КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 22 листопада 2021 року,
в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 22 листопада 2021 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 про зобов`язання підготувати та погодити з процесуальним керівником повідомлення про підозру про вчинення злочину.
Таке рішення слідчий суддя мотивував тим, що ст. 303 КПК України встановлений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, проте обраний заявником спосіб захисту своїх інтересів не ґрунтується на приписах кримінального процесуального законодавства, так як фактично він просить суд саме у судовому порядку покласти певні обов`язки на слідчого, які прямо не передбачені КПК України та покладення яких саме у судовому порядку не підпадає під дію ст. 303 КПК України, тому з посиланням на ч. 4 ст. 304 КПК України відмовив у відкритті провадження за скаргою.
Крім того, слідчий суддя вказав й на те, що скаргу заявником складено російською мовою, чим не дотримані вимоги до форми скарги, що порушує принцип рівності учасників кримінального судочинства, проте заявник не позбавлений права звернутися до перекладача з метою перекладу заяви на державну мову з метою приведення її у відповідність до вимог закону.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною, ________________________________________
Справа №11-сс/824/7126/2021 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_6
Категорія: ст. 303 КПК України Доповідач ОСОБА_1
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він подав до суду сім клопотань окремо по одній темі, проте в порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 35 КПК України про порядок розподілу справ і всі його клопотання були направлені одному судді, який, грубо порушивши п. 3 ст. 306 КПК України, навіть не попередив його про дату розгляду його клопотань, чим порушив його конституційні права.
Крім того, зазначає, що начальник слідчого відділу ОСОБА_7 зобов`язаний виконувати вимоги Конституції і законів України, а правовою підставою його вимоги є п. 6 ст. 40 КПК України (повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру), тому він і наполягає на зобов`язані начальника слідчого відділу ОСОБА_7 підготувати і узгодити повідомлення з прокурором, оскільки згідно Закону, повідомлення про підозру вручає саме прокурор.
Вказує й на хибність висновків слідчого судді, адже оскаржувана бездіяльність визначена в ч. 1 ст. 303 КПК України, як бездіяльність слідчого чи прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Також, вказуючи на повну юридичну не компетенцію слідчого судді з мовного питання, зазначає, що суди забезпечують рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою, а також використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян на використання ними у судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.
Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, як пропущений з поважних причин, посилаючись на те, що оскаржувана ним ухвала була отримана засобами поштового зв`язку лише 26 листопада 2021 року, а тому він не мав можливості за один день підготувати апеляційну скаргу.
Будучи повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду, прокурор в призначений час до суду апеляційної інстанції не з`явився, про поважність причин своєї неявки не повідомив і ніяких клопотань про відкладення розгляду від нього не надійшло, а тому, відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний суд, враховуючи, що його неявка не перешкоджає проведенню розгляду, вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без його участі.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження за скаргою та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вказують приписи ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п?яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Зважаючи на те, що копію оскаржуваної ухвали, яка була постановлена без виклику осіб, ОСОБА_5 отримано 26 листопада 2021 року, а апеляційна скарга нимподана 30 листопада 2021 року, тобто протягом 5-ти днів з дня отримання копії судового рішення, то колегія суддів не вбачає підстав для вирішення питання поновлення апелянту строку на апеляційне оскарження судового рішення, як про те ставиться питання в його клопотанні.
Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_5 про незаконність і необґрунтованість постановленого слідчим суддею рішення, то колегія суддів, дослідивши надані їй матеріали, вважає наступне.
Як вбачається з матеріалів провадження за скаргою, ОСОБА_5 звернувся до Обухівського районного суду Київської області зі скаргою, в якій, посилаючись на неналежне проведення досудового розслідування, просить зобов`язати начальника СВ Обухівського ВП НПУ ОСОБА_7 підготувати та погодити з процесуальним керівником прокуратури текст повідомлення про підозру посадовим особам ЖБК "Енергетик" - голові правління ОСОБА_8 та голові ревізійної комісії ОСОБА_9 .
Слідчий суддя відмовив у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 , оскільки вимоги скарги щодо зобов`язання слідчого вчинити вказані у ній процесуальні дії виходять за межі переліку рішень, дій, бездіяльності, які підлягають оскарженню у порядку ст. 303 КПК України, до слідчого судді.
Таке рішення суду першої інстанції колегія суддів вважає законним та обґрунтованим, з огляду на наступне.
Так, ч. 1 ст. 303 КПК України встановлений вичерпний перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, а саме - можуть бути оскаржені:
1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк;
2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування;
3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження;
4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи;
5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим;
6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки;
7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій;
8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу;
9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування;
10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом;
11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою, якщо вона подана на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, що не підлягають оскарженню.
Оскільки, за змістом скарги ОСОБА_5 , ним не оскаржувались такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, які, відповідно до положень ч. 1 ст. 303 КПК України, можуть бути предметом розгляду слідчого судді, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону та слідчий суддя обґрунтовано відмовив у відкритті провадження за скаргою.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що предметом його оскарження до слідчого судді була бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений строк, не заслуговують на увагу, оскільки можливість оскарження нездійснення слідчим, дізнавачем чи прокурором інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, передбачає наявність зв`язку між обов`язком слідчого чи прокурора вчинити визначені КПК дії та строком, у межах якого зазначені особи, зобов`язані їх вчинити. Проте, нормами Кримінального процесуального кодексу України не визначено ні обов`язку слідчого вчинити, вказані у скарзі ОСОБА_5 , дії, ні строку для їх вчинення, як не зміг вказати на такі і сам ОСОБА_5 під час апеляційного розгляду.
Поряд з цим слід також вказати, що, відповідно до положень ст. 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Також слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Відповідно до положень ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, зокрема лише у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
А відтак, такі вимоги скарги ОСОБА_5 про зобов`язання слідчого підготувати та погодити з процесуальним керівником повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення виходять за межі повноважень слідчого судді, адже є виключною компетенцією слідчого, і при вирішенні їх слідчим суддею матимуть наслідком втручання в діяльність слідчого, щодо чого законом встановлена пряма заборона.
Також, зважаючи на твердження в апеляційній скарзі ОСОБА_5 щодо його звернення до слідчого з відповідним клопотанням підготувати та погодити з процесуальним керівником повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, то слід зазначити, що сам факт не розгляду слідчим поданого клопотання може бути предметом окремого самостійного оскарження, а саме, як нездійснення інших процесуальних дій, які слідчий зобов`язаний вчинити у визначений кримінальним процесуальним кодексом строк (недотримання вимог ст. 220 КПК України), що ніяким чином не пов`язується з вирішенням питання про зобов`язання вчинити дії саме по суті порушених у такому клопотанні вимог.
Поряд з цим, на противагу викладеним у скарзі твердженням, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_5 подана скарга на бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений строк, тобто у не розгляді поданого клопотання в порядку ст. 220 КПК України, оскільки такі суперечать змісту вимог його скарги, в якій питання про зобов`язання слідчого розглянути клопотання ОСОБА_5 за №385 (дата не вказана і саме клопотання в повному обсязі не надано) у строки та в порядку, передбаченому ст. 220 КПК України, не ставилось.
Порушень порядку розгляду скарги, як на те посилається апелянт, колегією суддів не встановлено, виходячи з того, що рішення слідчим суддею було прийнято на стадії вирішення питання про прийняття скарги, а не при розгляді її по суті, де є обов`язковою участь особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника.
З приводу незгоди ОСОБА_5 з висновками в ухвалі слідчого судді про недотримання ним форми скарги колегія суддів зауважує, що ця обставина не слугувала підставою для відмови у відкритті провадження.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчим суддею суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 постановлено з дотриманням положень ст.ст. 303, 304 КПК України, а тому відсутні підстави для скасування ухвали слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 22 листопада 2021 року та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_5 .
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 22 листопада 2021 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 про зобов`язання підготувати та погодити з процесуальним керівником повідомлення про підозру про вчинення злочину, - без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

_________________ __________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3