Справа № 522/9784/21
Провадження по справі № 1-кп/522/1931/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
здійснивши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0000418 від 07.04.2021, №0000608 від 26.05.2021 на підставі обвинувальних актів стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця Донецької області, м. Слов`янськ, громадянина України, офіційно не одруженого, маючого середню освіту, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
адвоката обвинуваченого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

06.04.2021 року о 16:40 годині ОСОБА_3 , маючи злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна, знаходився в приміщенні магазину «Сільпо-Фуд», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Єврейська, 50/1, підшукуючи товар, яким можливо таємно заволодіти.
Прямуючи між рядами магазину, а саме в відділі алкогольних напоїв, він визначив предметом свого злочинного посягання пляшку коньяку «Арарат» об`ємом 0,5 л. та пляшку енергетичного слабоалкогольного напою «Revo» об`ємом 0,5 л., які перебували у власності ТОВ «Сільпо-Фуд».
Діючи з вказаною метою, з корисливих мотивів, ОСОБА_6 переконавшись в тому, що його дії носять таємний характер та не помітні для оточуючих, скориставшись тим, що охоронців магазину поруч не має, взяв з вітрини товар, а саме: пляшку коньяку у подарунковій упаковці «Арарат Наири 20 років» 40%, об`ємом 500 мл, вартістю 1699 гривень та пляшку енергетичного слабоалкогольного напою «Revo» об`ємом 500 мл. вартістю 33, 49 грн., належний ТОВ «Сільпо-Фуд».
Далі ОСОБА_3 , не розрахувавшись за товар, який мав при собі, пройшов касову зону та з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, направився до виходу з супермаркета, однак його було затримано працівником охорони, тим самим ОСОБА_3 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
Таким чином було попереджено спричинення матеріального збитку ТОВ «Сільпо Фуд», на загальну суму 1732, 49 грн.
Крім того, 17.05.2021, приблизно о 16:00 годині ОСОБА_3 , разом з невстановленою особою (матеріали стосовно якої, виділені в окреме провадження) перебували у Аптеці «Соціальна», розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська 41, де побачили товар а саме: підгузки Chocolino Night 36 шт., підгузки Huggies Elite Soft, суху молочну суміш Nutrilon- 2, 600 грамів та 1000 грамів, який належить ПП «Аптека Соціальна».
У цей час у ОСОБА_3 та у невстановленої особи, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а предметом свого посягання вони визначили майно, яке знаходиться в зазначеній аптеці.
Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви та розуміючи протиправність своїх дій, впевнившись в тому, що їх дії залишаться непоміченими, ОСОБА_3 взяв з торгових полиць вказані товари, а саме 1 упаковку підгузків Chocolino Night 36 шт. вартістю 157, 92 грн., 1 упаковку підгузків Huggies Elite Soft, вартістю 262,08 грн., а невстановлена особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, взяла одну упаковку сухої молочної суміші Nutrilon-2, 600 грамів вартістю 503,33 грн. та одну упаковку сухої молочної суміші Nutrilon-2 1000 грамів вартістю 389,17 грн., після чого ОСОБА_3 та вказана особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, покинули приміщення аптеки.
В результаті вчинення злочинних дій, ОСОБА_3 та невстановлена особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, спричинили ПП «Аптека Соціальна», майнову шкоду на загальну суму 1312,50 гривень.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та підтвердив обставини справи, викладені в обвинувальних актах. У вчинених злочинах щиро розкаявся та просив суд суворо його не карати, просив врахувати стан його здоров`я, а саме хворіє на туберкульоз та ВІЧ, має на утриманні 3 неповнолітніх дітей та має матір - інваліда 2 групи, пояснив, що викрав памперси та молочну суміш для своїх дітей у зв`язку із скрутним матеріальним становищем.
Представники потерпілих в судові засідання не з`явились, надавши заяви щодо розгляду обвинувальних актів стосовно ОСОБА_3 за їх відсутністю.
Крім того, в судовому засіданні дослідженні наступні письмові документи, а саме: лист начальника Лозівського РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» Харківської області від 10.11.2021, відповідно до якого вбачається, що ОСОБА_3 , який був засуджений 16.01.2020 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік, 01.07.2021 знятий з обліку Лозівського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області по закінченню іспитового строку згідно ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22.06.2021.
Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.
При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, інші докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України /в редакції КПК України 2012 року/.
Проте, відповідно до висновку, викладеному у постанові Верховного Суду у справі № 371/834/17 від 02.04.2019р., вбачається, що проведення судом першої інстанції скороченого судового розгляду на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України не виключає обов`язку суду надати правильну кваліфікацію дій обвинуваченого.
Відповідно до висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року в справі № 521/11693/16-к, щодо застосування ч. 3 ст. 349 КПК, вбачається, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак ця норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені ст. 91 КПК. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.
Проаналізувавши фактичні та юридичні обставини вчинення злочину обвинуваченим, суд дійшов до наступного.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.
Суд звертає увагу, що повторністю злочинів відповідно до ч. 1 ст. 32 КК України визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною Особливої частини КК України.
Відповідно до правових позицій Верховного Суду України, викладених в п. 7 Постанови Пленуму № 7 від 04.06.2010 р. «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», передбачене у відповідних статтях (частинах статей) Особливої частини Кримінального Кодексу вчинення злочину повторно або особою, яка раніше вчинила відповідний злочин, є кваліфікуючою ознакою певного злочину. Тому, якщо за вчинення попереднього злочину (кількох попередніх злочинів) особу не було засуджено, кожен із злочинів, які утворюють повторність, має бути предметом самостійної кримінально-правової оцінки.
Відповідно до відомостей з листа начальника Лозівського РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» Харківської області від 10.11.2021 року, вбачається, що ОСОБА_3 , який був засуджений 16.01.2020 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік, 01.07.2021 знятий з обліку Лозівського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області по закінченню іспитового строку згідно ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22.06.2021.
Відповідно до ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються у тому числі: особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового кримінального правопорушення і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом. Якщо строк додаткового покарання перевищує тривалість іспитового строку, особа визнається такою, що не має судимості, після відбуття цього додаткового покарання.
Враховуючи вищенаведене, кваліфікація дій ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України з кваліфікуючою ознакою «повторність» є помилковою, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_3 з ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.
Відповідно до п.8 ч.1 ст.129 Конституції однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення. Аналогічні положення містяться в ст.14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
У ч.2 ст.24 КПК гарантовано право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим кодексом.
25.07.2017р. ЄСПЛ постановив рішення у справі «Особа 4 проти України», яке набуло статусу остаточного 25.10.2017р.
Протоколом №7 до конвенції передбачено право кожного, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його вини або винесеного йому вироку (ст.2). Реалізація цього права, включаючи підстави, на яких воно може бути здійснене, регулюється законом.
Крім того, ч.2 ст.394 КПК України встановлює обмеження щодо можливості апеляційного оскарження судового рішення лише з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися та дослідження яких суд визнав недоцільним. Право на оскарження рішення суду з підстави неправильної кваліфікації дій КПК не обмежується. Тобто норми КПК не містять обмежень щодо оскарження в апеляційному порядку кримінально-правової кваліфікації дій, зокрема й у тих кримінальних провадженнях, в яких під час розгляду суд першої інстанції застосував ч.3 ст.349 КПК і визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. Такий висновок зробив ВС в постанові №756/5578/15-к від 27.02.2018р.
Враховуючи викладене, суд застосував ч. 3 ст. 349 КПК України при розгляді обвинувального акту стосовно ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю заперечення фактичних обставин, які ніким не оспорювались та дослідження яких визнано недоцільним, при цьому зміна кваліфікації дії обвинуваченого ОСОБА_3 з ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України на ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України не є фактичними обставинами у кримінальному провадженні.
Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, повністю доведена.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками:
-за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), якщо особа виконала всі дії, яка вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі;
- за ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та за попередньою змовою групою осіб.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий в порядку ст. 89 КК України.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність в обвинуваченого матері - інваліда 2 групи.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України,- не встановлено.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, оскільки, з урахуванням ступеню тяжкості вчинених злочинів та їх кількості, та з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який раніше не судимий в порядку ст. 89 КК України, має матір ОСОБА_7 - інваліда 2 групи, суд вважає, що виправлення підсудного можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства та що саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 .
Цивільний позов,- відсутній.
Судові витрати,- відсутні.
Питання речових доказів слід вирішити, керуючись правилами, викладеними ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 366, 367, 368, 369, 370, 371, 373, 374, 375, 376, 395, 532 КПК України /в редакції 2012 року/, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:
-за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України у виді арешту строком на 3 (три) місяці;
-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 70 КК України при призначенні покарання за сукупністю злочинів, шляхом повного поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 6 /шести/ місяців арешту.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.08.2021 до набрання рішення чинності,- залишити без змін, після чого скасувати.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбутого ОСОБА_3 основного покарання у виді позбавлення волі зарахувати строк його попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання, а саме з 18.08.2021 року до дня набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Речові докази по даному кримінальному провадженню:
-пляшка коньяку «Арарат» об`ємом 0,5 л. та пляшка енергетичного слабоалкогольного напою «Revo» об`ємом 0, 5 л., надані під зберігальну розписку представнику ТОВ «Сільпо-Фуд»,- вважати повернутими за належністю;
-СД-диск з відеозаписом з магазину ТОВ «СільпоФуд» зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.

Суддя Приморського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1 .
07.12.2021