Провадження №: 1-кп/752/355/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Голосіївського районного суду м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

під час проведення дистанційно в режимі відео конференції судового розгляду кримінального провадження № 0006811, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з освітою середньою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого за ч.3 ст. 187 КК України, раніше судимого:
02.02.2009 року Оболонським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, від відбування якого звільнений 09.04.2010 року умовно-достроково на невідбутий строк 7 місяців 11 днів;
23.03.2011 року Малинівським районним судом м. Одеси за ч.3 ст. 191 КК України, з застосування ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, від відбування кого звільнений 08.05.2014 року по відбуттю строку;
19.12.2018 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 187, ч.2 ст. 187 КК України, з застосуванням ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього майна;
05.02.2020 року Подільським районним судом м. Києва за ч.3 ст. 187 КК України, з застосуванням ч.4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців, з конфіскацією всього майна, що є його власністю
з участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ;

обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_10 , з якими відео зв`язок,

потерпілої ОСОБА_11

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_9 24.07.2017 року близько 17.10 годин, безперешкодно, шляхом вільного доступу, зайшов до адміністративного приміщення Київської філії ТОВ «Дайм Фінанс», що за адресою: м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 25, фінансово - господарська діяльність якого полягає у кредитуванні фізичних осіб.

Помітивши, що в приміщенні філії знаходиться лише одна особа, зокрема менеджер ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , який мав при собі пристрій для відстрілу гумових куль, вирішив вчинити розбійний напад з метою заволодіння чужим майном, із погрозою застосування фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я.

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, ОСОБА_9 підійшов до робочого місця менеджера з кредитування в особі громадянки ОСОБА_11 . Після чого, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, дістав з-під штанів предмет схожий на пістолет, який був попередньо пристосованим останнім як знаряддя вчинення злочину, канал ствола якого демонстративно направив у напрямку останньої, пред`явивши при цьому вимогу передачі грошових коштів з каси, тим самим викликавши у потерпілої ОСОБА_12 дійсне враження, що у разі не виконання його вимоги, дана погроза застосування предмета схожого на зброю, буде реалізована відносно неї, тобто застосував погрозу застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я.

В свою чергу, ОСОБА_11 , зважаючи на дії обвинуваченого, сприймаючи дану погрозу з боку ОСОБА_9 реально, побоюючись за своє життя та здоров`я та подальшого можливого застосування фізичного насильства відносно себе, дістала з сейфу грошові кошти в сумі 8120 грн., та поклавши їх до поліетиленового пакету, передала на вимогу ОСОБА_9 .

В подальшому, ОСОБА_9 , реалізувавши свій злочинний умисел до кінця, з метою уникнення свого затримання та безпечного залишення місця події, наказав громадянці ОСОБА_11 , не виходити з приміщення установи, при цьому сам покинув місце вчинення злочину, тим самим своїми умисними, протиправними діями, спричинив Київській філії ТОВ «Лайм Фінанс» в особі керівника ОСОБА_13 , матеріального збитку на суму 8120 грн.

Тобто, ОСОБА_9 визнається винним за ч.1 ст. 187 КК України, - напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Обвинувачений ОСОБА_9 визнав себе винним, однак відмітив, що його дії отримали невірну правову кваліфікацію, оскільки відсутня кваліфікуюча ознака проникнення. Пояснив, що в дійсності помітив вивіску про можливість взяти кредит, та вирішив отримати з цього приводу інформацію. Коли через двері, безперешкодно зайшов в приміщення, побачив, що там лише одна дівчина, та вирішив цим скористатися, щоб вчинити розбій та взяти гроші. Мав при собі шумовий пістолет, який витягнув та, перезарядивши затвором, продемонстрував дівчині, запропонувавши віддати гроші. Пригадує, що сказав: «дай гроші і ніхто не постраждає». Дівчина витягнула гроші, звідки уже не пригадує, поклала в його пакет і він пішов. Зрозумів, що дівчина, яка помітила в його руках пістолет в якому перетягнув затвор, сприйняла його погрози реально. Намір вчинити розбійний напад виник уже коли перебував в приміщенні, вхід в який був вільний, охорона відсутня. Пістолет носив при собі, оскільки сам з м. Одеса, в м. Києві перебував проїздом, місто тривожне, а тому пістолет потрібен був для можливого самозахисту. Пакет також виявився у нього випадково. Пістолет на дівчину не направляв, а лише продемонстрував, при цьому перетягнув затвор, бо коли це зробив був досить чіткий звук, на який реагують. Щодо нього є вироки Шевченківського районного суду м. Києва від 2019 року та Подільського районного суду м. Києва, які набрали законної сили.

Крім визнавальних показань обвинуваченого ОСОБА_9 , стороною обвинувачення надано достатньо належних, допустимих та безсумнівно переконливих доказів, що підтверджують винність обвинуваченого у вчинені злочину поза розумним сумнівом, однак саме в обсязі обвинувачення, який суд вважає доведеним.

Так, потерпіла ОСОБА_11 в своїх показаннях відмітила, що в липні 2017 році працювала менеджером в макрофінансовій організації, яка займалася питаннями кредитування, офіс якої знаходився на проспекті Академіка Глушкова, 25, в м. Києві, та мала доступ до готівки. Чітко та детально пам`ятає, що саме обвинувачений в один з днів липня 2017 року зайшов до них у приміщення філії, дістав пістолет, яким пригрозив та потребував гроші. Вона, злякавшись, та сприйнявши погрозу застосувати пістолет реально, витягнула з сейфа гроші та передала обвинуваченому поклавши в його пакет. Пригадує, що обвинувачений дістав пістолет та направив на неї, пригрозив застосуванням. Коли він вийшов з грошима, натиснула тривожну кнопку. Обвинувачений фізичне насильство не застосовував, лише погрожував пістолетом, можливість застосування якого, зважаючи на поведінку ОСОБА_9 , сприйняла реально та злякалася.

Крім показань потерпілої, винність обвинуваченого у вчиненні злочину поза розумним сумнівів, підтверджується іншими доказами наданими стороною обвинувачення та дослідженими судом, зокрема:

протоколом огляду місця події, в якому зафіксовано про вилучення в приміщенні по проспекту Ак. Глушкова, 25 слідів пальців рук, і фото таблицями та схемою в додаток до нього;
висновком дактилоскопічної експерта № 8-1/3882, в якому відмічено, що частина слідів пальців рук, виявлених під час ОМП по проспекту Ак. Глушкова,25, придатні для ідентифікації, а частина непридатні;
актом інвентаризації від 24.07.2017 року, Київської філії ТОВ «Лайм-фінанс», в якому відмічено про відсутність в касі 8120 грн.;
протоколом огляду відеозапису з камер спостереження з фото таблицями зображень та диском з відеозаписом, який був переглянутий під час судового розгляду, на якому зафіксована момент вчинення розбійного нападу обвинуваченим та його дії;
протоколом пред`явлення осіб для впізнання, в якому відображено, що потерпіла ОСОБА_14 серед фото інших осіб, впізнала саме фото з зображенням ОСОБА_9 , який вчинив розбійний напад на неї;

протоколом пред`явлення осіб для впізнання, в якому відображено, що свідок ОСОБА_15 серед фото інших осіб, впізнала саме фото з зображенням ОСОБА_9 , який вчинив розбійний напад.

Вищезазначені докази суд вважає належними, допустимими та в сукупності достатніми для визнання обвинуваченого винуватими, у вчиненні злочину поза розумним сумнівом.

В той же час, за результатами судового розгляду, керуючись вимогами ст. 337 КПК України, враховуючи правові позиції викладені в рішеннях Великої палати Верховного Суду, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд прийшов до висновку про необхідність вийти за межі висунутого ОСОБА_9 обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті та перекваліфікувати його дії з ч.3 ст. 187 КК України на ч.1 ст. 187 КК України, в зв`язку з не підтвердженням наявності кваліфікуючої ознаки проникнення у приміщення, оскільки це не погіршує становище обвинуваченого, а навпаки. До такого висновку суд прийшов з наступних підстав.

Так, як видно з формулювання обвинувачення ОСОБА_9 24.07.2017 року близько 17.05 год., перебуваючи по проспекту Академіка Глушкова, 25, в м. Києві біля відділення Київської філії ТОВ «Лайм Фінанс», фінансово - господарська діяльність якого полягає у кредитуванні фізичних осіб, та зберігаючи при собі пристрій для відстрілу гумових куль, вирішив вчинити розбійний напад з метою заволодіння чужим майном, із погрозою застосування фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я, поєднаного із проникненням у приміщення вищевказаного товариства.

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, ОСОБА_9 , близько 17.10 годин зайшов до адміністративного приміщення Київської філії ТОВ «Дайм Фінанс», що за адресою: м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 25, тим самим незаконно проникнувши до нього. Далі, ОСОБА_9 , одразу підійшов до робочого місця менеджера з кредитування в особі громадянки ОСОБА_11 . Після чого, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, дістав з-під штанів предмет схожий на пістолет, який був попередньо пристосованим останнім як знаряддя вчинення злочину, канал ствола якого демонстративно направив у напрямку останньої, пред`явивши при цьому вимогу передачі грошових коштів з каси, тим самим викликавши у потерпілої ОСОБА_12 дійсне враження, що у разі не виконання його вимоги, дана погроза застосування предмета схожого на зброю, буде реалізована відносно неї, тобто застосував погрозу застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я.

В свою чергу, ОСОБА_11 , зважаючи на дії обвинуваченого, сприймаючи дану погрозу з боку ОСОБА_9 реально, побоюючись за своє життя та здоров`я та подальшого можливого застосування фізичного насильства відносно себе, дістала з сейфу грошові кошти в сумі 8120 грн., та поклавши їх до поліетиленового пакету, передала їх на вимогу ОСОБА_9 .

Вищезазначені дії ОСОБА_9 отримали правову кваліфікацію за ч.3 ст. 187 КК України, - напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний із проникненням у приміщення.
Так, ВП ВС, за результатами розгляду провадження № 569/1111/16к, зробила висновок: «проникнення як кваліфікуюча ознака розбою передбачає, що особа потрапила в житло, інше приміщення чи сховище незаконно, тобто за відсутності права перебувати в місці, де знаходиться майно (всупереч волі законного володільця, шляхом обману, за відсутності визначених законом підстав чи на порушення встановленого законом порядку). При цьому незаконність проникнення стосується самого факту потрапляння до житла, іншого приміщення чи сховища або перебування в ньому. Спосіб проникнення (застосування фізичних чи інтелектуальних зусиль) принципового значення для встановлення кваліфікуючої ознаки «проникнення» не має.

При цьому вирішальне значення мають режим доступу (вільний/обмежений) та наявність в особи умислу на незаконне входження (потрапляння) до приміщення або незаконне перебування в ньому з метою заволодіння чужим майном.

Обґрунтовуючи таку правову позицію, ВП ВС вказала на те, що наявність режиму вільного доступу свідчить про законність входження (потрапляння) особи у відповідне приміщення та правомірне її перебування там. Отже виключається інкримінування кваліфікуючої ознаки «проникнення», навіть якщо особа потрапила в приміщення з умислом заволодіти чужим майном.

Враховуючи вищевикладене та аналізуючи досліджені судом докази, колегія суддів прийшла до висновку, що під час судового розгляду стороною обвинувачення в розпорядження суду не було надано достатніх та переконливих доказів, які би підтверджували наявність в діях ОСОБА_9 «проникнення», як кваліфікуючої ознаки розбою.

Так обвинувачений в своїх показаннях відмітив, що в приміщення філії зайшов з метою з`ясувати умови можливості отримати кредит, а намір вчинити розбійний напад у нього виник коли він помітив, що в приміщенні лише одна особа. Більше того, як відмічав обвинувачений та потерпіла, доступ у приміщення філії був вільний, без будь яких обмежень та заборон.

Доказів, які би могли спростувати зазначені обставини, та підтвердити що обвинувачений проник в приміщення філії незаконно, тобто за відсутності права там перебувати, зокрема всупереч волі законного володільця, шляхом обману, за відсутності визначених законом підстав чи на порушення встановлених законом порядку, стороною обвинувачення в розпорядження суду не надано.

А тому, сам факт заходження до адміністративного приміщення Київської філії ТОВ «Дайм Фінанс», що за адресою: м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 25, доступ до якого не був обмежений, не є свідченням незаконного проникнення до нього, як відображено в обвинувальному акті.

Водночас, суд відмічає, що по суті, судом було встановлено, що обвинувачений шляхом вільного доступу до певного приміщення вчинив дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, що зберігалося в місці з обмеженим доступом без фізичного входу до нього, зокрема в сейфі, і шляхом застосування психічного примусу до потерпілої, яка мала такий доступ, передати йому гроші, які зберігалися в місці з обмеженим доступом, застосовуючи при цьому предмет, схожий на пістолет, тобто поєднуючи свої дії з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, тобто за вказаних обставин здійснив опосередковане проникнення до сховища, тобто сейфа.

Однак, зміст обвинувачення та правова кваліфікація дій обвинуваченого, не містить посилання на проникнення у сховище (сейф), і це не було предметом доведення прокурором під час судового розгляду, а тому суд, керуючись принципом диспозитивності, навіть встановивши зазначену ознаку, позбавлений можливості самостійно її визначати, оскільки обвинувачений від такого обвинувачення не захищався.

Більше того, в ході судового розгляду було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 по суті є особою, яка раніше вчиняла розбій, що підтверджено вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 19.12.2018 року, що є кваліфікуючою ознакою ч.2 ст. 187 КК України, однак, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація дій обвинуваченого не містить посилання на вищезазначену ознаку, а суд, керуючись визначеним ст. 26 КПК України, принципом диспозитивності також позбавлений можливості визначати її самостійно, що по суті є прямим обов`язком сторони обвинувачення.

За вищевказаних обставин колегія суддів прийшла до висновку про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 , з ч.3 ст. 187 КК України, саме на ч.1 ст. 187 КК України, виключивши з обвинувачення ОСОБА_9 посилання на існування кваліфікуючої ознаки «проникнення у приміщення».

При призначенні покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, яка зазначена в обвинувальному акті та підтверджена судом.
Обставиною, що обтяжує покарання, є рецидив злочину.
За результатами судового розгляду суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі.
В той же час, ураховуючи, що обвинувачений вчинив злочини до постановлення попереднього вироку від 05.02.2020 року Подільського районного суду м. Києва, яким його визнано винним та засуджено за ч.3 ст. 187 КК України, з застосуванням ч.4 ст. ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років 6 місяців з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, - остаточне покарання ОСОБА_9 визначити за правилами ст. 70 ч.4 КК України.

Відповідно до вимог ст. 72 КК України, строк відбуття покарання ОСОБА_9 рахувати з 05 лютого 2020 року, тобто дати зазначеної у вироку Подільського районного суду м. Києва від 05.02.2020 року, яким також зараховано період, який обвинувачений відбув за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 19 грудня 2018 року.
Стягнути з ОСОБА_16 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.
Питання щодо речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

ОСОБА_6 визнати винуватим та призначити покарання за ч.1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.
Керуючись вимогами ч.4 ст. 70 КК України, ураховуючи що ОСОБА_9 вчинив злочини до постановлення попереднього вироку від 05.02.2020 року Подільського районного суду м. Києва, яким його визнано винним та засуджено за ч.3 ст. 187 КК України, з застосуванням ч.4 ст. ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років 6 місяців з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, - за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_9 визначити у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Відповідно до вимог ст. 72 КК України, строк відбуття покарання ОСОБА_9 рахувати з 05 лютого 2020 року, тобто дати зазначеної у вироку Подільського районного суду м. Києва від 05.02.2020 року, яким також зараховано період, який обвинувачений відбув за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 19 грудня 2018 року.
Речові докази: СД-диск на якому міститься відеозапис камер відео спостереження кредитної установи ТОВ «Лайм Фінанс», зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 692 грн.09 коп.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити ( в даному випадку направити) обвинуваченому та прокурору.
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судді _________ _____________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3