Справа № 932/5039/21
Провадження № 1-кс/932/4488/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 , про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська м. Дніпропетровська надійшло вищевказане клопотання, відповідно до якого сторона обвинувачення просить накласти арешт на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування. Клопотання розподілено для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 .

Підставами для задоволення клопотання слідчий вказує те, що СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000196 від 13.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 08.04.2021 року невстановлена особа за допомогою підроблених документів, а саме паспорта громадянина України серія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданий Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, 21.10.2007 року, незаконно здійснила продаж квартири АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно Витягу про державну реєстрацію прав від 23.08.2011 квартира АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, 29.01.1996 року.

Договір купівлі-продажу квартири від 08.04.2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 753 нотаріально оформлений та посвідчений у приватного нотаріуса ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 .

Під час досудового розслідування проведено тимчасовий доступ до речей і документів та їх влучення у приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_8 , під час якого вилучено договір дарування від 21.07.2011 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , квартири АДРЕСА_1 .

Допитана в якості свідка приватний нотаріус ОСОБА_10 показала, що з серпня 2009 року по серпень 2014 року працювала на посаді державного нотаріуса у Державній нотаріальній конторі № 7 за адресою: м. Дніпро, вул.. Шевченко, 57. З 2014 року по теперішній час вона працює приватним нотаріусом у нотаріальній конторі за адресою АДРЕСА_3 . Оглянувши надані для огляду два бланки Договору Дарування від 21.07.2011 пояснила, що на одному з них, а саме де на штампі значиться фамілія працівника БТІ, особи яка проводила реєстрацію « ОСОБА_11 » підпис виконана особисто нею, штамп печатки на цьому бланку відповідає її печатки № 5, а на іншому бланку, а саме де на штампі значиться фамілія працівника БТІ, особи яка проводила реєстрацію « ОСОБА_12 » підпис виконана не нею, хто її виконав від її імені її не відомо. Штамп печатки на цьому бланку не відповідає її печатки.

Крім того згідно відповіді Державного Підприємства «Поліграфічний комбінат «ЗОРЯ» (вих. 686-06/21 від 30.07.2021) спеціальний бланк нотаріального документа, що на звороті у нижньому куті містить номер замовлення 322 зазначеним підприємством не виготовлявся.

Допитана в якості потерпілого гр. ОСОБА_6 пояснила, що свій паспорт та ідентифікаційний код вона ні кому ні коли не передавала і не губила, квартиру вона або члени її сім`ї ні коли продавати не планували і об`яву на сайті ОЛХ сама, а також за допомогою рієлторських компаній або сторонніх осіб ні коли не розміщувала. У нотаріальних конторах а також інших закладах вона ні коли не була (окрім оформленні Договору дарування у 2011 році). В квартирі АДРЕСА_1 прописані її невістка ОСОБА_13 та онука ОСОБА_14 .

Крім того згідно відповіді Головного Управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції в Дніпропетровській області (вих. 43/2-6312 від 14.07.2021), паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий 16.08.2002 року Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, на підставі якого здійснювалася перереєстрація вищезазначеної квартири на гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформлювався на ім`я ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На підставі ст. 98 КПК України, 11.10.2021 квартиру АДРЕСА_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

З цих підстав сторона обвинувачення просить клопотання задовольнити та накласти арешт на спірну квартиру.

В судовому засіданні слідчий та представник власника майна клопотання підтримали, просили його задовольнити.

Заслухавши пояснення слідчого та представника власника майна, вивчивши клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Поняття речових доказів визначено у ст. 98 КПК України, відповідно до якої доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до абз. другого частини першої ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження №0000196 від 13.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи шахрайським шляхом заволоділи майном потерпілої ОСОБА_6 , а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Постановою слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 11 жовтня 2021 року квартира визнана речовим доказом.

Приймаючи до уваги, що квартира АДРЕСА_1 може бути використана як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, може містити відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, а також з метою запобігання протиправному відчуженню вказаного нерухомого майна та збереження цього речового доказу, слідчий суддя вважає, що дійсно існують підстави для накладання арешту на це майно.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Отже, для унеможливлення подальшого відчуження квартири на користь третіх осіб, що може призвести до втрати цього майна та ускладнить її повернення законному власнику, слідчий суддя вважає можливим накласти арешт із забороною відчуження та розпорядження цим майном. При цьому заборонити теперішньому власнику користуватись квартирою, буде означати, що слідчий суддя фактично вирішить цивільний спір, оскільки питання про визнання недійсним договору купівлі продажу вже розглядається в суді. Тобто такий спосіб обмеження прав та інтересів власника наразі не виправдовує потреб досудового розслідування, навіть якщо новий власник і заволодів квартирою незаконно. Для виселення або позбавлення правом користування квартирою існують інші процесуальні механізми, тому частині заборони користуватись квартирою клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 131, 170-173, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 , про арешт майна, задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 із забороною відчуження та розпорядження.

В іншій частині вимог клопотання відмовити.

Копію ухвали направити прокурору, власнику майна.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ігор КОНДРАШОВ