УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000076, від 16.07.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190, ч.3 ст.190 КК України,

встановив:

17.12.2021 року на розгляд слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області надійшло клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні №0000076, від 16.07.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190, ч.3 ст.190 КК України, накладеного ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 24.03.2017 р., на приміщенням дитячого кафе площею 122 кв.м, яке розташоване по АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_4 , посилаючись на те, у арешті даного майна відпала потреба та подальше утримання цього майна шляхом цього заходу забезпечення кримінального провадження порушує права ОСОБА_4 як власника майна, зокрема розпоряджатись ним.

Представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просить його задовольнити.

Старший слідчий ВРЗСГСД СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, на адресу суду від слідчого надійшла заява, в якій він просить розгляд клопотання проводити за його відсутності.

Крім цього, в заяві викладена письмова позиція слідчого щодо поданого клопотання, а саме зазначено, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні не завершене, правомірність отримання у власність будинку по АДРЕСА_1 не доведена та є спірною позицією, отримання у власність та користування якого є предметом досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Заслухавши пояснення представника заявника адвоката ОСОБА_3 , дослідивши долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, СУ ГУНП в Хмельницькій області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000076, від 16.07.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190, ч.3 ст.190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.03.2017 р. накладено арешт на приміщенням дитячого кафе площею 122 кв.м, яке розташоване по АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_4 .

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 24.03.2017 р. ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.03.2017 р. скасовано та накладено арешт на у вигляді заборони розпорядження приміщенням дитячого кафе площею 122 кв.м, яке розташоване по АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_4 .

Відповідно до ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За змістом частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 1 протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Обмеження права користування, володіння чи розпорядження власністю може бути лише обмежене Законом і має бути виправданим для кожного випадку окремо.

Будь-яке втручання у те чи інше право особи право повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, зокрема необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу, бо необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52), тобто іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98), оскільки у справі "Бакланов проти Росії" (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним, а у справі "Ізмайлов проти Росії" (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має не становити "особистий і надмірний тягар для особи".

Отже, гарантія від втручання з боку держави та інших (третіх) осіб у здійснення власником своїх повноважень, перешкоджання перспективі протиправного позбавлення власника його майна, недопустимість дій, які суперечать інтересам власника, можливість захисту зазначеного права становить зміст принципу недоторканності (непорушності) права власності.

За змістом положень ст.2 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Окрім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Виходячи із визначених кримінальним процесуальним законом завдань та призначення такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, накладення арешту є тимчасовим заходом, а майно на яке він накладений може бути повернуто його власнику, залежно від його процесуального статусу у кримінальному провадженні та потреб досудового розслідування.

Із долучених до клопотання відомостей слідує, що кримінальне провадження розслідується за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190, ч.3 ст.190 КК України стосовно обставин неправомірного заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 посадовими особами ПФ «НЬЮПООН», які неправомірно здійснили йому продаж указаного нежитлового приміщення.

Відповідно до ч.12 ст.100 КПК України спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства. У такому випадку річ зберігається до набрання рішенням суду законної сили.

Як вбачається з матеріалів клопотання, рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 липня 2013 року позов ОСОБА_7 задоволено: визнано недійсним свідоцтво від 7 листопада 2012 року про право власності ОСОБА_6 на приміщення дитячого кафе загальною площею 122 м2, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 на приміщення дитячого кафе; визнано за ОСОБА_7 право власності на приміщення кафе; виселено ОСОБА_6 зі спірного приміщення; вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 4 вересня 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_7 відмовлено.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 лютого 2014 року рішення апеляційного суду скасовано, рішення суду першої інстанції залишено в силі.
Зазначене рішення набрало законної сили.

Із досліджених матеріалів кримінального провадження №0000076 від 16.07.2015 слідує, що ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні не має процесуального статусу, не є особою, яка перевіряється органом досудового розслідування на причетність до вчинення кримінального правопорушення.
Відсутні і у матеріалах кримінального провадження відомості про необхідність проведення із указаним майном слідчих дій з моменту внесення відомостей по кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Зважаючи на наведені обставини, врахувавши позицію заявника, слідчого у кримінальному провадженні, який заперечив проти скасування арешту, слідчий суддя вважає, що підстава для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна відносно зазначеного майна, відпала.

Керуючись ст.ст. 110, 174 КПК України, слідчий суддя
постановив:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 24 березня 2017 року у кримінальному провадженні №0000076 на приміщенням дитячого кафе площею 122 кв.м, яке розташоване по АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя