УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2021 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001328 від 04.11.2021 відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Подільськ, Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1.Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування поданого клопотання.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 04 листопада 2021 року близько 17 годині 25 хвилин водій ОСОБА_5 грубо порушив пункти: 1.5.; 2.3. (б); 12.1; 12.3; 18.1 «Правил дорожнього руху» України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, які зобов`язують водія:
п.1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п. 2.3 - «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».
п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».
п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»
Так, в зазначений день та час, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «OPEL ASTRA», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухався в темний час доби, по асфальтованому дорожньому покриттю проїзної частини Адміральського проспекту міста Одеса збоку вулиці Краснова в напрямку вулиці Суднобудівна на освітленій вуличним ліхтарним освітленням прямій рівній ділянці горизонтального профілю, де організовано двосторонній рух, по дві смуги для руху у кожному напрямку, які поділені між собою газоном, у другій смузі свого напрямку руху.
Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаком 5.35.2, а також дорожньою розміткою 1.14.1 (зебра), перед перехрестям з вулицею Геранієва, вкрай уважним не був, не стежив за дорожньою обстановкою і відповідно не відреагував на її зміну, у вигляді появи на нерегульованому пішохідному переході двох пішоходів, а проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховував на їх відвернення, маючи об`єктивну можливість спостерігати попереду себе нерегульований пішохідний перехід, позначений дорожніми знаками і розміткою, а також пішоходів на ньому, не вжив своєчасно заходів до зниження швидкості аж до зупинки керованого ним автомобіля, не дав дорогу пішоходам ОСОБА_7 та ОСОБА_8 які перетинали проїзну частину по вказаному переходу зліва направо відносно руху автомобіля «OPEL ASTRA», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , продовжив рух, виїхав на пішохідний перехід, де у межах дорожньої розмітки «зебра» передньою частиною кузова керованого ним автомобіля скоїв наїзд на пішоходів.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 від отриманих травм загинула на місці ДТП, а ОСОБА_8 із отриманими тілесними ушкодженнями госпіталізований до КНП «МКЛ №1».
Допущені водієм ОСОБА_5 порушення вимог 1.5.; 2.3. (б); 12.1; 12.3; 18.1 «Правил дорожнього руху» України знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді загибелі пішохода ОСОБА_7 , 2006 року народження.
За вказаним фактом дорожньо-транспортної пригоди 04.11.2021 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001328 від 04.11.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.
Окрім того, 05.11.2021 надійшла заява від ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_3 про те, що 04.11.2021 близько 17:25 у місті Одеса, по проспекту Адміральський, біля буд. № 29 автомобіль «OPEL ASTRA», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням невстановленого водія, здійснив наїзд на її доньку - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які перетинали проїзну частину по пішохідному переходу, після чого на місці ДТП не залишився, не надав ніякої допомоги потерпілому, не викликав поліцію та зник з місця пригоди.
За вказаним фактом 05.11.2021 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001329 від 05.11.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України, а саме: завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, якщо той, хто залишив без допомоги, мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.
05.11.2021 матеріали досудових розслідувань №0001328 від 04.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та №0001329 від 05.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України відповідно до ч. 1 ст. 217 КПК України об`єднано в одне кримінальне провадження, присвоївши загальний №0001328.
У вчинені кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З урахуванням наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а також беручи до уваги неможливість запобігання вищезазначеним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, орган досудового розслідування звертається до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
2.Позиції учасників судового засідання.
Прокурор в судовому засіданні вимоги поданого клопотання підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити.
Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання, зазначивши, що ОСОБА_5 не буде укриватись від орану досудового розслідування та суду, має на меті відшкодувати збитки завдані потерпілій. У зв`язку з чим, просила застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Підозрюваний в судовому засіданні з підозрою погодився та пояснив, що вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнає повністю, з місця ДТП після скоєння злочину поїхав оскільки перебував у шоковому стані. Стосовно клопотання про застосування запобіжного заходу просив призначити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, бо не буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, та буде проживати за адресою постійного місця мешкання.
3. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
4. Висновки слідчого судді.
Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.
4.1. Обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
08.11.2021 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру, шляхом направлення такого за адресою реєстрації та мешкання ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.
Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України підтверджується: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 04.11.2021 року, яким зафіксовані відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 05.11.2021 року, відповідно до якого автомобіль марки «Opel Astra» на великій швидкості змінював полоси руху, одразу ж після чого здійснив наїзд на пішохода, та зменшивши швидкість руху поїхав з місця ДТП; рапортом від 08.11.2021 року щодо встановлення місця знаходження ОСОБА_5 ; протоколом огляду документів від 05.11.2021 року, відповідно до якого оглянуті речі вилучені під час проведення обшуку автомобіля «Opel Astra»; рапортом щодо встановлення місця знаходження ОСОБА_5 ; та матеріалами справи в сукупності.
Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, а також приймаючи до уваги п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011 року, згідно якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Разом з тим, в рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.
4.2. Обставини, які свідчать про наявність/відсутність в рамках даного кримінального провадження ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
При розгляді клопотанні сторони обвинувачення, слідчий суддя бере до уваги те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке призвело до загибелі людини, життя та здоров`я якої визнаються найвищою соціальною цінністю.
Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.
Слідчий суддя приходить до переконання існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, з огляду на наступне.
Слідчий суддя, враховує обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення.
Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).
Розглядаючи ризик переховування підозрюваного в контексті практики Європейського суду з прав людини, слід звернути увагу на суспільно-небезпечний характер такого кримінального правопорушення та його наслідки, а також на характеризуючі дані підозрюваного, який не одружений, дітей на утриманні немає, не працевлаштований.
Ризик переховування обґрунтовує ще й те, що підозрюваний залишив місце дорожньо-транспортної пригоди одразу після вчинення кримінального правопорушення, та одразу ж почав вживати заходи для переховування від органів досудового розслідування, задля запобігання можливого настання кримінальної відповідальності. Підозрюваний перебував у розшуку та був затриманий 09.11.2021 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси.
Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
В судовому засідання встановлено, що на даний час органом досудового розслідування не завершено проведення всіх слідчих (розшукових) дій в рамках кримінального провадження, та враховуючи поведінку підозрюваного, яка виражалась в тому, що після ДТП останній залишив автомобіль «Opel Astra» в іншому місці та вимкнув належний йому мобільний телефон, з метою приховування злочину, ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконний вплив на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні..
Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює наступну процедуру отримання показань від потерпілих та свідків, у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).
Таким чином, такий ризик як вплив на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілого, а також свідків, та дослідження їх судом.
Враховуючи факт того, що підозрюваний залишив місце вчинення кримінального правопорушення, не надавав допомогу потерпілій, а також те, що при ознайомлені з матеріалами кримінального провадження останньому стануть відомі анкетні дані потерпілої та свідків, які в подальшому, будуть допитуватися безпосередньо судом, у випадку направлення обвинувального акту до суду, підозрюваний може здійснювати вплив на потерпілу та свідків, схиляючи їх до надання неправдивих показань, з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Ризик, передбачений п.4 ч. 1 ст. 177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
В судовому засіданні встановлено, що підозрюваний вже перешкоджав кримінальному провадженню, шляхом переховування від органів досудового розслідування, змінюючи номера мобільних телефонів та залишивши відоме місце проживання, залишивши автомобіль за іншою адресою, а тому на даний час встановлено існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню.
Ризик, передбачений п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Слідчий суддя зазначає, що підозрюваний залишив місце пригоди, не надав допомогу потерпілій, яку своїми діями поставив у небезпечний стан, про дорожньо-транспортну пригоду не повідомив, що також має ознаки кримінального правопорушення, а також притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП за кваліфікуючою ознакою порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.
З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що в судовому засіданні встановлено існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.
4.3. Обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути альтернативні заходи забезпечення явки особи до суду (Idalov v. Russia (Ідалов проти Росії). Це положення проголошує не тільки право на «розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження», але також встановлює, що «звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання» (Khudoyorov v. Russia (Худойоров проти Росії); Lelievre v. Belgium (Лельевр проти Бельгії); Shabani v. Switzerland (Шабані проти Швейцарії).
Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_5 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді застави, домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.
З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України, суспільно-небезпечний характер вказаного кримінального правопорушення та його тяжкі наслідки, а також те, що підозрюваний вже переховувався від органу досудового розслідування, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, можливо лише шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.
На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення є обґрунтованим, а відповідний запобіжний захід достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини;
З урахуванням викладеного, враховуючи, що кримінальне правопорушення призвело до загибелі людини, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Керуючись ч. 2 ст. 376 ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001328 від 04.11.2021 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 (шістдесят) днів, до 07.01.2022 року.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1