ЄУН № 336/1987/20
пр. № 1-кп/336/211/2021
ВИРОК
Іменем України
20 грудня 2021 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника адвоката ОСОБА_8
представника потерпілого адвоката ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за звинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України,
ВСТАНОВИВ:
07 березня 2020 року приблизно о 19.15 годині водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем Рута 20, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. 8 Березня в напрямку від вул. Героїв 55 бригади до вул. Чарівної на території м. Запоріжжя, виконуючи маневр повороту праворуч на вул. Чарівну, після чого продовжив рух по вул. Чарівній у м. Запоріжжя.
В цей же час пішохід ОСОБА_10 в районі будинку № 25 по вул. Чарівній у м. Запоріжжя, перетинала проїзну частину вул. Чарівної, рухаючись справа-наліво по ходу руху водія ОСОБА_7 .
Водій ОСОБА_7 , маючи об`єктивну можливість виявити пішохода ОСОБА_10 , яка вже перебувала на проїзній частині вул. Чарівної, на яку він повертав, діючи в порушення вимог пунктів 10.1, 16.2 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, не переконався в безпеці маневру, не дав дорогу пішоходу, не застосував вчасно гальмування, в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_10 передньою частиною кузову керованого ним автобусу та подальший її переїзд.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної тупої травми голови, тулубу та кінцівок з переломами кісток скелету та пошкодженням внутрішніх органів, що ускладнилось розвитком шоку, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, та знаходяться в прямому причинному зв?язку з настанням смерті ОСОБА_10 , яка сталась 07.03.2020 року на місці ДТП.
Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні вину у скоєнні злочину визнав, щодо обставин події пояснив, що у березні 2020 року працював водієм на підприємстві «Фенікс Авто». 07.03.2020 року він вранці прибув на автобазу, де автобус пройшов техогляд, а ОСОБА_7 медичний огляд, після чого виїхав на маршрут. Ввечері прямував за визначеним маршрутом, їхав по пр. Моторобудівників в бік вул. Чарівної, перебуваючи у правій крайній смузі руху, під часу маневру повороту їхав зі швидкістю приблизно 15-20 км/год. Після здійснення повороту праворуч на вул. Чарівну ОСОБА_7 почув крик собаки, після чого зупинився, потім здав назад, а потім знову проїхав вперед. В цей момент ОСОБА_7 почув крики людей, вийшов з автобусу та побачив, що між задніми колесами автобусу лежить жінка, яка зачепилась одягом за кріплення балону. Далі працівник поліції з відділення поліції викликав швидку медичну допомогу, яка по прибуттю констатувала смерть жінки.
Також обвинувачений пояснив, що місце, де переходила ОСОБА_10 було обладнано дорожнім знаком «пішохідний перехід», але дорожньої розмітки там не було. Причин, чому він не помітив жінку із собакою при русі, пояснити не зміг.
За клопотанням прокурора, а також представника потерпілого судом були досліджені письмові докази, допитані потерпілий, свідки ОСОБА_11 ОСОБА_12 .
Потерпілий ОСОБА_13 в судовому засіданні вказав, що загибла ОСОБА_10 була його матір`ю, того вечора вона гуляла із собакою породи фокстер?єр білого кольору. Про обставини дорожньо-транспортної пригоди йому невідомо, ввечері того для йому сповістили про аварію та смерть матері. Потерпілий вказав, що протягом досудового слідства та судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 не вибачався, будь-які витрати не компенсував та компенсацію не пропонував. Потерпілий наполягав на суворому покаранні з його реальним відбуттям.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що працював та працює на посаді контролера технічного стану транспортних засобів на ТОВ «Фенікс-Авто». Вранці близько 04.00 години перед виїздом на маршрут він перевіряє стан транспортних засобів, зокрема, роботу освітлення, гальм, ходової частини, рульової частини, стан коліс та висоту протектора шин. У разі виявлення будь-яких несправностей, про це робиться відмітка в журналі. Того дня вранці 07.03.2020 року він перевіряв стан автомобілю, яким керував ОСОБА_7 .
Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що працює медичним працівником ТОВ «Фенікс-Авто», графік роботи з 18.00 години вечора до 08.00 години ранку наступного дня. Вранці водії маршрутних автобусів перед виїздом на маршрут проходять медичний огляд, під час якого свідок вимірює тиск, перевіряє наявність алкогольного сп?яніння за допомогою алкотестера, запитує про наявність скарг.
При дослідженні письмових доказів судом встановлено наступне.
Судом досліджений відеозапис з камер відеоспостереження ВП № 3, на якому зафіксована дорожньо-транспортна пригода (час камери 20.09.12). а також протокол огляду диску з вказаним відеозаписом (а.с. 132). Вказаний відеозапис отриманий за ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.03.2020 року (а.с. 182) та відповідно до протоколу тимчасового доступу від 11.03.2020 року (а.с. 183).
В ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07.03.2020 року (а.с. 166) слідчим оглянуто перехрестя вул. Чарівної та пр. Моторобудівників, зафіксовані дорожні умови, оглянуто автобус Рута 20, а також труп ОСОБА_10 в кареті швидкої допомоги.
При додатковому огляді місця події 19.03.2020 року за участю підозрюваного ОСОБА_7 та захисника адвоката ОСОБА_8 (а.с. 186) ОСОБА_7 продемонстрований рух на транспортному засобі, проведені заміри швидкості руху автобуса та пішохода.
В ході проведення слідчого експерименту зі свідками ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 (а.с. 193) експериментальним шляхом визначалась швидкість руху автобусу під керування ОСОБА_7 пішохода ОСОБА_10 , встановлено видимість пішохода для водія при виконанні маневру повороту праворуч.
Згідно із висновком судово-медичної експертизи № 977 від 30.03.2020 року (а.с. 80) смерть ОСОБА_10 настала від поєднаної тупої травми голови, тулуба та кінцівок з переломами кісток скелету та ушкодженням внутрішніх органів, що ускладнилось розвитком шоку. Всі тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_10 , утворились незадовго до настання смерті останньої, у своїй сукупності ускладнились розвитком тяжкого травматичного шоку, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, та перебувають у прямому причинному зв?язку із настанням смерті.
Виявлені ушкодження могли утворитись під час дорожньо-транспортної пригоди при наїзді на пішохода, під час якої основний напрямок травмуючої сили у момент первинного травмування був направлений ззаду наперед по відношенню до тіла потерпілої.
Перед настанням смерті ОСОБА_10 у стані алкогольного сп?яніння або під впливом отруйних, наркотичних чи психотропних речовин не перебувала.
Відповідно до висновку експерта № 9-240 від 10.04.2020 року (а.с. 72) на момент експертного дослідження рульове керування, робоча (гальмова) система та ходова частини автомобілю Рута 20, реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходяться у працездатному стані.
Як вбачається з висновку автотехнічної експертизи № 9-259 від 25.03.2020 року (а.с. 89) в даній дорожньо-транспортній ситуації водій ОСОБА_7 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 10.1, 16.2 Правил дорожнього руху України, в його діях є невідповідності вимогам п.п. 10.1, 16.2 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв?язку з подією ДТП. Водій ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_10 шляхом виконання вимог п.п. 10.1, 16.2 ПДР України.
Станом на 22.30 години 07.03.2020 року ОСОБА_7 не перебував у стані сп?яніння, що підтверджено висновком щодо результатів медичного огляду (а.с. 96).
Інших доказів учасниками провадження не надавалось, прокурор вважав, що досліджених судом доказів достатньо для встановлення обставин скоєння злочину та доведеності вини обвинуваченого, з чим погодились обвинувачений та його захисник.
Доводи представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 про необхідність дослідження документів, якими встановлювався графік роботи ОСОБА_7 , щодо медичного огляду водія судом відхилені, адже представник потерпілого не обґрунтував яке саме значення для встановлення вини обвинуваченого чи обставин безпосередньо дорожньо-транспортної пригоди мають ці документи. Крім того, судом надавався час представнику потерпілого для витребування вказаних документів та надання їх суду, натомість такі документи представником потерпілого так представлені і не були, а сторона обвинувачення та захисту вказувати на відсутність доказового значення наявної в них інформації в межах зазначеного кримінального провадження.
При оцінці досліджених доказів у їх сукупності суд виходить з наступного.
Показаннями обвинуваченого, висновками експертиз та відеозаписом дорожньо-транспортної пригоди обставини дорожньо-транспортної пригоди, зазначені в обвинувальному акті, повністю підтверджені.
Пункти 10.1, 16.2 Правил дорожнього руху, порушення яких інкриміноване ОСОБА_7 , вказують, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. На регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.
На переконання суду, ОСОБА_7 , маючи достатній водійській досвід, працюючи водієм автобусу, здійснюючи пасажирські перевезення, добре знаючи маршрут, мав можливість уникнути наїзду на пішохода, натомість збив пішохода на пішохідному переході в добре освітленому місці проїзної частини.
Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує як необережне порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, за ст. 286 ч. 2 КК України.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить визнання вини у скоєнні злочину.
Підстав для врахування в якості обставини, яка пом?якшує відповідальність, щирого каяття, судом не встановлено, виходячи з таких міркувань.
Щирим каяттям є психічний стан особи, котра вчинила злочин, та яка полягає у глибоких внутрішніх переживаннях особою того, що сталося, морального засудження своєї злочинної поведінки, усвідомлення вини, почуття сорому, докорів сумління.
Натомість, хоча безумовно обвинувачений і жалкує про смерть ОСОБА_10 , однак, будь-яких дій, які б свідчили про щире каяття, він не продемонстрував, перед потерпілим не вибачився, будь-якої допомоги йому не пропонував та не надавав.
При призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_7 є раніше не судимим в силу ст. 89 КК України, має постійне місце проживання, за місцем попередньої роботи характеризується позитивно.
При обранні виду та розміру покарання, яке слід призначити ОСОБА_7 та яке має досягти мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, а саме кари та виправлення, а рівно і запобігання скоєнню інших злочинів, суд виходить з наявності обставини, що пом`якшує відповідальність, та, враховуючи позицію учасників справи, вважає можливим призначити покарання на мінімальній межі санкції статті.
Водночас, суд не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого від його реального відбуття, враховуючи позицію потерпілого, невиправні тяжкі наслідки, які настали внаслідок злочину, а також відомості про обвинуваченого, який не вказав про наявність у нього стійких соціальних зв?язків, утриманців, тощо.
Визначаючи необхідність призначення також і додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд виходить з того, що на момент завершення розгляду кримінального провадження доказів того, що ОСОБА_7 заробляє на життя водієм суду не надано, які вказав обвинувачений він не працевлаштований, тож суд вважає, що застосування додаткового покарання в даному випадку є необхідним та сприятиме тому, щоб в подальшому обвинувачений неухильно дотримувався правил дорожнього руху.
Також судом вирішуються питання щодо витрат на залучення експертів у відповідності до положень ст. 124 КПК України та щодо речових доказів.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, ст. 286 ч. 2 КК України,
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_7 винним у скоєнні злочину, передбаченому ст. 286 ч. 2 КК України.
Призначити ОСОБА_7 за ст. 286 ч. 2 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 3845,52 гривні (три тисячі вісімдесят сорок п?ять гривень 52 коп).
Скасувати арешт автомобілю Рута 20, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_8 , накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2020 року.
Речові докази - автомобіль Рута 20, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , який переданий на зберігання на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, повернути ОСОБА_8 .
Копію вироку учасники провадження мають право отримати в суді негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1