 18.01.2022 р., строк на її оскарження не пропущений.

Заслухавши пояснення особи,яка подала скаргу, дослідивши долучені до неї матеріали та матеріали кримінального провадження №001559 від 07.12.2021 р., слідчий суддя дійшов такого висновку.

Встановлено, що 07.12.2021 р до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості №001559 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.129 КК України.

Постановою старшого дізнавача СД Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 від 26 грудня 2021 року кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно із ст.92 КПК України обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора.

На виконання даних вимог сторона обвинувачення в силу ст.93 КПК України здійснює збирання доказів.

Виходячи зі змісту ст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, зокрема з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті - встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у сукупності (ст.ст. 9, 283, 284 КПК України).

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя, серед іншого, повинен перевірити наявність підстав для винесення такої постанови, законність джерел отриманих даних, які стали підставою для винесення постанови про закриття кримінального провадження, тощо.

Положеннями ст. 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, які виключають провадження у справі та зумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

При цьому, приймаючи процесуальне рішення, зокрема постанову про закриття кримінального провадження, слідчий зобов`язаний мотивувати прийняте ним рішення, дати правову оцінку зібраним та дослідженим обставинам справи.

Вказаних вимог законодавства дізнавач не дотримався.

Слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

Згідно з ч.5 ст.38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Закриваючи кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України слідчий зазначає про відсутність складу кримінального правопорушення, проте не зазначає у чиїх діях відсутній зазначений склад кримінального правопорушення.

Слідчий в обґрунтування викладених в постанові обставин зазначає про проведення аналізу матеріалів кримінального провадження та виникнення сумніву про причетність невстановленої особи до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст..129 КК України, який має тлумачитись на її користь.

З урахуванням цього, дізнавач приходить до висновку про необхідність закриття кримінального провадження.

Такі висновки дізнавача не відповідають матеріалам кримінального провадження, які не містять відомостей про проведені слідчі дії, а постанова дізнавача викладу встановлених фактичних обставин.

Крім цього, із заяви про вчинення кримінального правопорушення від 30.09.2021, яка була предметом перевірки слідчим суддею Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у межах поданої скарги на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей до ЄРДР слідує, що голова ОСББ «Подільський» повідомляв про вчинення кримінального правопорушення особою на ім`я ОСОБА_5 , який повідомив про замінування будинку.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.11.2021 скаргу адвоката ОСОБА_3 задоволено і зобов`язано внести відомості до ЄРДР за указаною заявою від 30.09.2021.

Формулювання резолютивної частини ухвали слідчого судді, якою скаргу задоволено та зобов`язано внести відомості до ЄРДР про кримінальні правопорушення не містить зобов`язання слідчого внести відомості до ЄРДР за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, визначеною ст.129 КК України.

Слідчий суддя зазначає, що відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

Аналогічні за змістом норми містяться у п.2 Розділу ІІ Про затвердження Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (далі Положення), затвердженого наказом Генерального прокурора України №298 від 30.06.2020, згідно з яким відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 1.1 розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затверджених наказом Офісу Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298 відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п.2.7 розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань).

При внесенні до Реєстру відомостей про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (фабули), в обов`язковому порядку відображаються дата, час, адреса, місце, спосіб, знаряддя, засоби та інші особливості вчинення кримінального правопорушення, розмір збитків, прізвище фізичної особи (осіб) або дані про юридичну особу (осіб), яка (які) є потерпілою (потерпілими), дані про осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, інші необхідні відомості. До Реєстру включаються відомості про кримінальні правопорушення, вчинені в громадських місцях. До громадських місць належать місця, що використовуються громадянами для спільної роботи, відпочинку, пересування, проведення масових заходів та інших потреб (вулиці, площі, вокзали, аеропорти, магазини, кафе, бари, ресторани, музеї, клуби, пляжі в період їх роботи, а також громадський транспорт під час перебування в ньому громадян, ділянки лісу, поля під час проведення на їх території організованих масових зібрань), приміщення вокзалів, пасажирські (приміські) потяги, літаки, катери, пароплави, перони, платформи, пристані та інші місця під час очікування посадки та висадки пасажирів. (п. 2.14, 2.20 розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань).

Інформацією про кримінальне правопорушення є обставини та конкретні факти, викладені у заяві особи про вчинення кримінального правопорушення, які містять ознаки складу кримінального правопорушення та можуть бути перевірені у кримінально-процесуальному порядку.

Зважаючи на те, що у заяві про вчинення кримінального правопорушення були вказані відомості про замінування будинку особою, в процесі проведення досудового розслідування дізнавач належним чином не дослідив викладені у заяві обставини про вчинення кримінального правопорушення, зазначені в ухвалі слідчого судді, якою зобов`язано їх внести та внесені до ЄРДР , про що свідчить відсутність викладу їх змісту та аналізу у оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження.

За таких обставин, неможливо вважати проведене досудове розслідування повним та ефективним, а викладені висновки про наявність підстав для закриття кримінального провадження, такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Із сукупності норм, які містяться у п. 1 ч. 2 ст. 39 та ч. 1 ст. 214 КПК України визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, належить до компетенції керівника органу досудового розслідування.

При цьому законодавець у своїй термінографічній практиці застосовує словосполучення «визначати слідчого» та «призначати слідчого» як синонімічного змісту терміни, що мають тотожне семантичне значення стосовно визначення обсягу, форми та змісту дій, які вони характеризують.

Одночасно ст. 110 КПК України установлено, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Така специфічна процесуальна форма рішення про визначення групи слідчих, які здійснюватимуть відповідні повноваження у конкретному кримінальному провадженні, як постанова вбачається із тлумачення положень ч. 2 ст. 39, ч. 1 ст. 214 КПК України у взаємозв`язку з положеннями ст. 110 цього Кодексу.

При застосуванні приписів ст. 110 КПК України слід виходити з того, що зміст і значення процесуального рішення у формі постанови визначає не виключно його назва, а зміст, структура і обсяг викладеної у процесуальному рішенні інформації про визначення групи слідчих у кримінальному провадженні з огляду на приписи зазначеної статті кримінального процесуального закону.

Отже, процесуальне рішення керівника відповідного органу досудового розслідування про визначення групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, має відповідати вимогам ст. 110 КПК України. При цьому, враховуючи вимоги ч. 6 вказаної статті, таке рішення повинно бути виготовлене на офіційному бланку та підписане службовою особою, яка його прийняла.

Таким чином витяг з ЄРДР не може замінити процесуального рішення про визначення групи слідчих у кримінальному провадженні, яке має бути оформлено постановою.

Отже процесуальне рішення про визначення групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, визначення старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, має прийматися у формі, яка повинна відповідати визначеним кримінальним процесуальним законом вимогам до процесуального рішення у формі постанови.

При цьому таке процесуальне рішення необхідно долучати до матеріалів досудового розслідування для підтвердження наявності повноважень слідчих, які здійснюють досудове розслідування.

Відсутність такого процесуального рішення в матеріалах кримінального провадження обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані неуповноваженою на те особою.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 04.10.2021 за результатом розгляду справи № 724/86/20.

У матеріалах кримінального провадження міститься доручення начальника сектору дізнання Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_6 про здійснення досудового розслідування кримінального проступку (дізнання) дізнавачеві ОСОБА_7 .

Як слідує із указаних матеріалів кримінального провадження, у них міститься витяг з ЄРДР, сформований реєстратором 07.12.2021, у якому єдиною уповноваженою на здійснення досудового розслідування особою є ОСОБА_8 .

Проте, кримінальне провадження, яке скріплене у єдиний том , не містить постанови про визначення групи дізнавачів.

До скарги особа, яка її подала долучає копію витягу з ЄРДР у вказаному кримінальному провадженні, якого немає у матеріалах кримінального провадження.

У цій копії витягу з ЄРДР, сформованому реєстратором 26.12.2021 уповноваженою особою на здійснення дізнання у цьому кримінальному провадженні є дізнавач ОСОБА_4 .

Разом із цим, витяг з ЄРДР не є процесуальним документом та у силу вимог КПК України та позиції Верховного Суду у справі № 761/28347/15-к від 09.09.2020 не може бути доказом у справі, оскільки вказаний реєстр призначений для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру.

За наведеної відсутності у матеріалах кримінального провадження процесуального рішення керівника відповідного органу досудового розслідування про визначення групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, винесена дізнавачем ОСОБА_4 постанова 26.12.2021 про закриття кримінального провадження №001559, є такою що прийнята не уповноваженою на це особою, а тому є незаконною та підлягає скасуванню.

Під час досудового розслідування уповноваженій у визначеному КПК України порядку особі на здійснення досудового розслідування належить виконати необхідні слідчі дії щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність події та складу кримінального правопорушення, та, в залежності від встановленого, прийняти законне та обґрунтоване рішення, яке у будь-якому випадку має бути належним чином мотивованим.

За положеннями ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

За таких обставин, викладені у скарзі аргументи про наявність підстав для скасування постанови дізнавача, заслуговують на увагу.

А тому скаргу слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 9, 284, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову старшого дізнавача СД Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 від 26.12.2021 про закриття кримінального провадження №001559 від 07.12.2021 Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя