Справа № 303/6024/17
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

13.10.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/559/20, за апеляційною скаргою, яку подав в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , захисник - адвокат ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ :

Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 березня 2019 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з вищою освітою, одружений, маючий на утриманні одну малолітню дитину, працюючий старшим фахівцем з продажу кегового пива Львівського відділення ПАТ "САН ІнБев Україна", раніше не судимий,

визнаний винним і йому призначено покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75, п. п. 1, 2 ч. 1 ст.76, ст. 77 КК України обвинуваченого ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного йому основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Скасовано арешт на автомобіль марки «Skoda Fabia», д. н. з. НОМЕР_1 , накладений ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 25.11.2016.
Речові докази: транспортний засіб марки «SKODA Fabia», д.н.з. НОМЕР_2 , що зберігається на штрафному майданчику Мукачівського РВП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області, - повернуто за належністю ОСОБА_6 ; велосипед, який був вилучений у ході огляду місця події 22.11.2016, що зберігається на штрафному майданчику Мукачівського РВП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області, -повернуто за належністю ОСОБА_8 ..
Ухвалено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення автотехнічних та транспортно-трасологічних експертиз у розмірі 6 210 грн..

Згідно вироку, ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
22 листопада 2016 року о 16 год. 40 хв, ОСОБА_6 , керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Гагаріна в с. Ключарки Мукачівського району, в напрямку руху з м. Мукачево до с. В. Лучки Мукачівського району, не забезпечив безпеки дорожнього руху та порушив вимоги передбачені п. п. 12.3. 12.4 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), відповідно до яких у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди та руху транспортних засобів у населених пунктах зі швидкістю не більше 60 км/год, у результаті чого, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_8 , який проїжджав проїзну частину по напрямку руху з права на ліво по відношенню до руху автомобіля на вул. Гагаріна в с. Ключарки Мукачівського району. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у виді забійної рани тім`яно-потиличної ділянки голови з правої сторони відкритого перелому потиличної кістки з правої сторони, забою головного мозку, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 72/2017 від 02.03.2017 відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя в момент їх спричинення.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 вказує на те, що вирок є незаконним у зв`язку з неповнотою судового розгляду та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. Посилається на те, що суд першої інстанції: безпідставно відкинув покази свідків ОСОБА_9 (дружини обвинуваченого) та ОСОБА_10 (сестри обвинуваченого) з мотивів спорідненості з обвинуваченим; відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про недопустимість доказів у частині визначення початку гальмівного шляху на схемі ДТП без жодної мотивації, зазначивши лише про недовіру розрахункам сторони захисту; проігнорував дослідження слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_11 без будь-якої мотивації; не надав оцінку протоколу огляду місця події від 25.09.2018 у частині викладених у протоколі застережень ОСОБА_6 щодо неправильностей визначення гальмівного шляху, проведеного на виконання доручення суду за клопотанням сторони захисту, його співвідношення до схеми огляду місця події і фото таблицею; не надав оцінки клопотанню про визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події та відмовив у призначенні додаткових авто технічних експертиз для дослідження обставин, які, на переконання сторони захисту, свідчать на користь виправдання обвинуваченого (які взагалі не досліджувалися судом), та суперечностей, на які звертала увагу сторона захисту. Окрім того, вказує на те, що судом не досліджувались дані всіх слідчих експериментів у частині технічної можливості уникнути зіткнення з моменту виникнення небезпеки для руху обвинуваченого експертиза № 234 від 14.06.2017. Разом із тим, стверджує, що ні ОСОБА_8 , ні його близькі родичі не подавали заяв про залучення їх до провадження в якості потерпілого, ані письмової згоди про визнання особи потерпілою, що в свою чергу ставить під сумнів процесуальний статус ОСОБА_8 як потерпілого у кримінальному провадженні. Також вказує на те, що в ході судового розгляду суд першої інстанції відмовився досліджувати обставини, на які вказувала сторона захисту, чим не дотримався вимог щодо завдань кримінального провадження в частині забезпечення повного та неупередженого розслідування та судового розгляду (ст. 2 КПК), а також загальних засад кримінального провадження в частині рівності сторін (ст. 7 КПК), не надав оцінки обов`язку прокурора всебічно, повно та неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого. При цьому, зазначає, що усунення вказаної неповноти судового розгляду можливе виключно шляхом проведення додаткових експертиз, переоцінки судом усіх доказів та обставин із урахуванням відповідних висновків, що не притаманне функції апеляційного розгляду, а тому, єдиною можливістю ухвалити законний вирок у кримінальному провадженні є призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції. Просить вирок скасувати та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_6 у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду: обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу; прокурора ОСОБА_5 , який судове рішення вважає законним та обґрунтованим і заперечував щодо задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Так, відповідно до ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України судове рішення (вирок), який ухвалюється іменем України, є найважливішим актом правосуддя в кримінальних справах, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, у тому числі ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням, передбачених цим Кодексом, вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням у ньому належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. У мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою зазначаються : формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення ; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви не врахування окремих доказів ; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення ; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання ; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановленні стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до статті 96 Кримінального кодексу України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому ; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду ; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; диспозитивність; гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами;

Колегія суддів уважає, що при розгляді кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції не дотримані передбачені ст. 7 КПК України загальні засади кримінального провадження, допущена неповнота та поверховість при дослідженні його фактичних обставин ; постановлений вирок містить істотні недоліки, у зв`язку із чим його не можна визнати законним та обґрунтованим. Тому апеляційна скарга у частині незаконності та необґрунтованості вироку підлягає задоволенню з таких підстав.

Визнавши ОСОБА_6 винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі, небезпечні для життя тілесні ушкодження, зокрема, у порушенні передбачених п. п. 12.3. 12.4 вимог Правил дорожнього руху, суд у мотивувальній частині вироку не зазначив, у чому саме полягали порушення обвинуваченим ОСОБА_6 вимог передбачених вказаними вище пунктами Правил, які саме дії вчинив обвинувачений, що кваліфіковані як порушення передбаченими і зазначеними вище вимог Правил. З мотивувальної частини вироку не вбачається з якою швидкістю рухався керований ОСОБА_6 автомобіль і чи була перевищена швидкість руху автомобіля понад 60 км/год. Окрім того, з мотивувальної частини вироку не вбачається де саме допущено наїзд керованим ОСОБА_6 автомобілем на велосипедиста ОСОБА_8 смузі руху автомобіля, керованого ОСОБА_6 , чи на зустрічній смузі руху автомобіля, а також не вбачається, де саме по вул. Гагаріна у с. Ключарки Мукачівського району мала місце ДТП.

Між тим, з обвинувального акту вбачається, що дорожньо-транспортна пригода мала місце по вул. Гагаріна в с. Ключарки Мукачівського району, біля будинку № 100, в напрямку руху з м. Мукачево до с. В. Лучки Мукачівського району.

У порушення вимог ст. 374 КПК України та роз`яснень, які Пленум Верховного Суду України дав у п. 16 постанови від 29 червня 1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку« (зі змінами, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 4 червня 1993 року № 3 та від 3 грудня 1997 року №12), у мотивувальній частині вироку суд обмежився лише посиланням на протокол огляду місця події від 22 листопада 2016 року, схему до протоколу та фототаблиці, дані слідчих експериментів, проведених за участю потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_12 , - докази, що підтверджують пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення, не давши їм аналіз, не зазначаючи, які дані містяться в цих доказах.

Так, зі змісту викладених у вироку даних протоколів слідчих експериментів, проведених за участю потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_12 вбачається, що потерпілий розповів і на місці показав про обставини події, що мала місце 22.11.2016, а свідок показав та розповів про обставини ДТП, очевидцем якої він був. З указаних доказів не вбачається на які саме обставини події, що мала місце 22.11.2016, вказували потерпілий ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_12 , а також не вбачається де саме було допущено наїзд керованим ОСОБА_6 автомобілем на велосипедиста ОСОБА_8 смузі руху автомобіля, керованого ОСОБА_6 , чи на зустрічній смузі руху автомобіля.

У справі відсутні дані про дорожні знаки, які були розміщені в місці дорожньо-транспортної пригоди, перед місцем та після місця цієї пригоди.

З матеріалів кримінального провадження, даних журналів судових засідань не вбачається, що у них містяться відомості про те, що ОСОБА_8 чи його близькі родичі подавали заяви про залучення їх до провадження в якості потерпілого, зокрема письмову заяву про визнання особи потерпілим, про допит будь-кого з цих осіб потерпілим у кримінальному провадженні.

Вказане свідчить про обґрунтованість доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 у цій частині; ставить під сумнів процесуальний статус ОСОБА_8 як потерпілого у кримінальному провадженні.

Окрім того, з журналів судових засідань не вбачається, що судом досліджувались дані всіх слідчих експериментів у частині технічної можливості уникнути зіткнення з моменту виникнення небезпеки для руху обвинуваченого, зокрема, експертиза № 234 від 14.06.2017 (т. 1, а. с. 160-164, 173-174, 184-185, 187-189, 203-204).

Вказане також свідчить про обґрунтованість доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 у цій частині.

З матеріалів кримінального провадження також вбачається, що за клопотанням учасників судового провадження прокурора та адвоката, судом визнано за необхідне викликати і допитати у судовому засіданні свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_13 (т. 1, а с. 27, 28), однак у справі відсутні відомості про те, з яких саме причин ці свідки не були допитані судом з обставин дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 22 листопада 2016 року о 16 год. 40 хв, по вул. Гагаріна в с. Ключарки Мукачівського району.

Посилаючись у підтвердження вини ОСОБА_6 на протокол огляду місця події суд у вироку не вказав де саме мало місце зіткнення транспортного засобу та велосипедиста (на смузі руху автомобіля чи на смузі руху велосипедиста).

У мотивувальній частині вироку суд також належним чином не вмотивував висновки про прийняття одних і відхилення інших доказів, зокрема, у мотивувальній частині вироку не вказується чи узгоджуються показання свідків ОСОБА_9 (дружини обвинуваченого), ОСОБА_10 фактичним обставинам кримінального провадження; визнаючи достовірними показання свідка ОСОБА_14 - суд не з`ясував у свідка причини, з яких обвинувачений ОСОБА_6 не погодився із викладеними у схемі ДТП відомостями, у тому числі із проведеними замірами гальмівного шляху на місці ДТП; у потерпілого ОСОБА_8 - не з`ясовано чи при зміні напрямку руху ним подавались відповідні сигнали учасникам ДТП; не дана оцінка показанням обвинуваченого ОСОБА_6 про неправильне визначення на місці ДТП початку гальмівного шляху, а також оцінка протоколу огляду місця події від 25.09.2018, в якому містяться застереження ОСОБА_6 щодо неправильності визначення гальмівного шляху.

Судом у порушення вимог ст. 23 КПК України не досліджувались дані слідчого експерименту, проведеного зі свідком ОСОБА_11 , при цьому висновок суду у цій частині не вмотивовано.

Отже, судом першої інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке колегія суддів Закарпатського апеляційного суду не може виправити, використовуючи свої повноваження, що у свою чергу, відповідно до ст. ст. 412, 415 КПК України, є підставою для скасування вироку із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі. Приймаючи рішення про призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції беруться до уваги доводи апеляційної скарги про те, що вищевказана неповнота судового розгляду має бути усунута саме судом першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Тому доводи апеляційної скарги про незаконність вироку в зв`язку з неправильним застосуванням кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність підлягають до ретельної перевірки під час нового судового розгляду справи в суді першої інстанції, визнаються обґрунтованими.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути вказані недоліки, повно і всебічно розглянути матеріали кримінального провадження та прийняти рішення з дотриманням усіх вимог як кримінального, так і кримінального процесуального закону.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 по справі судом не обирався, клопотання про застосування такого учасниками судового провадження не заявлялось, тому апеляційним судом питання у цій частині не вирішується.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 березня 2019 року щодо обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України ОСОБА_6 скасувати, призначивши новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: