Провадження №: 1-кс/755/239/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" січня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006051 від 31.10.2014 року, про арешт майна,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

Прокурор Дніпровської окружної прокуратури м. Києва звернувся до суду із вказаним клопотанням, в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006051 від 31.10.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що у провадженні СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0006051 за ч 4 ст. 190 КК України, відомості про яке до ЄРДР внесено 31.10.2014 року слідчими Печерського УП ГУНП в м. Києві щодо неправомірних дій ОСОБА_4 та шахрайських дій відносно прихожан церкви «Посольство Боже», які стали вкладниками створеної останнім компанії «Кінгс Кепітал».

Так, 15.06.2015 року у кримінальному провадженні №0006051 було визначено підслідність за Дніпровським УП ГУНП в м. Києві, та зазначено підставою визначення територіальної підслідності проведення богослужінь церкви «Посольство Боже» на території легкоатлетичного манежу по АДРЕСА_1 .

Із заявами про вчинення відносно них кримінального правопорушення звернулись наступні громадяни - колишні прихожани церкви «Посольство Боже» ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Під час досудового розслідування допитано в якості потерпілої ОСОБА_13 , яка пояснила, що вона в період часу з 2004 року по 2008 рік відвідувала церкву «Посольство Боже», де старшим пастором являвся ОСОБА_14 , який здійснював переконливу агітацію з приводу того, що власне помешкання може стати джерелом фінансової незалежності. Дана особа вказує, що безпосередньо ОСОБА_15 наполягав на необхідності брати у кредит грошові кошти у фінансових установах під заставу власного житла, після чого отримані грошові кошти інвестувати в різні проекти церкви (будівництво будівлі церкви та інших церковних проектів). Внаслідок даних діянь вона могли б отримувати високі відсотки від використання коштів, таким чином платити за кредитом та більше віддавати десятини і пожертвувань на церкву та в подальшому стали б дуже заможними людьми.

Так, 28.02.2008 року ОСОБА_13 уклала кредитний договір № 002-2008-460 з АТ «Універсал Банк» та отримала від Банку 74 100 доларів США та за договором іпотеки в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором передала банку в заставу квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_13 .

З показів ОСОБА_13 встановлено, що вказані грошові кошти в сумі 74 100 доларів США вона передала ОСОБА_16 , з якою вона познайомилася в церкві «Посольство Боже» та яка була представлена на служіннях як лідер та бізнесвумен.

Через деякий час у ОСОБА_13 виникла заборгованість перед АТ «Універсал Банк», яким у порядку цивільного судочинства пред`явлено вимоги про стягнення заборгованостей за кредитними договорами, в тому числі стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором на предмет іпотеки - квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, 16.12.2021 року з клопотанням про накладення арешту майна, що зареєстроване за № Я-6379 Дніпровським УП ГУНП у м. Києві звернулась ОСОБА_13 .

У вказаному клопотанні заявниця посилається на те, що в момент укладення кредитного договору з банківською установою вона перебувала під сильним психологічним впливом старшого пастора « ОСОБА_17 » ОСОБА_15 , в результаті чого була закладена їх єдина квартира. Крім того, ОСОБА_13 зазначає, що даний кредит вона брала під впливом вчинення відносно неї шахрайських дій пасторами церкви «Посольства Божого», що випливає із висновку судово-психологічної експертизи № 1479 від 23.02.2010 року, проведеної Київським НДІ судових експертиз в рамках розслідуваної Головним слідчим управлінням МВС України кримінальної справи № 10-16884, згідно висновків якої під час богослужінь та проповідей ОСОБА_15 використовувався комплекс методів психологічного впливу.

На даний час документи, що підтверджують право власності на квартиру ОСОБА_13 внаслідок укладання іпотечного договору перебувають у розпорядженні вищевказаного банку, який вже розпочав реалізацію заставного майна, щоб задовольнити свої грошові вимоги за рахунок цього майна. В підтвердження цього ОСОБА_13 надає копію акту приватного виконавця ОСОБА_18 про реалізацію предмета іпотеки, а саме квартири АДРЕСА_3 шляхом проведення електронних торгів.

Зважаючи на вищевикладене, вбачається, що між грошовими коштами, що являють собою безпосередній об`єкт шахрайських дій ОСОБА_4 , які ОСОБА_13 отримала від АТ «Універсал Банк» та житловим приміщенням, що стало предметом іпотеки для виконання грошових зобов`язань, існує причинно- наслідковий зв`язок. Тобто ОСОБА_13 свою квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 відповідно використала в якості предмета укладання іпотечного договору всупереч свого реального волевиявлення.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Вислухавши доводи прокурора та вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осі.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт на майно накладається з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, ч. 10 ст. 170 КПК України, зазначає, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Речовими доказами згідно ч.1 ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, на підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

Зокрема, відповідно до ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частина 1 ст. 173 КПК України, передбачає, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

У той же час, згідно заяви потерпілої ОСОБА_13 по факту заволодіння її майном, було відкрито кримінальне провадження, яке на даний час розглядається в Дніпровському районному суді м. Києва по суті, а тому слідчий суддя позбавлений можливості вирішувати питання, що знаходяться на розгляді в проваджені іншого судді та накласти арешт на вказане майно. Вказана обставина була підтверджена і прокурором в судовому засіданні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 131, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006051 від 31.10.2014 року, про арешт майна, а саме квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: