Справа № 143/1423/19
Провадження №11-кп/801/1358/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю за участю учасників кримінального провадження
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_10

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000246 від 25.05.2019,
за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Погребищенського районного суду Вінницької області від 05 жовтня 2021 року, яким:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гопчиця Погребищенського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, працюючого слюсарем-ремонтником на консервному заводі ФГ «Дружба-Л», раніше не судимого,
-визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Погребищенського районного суду Вінницької області від 05 жовтня 2021 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Також судовим рішенням вирішені питання щодо стягнення понесених процесуальних витрат, долю речових доказів та скасування накладеного на них арешту.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено частково.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 32770 (тридцять дві тисячі сімсот сімдесят) грн. матеріальних витрат на поховання, 500000 (п`ятсот тисяч) грн. моральної шкоди та витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 5160 (п`ять тисяч сто шістдесят) грн.
В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_9 відмовлено.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 задовольнити частково.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 35293,79 (тридцять п`ять тисяч двісті дев`яносто три) грн. 79 коп. матеріальних витрат на лікування, 200000 (двісті тисяч) грн. моральної шкоди та витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 22250 (двадцять дві тисячі двісті п`ятдесят) грн. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_11 відмовлено.

Згідно вироку, судом першої інстанції встановлено, що 26.05.2019 приблизно о 19 год. 40 хв. водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «Skoda Oktavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Прирічній в с. Старостинці Погребищенського району Вінницької області в напрямку міста Погребище, на заокругленні проїзної частини праворуч, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб забезпечити контрольований рух автомобіля в межах смуги руху, внаслідок чого здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення із автомобілем «Audi 80», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 , який рухався в зустрічному напрямку.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди два пасажира автомобіля «Skoda Oktavia» ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а також водій ОСОБА_11 отримали тілесні ушкодження та були госпіталізовані.
ОСОБА_12 внаслідок отриманих травм померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в Погребищенській центральній районній лікарні. Згідно з висновком судово-медичного експерта №85 від 28.06.2019, при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_12 виявлено сполучну травму голови, грудної клітки, правого стегна: садна та гематома в лівій скроневій ділянці, перелом лівої скроневої кістки з переходом на кістки основи черепа, крововиливи під оболонки та в речовину головного мозку, тупа травма грудної клітки (перелом ІІ-ІХ-го ребер зліва, забій лівої легені, пневмоторакс), відкритий перелом правої стегнової кістки, синці та садна на обличчі, грудній клітці, кінцівках. Ушкодження у ОСОБА_12 виникли від дії тупих предметів, 26.05.19, можливо, за обставин дорожньо-транспортної пригоди, як зазначено в обставинах справи в ухвалі про призначення експертизи. Вказана сполучна травма викликала загрозливе для життя явище глибоку кому, є тяжким тілесним ушкодженням за ознакою небезпеки для життя в момент її заподіяння (п. 2.1.3а «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995). Смерть ОСОБА_12 настала від сполучної травми голови, грудної клітки, правого стегна, що супроводжувалась глибокою церебральною комою та ускладнилась набряком і дислокацією головного мозку. Між вказаною сполучною травмою та смертю ОСОБА_12 є прямий причинний зв`язок.
Відповідно до висновку експерта №1195/1297 від 20.11.2019, у ОСОБА_13 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді комбінованої травми: черепно-мозкова травма множинні переломи кісток основи та склепіння черепа і лицевого скелету (лобної кістки по задній стінці лобної пазухи і верхньої стінки правої орбіти, медіальної стінки правої орбіти, передньої стінки правої верхньощелепної пазухи), забій головного мозку, пневмоенцефалія (наявність повітря в порожнині черепа), набряк головного мозку, гематоми повік, параорбітальні гематоми; закрита травма грудної клітки забій обох легень, двобічний травматичний пневмоніт, лівобічний травматичний пневмоторакс; закритий уламковий перелом правої стегнової кістки в нижній третині зі зміщенням; рвані рани правої гомілки, лівого передпліччя; множинні садна обличчя і грудної клітки; опік рогівки та кон`юнктиви обох очей 4-го ступеню. Дані тілесні ушкодження у ОСОБА_13 виникли від травматичної дії тупого твердого предмету (предметів) за механізмом ударів та тертя, та в наслідок дії на ділянку очей термічного чи хімічного факторів та по давності утворення відповідають строку події, вказаному в ухвалі про призначення судово-медичної експертизи 26.05.2019, за ступенем тяжкості належать: черепно-мозкова травма множинні переломи кісток основи склепіння черепа і лицевого скелету, забій головного мозку, пневмоенцефалія, набряк головного мозку, гематоми повік, параорбітальні гематоми до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки черепно-мозкова з переломами кісток склепіння і основи черепа являлась небезпечною для життя в момент заподіяння (п. 2.1.3б «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» 1995р.); закрита травма грудної клітки забій обох легень, двобічний травматичний пневмоніт, лівобічний травматичний пневмоторакс; закритий уламковий перелом правої стегнової кістки в нижній третині зі зміщенням, опік рогівки та кон`юнктиви обох очей 4-го ступеню до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки за своїм характером такі, що потягли за собою тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я (п. 2.2.1в «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» 1995р.); рвані рани правої гомілки, лівого передпліччя, множинні садна обличчя і грудної клітки до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» 1995р.).
У ОСОБА_11 , відповідно до висновку експерта №1149/1237/1269 від 28.11.2019, виявлено об`єктивні ознаки тілесних ушкоджень: політравма закрита травма грудної клітки, множинні переломи ребер та тіла груднини, двобічний гемоторакс (наявність крові в плевральних порожнинах), забій серця; множинні садна тіла, яка за ступенем тяжкості належить до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як така, що не являється небезпечною для життя в момент нанесення та за своїм характером спричинила тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я (п. 2.2.2. «правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р.), виникла від тупого предмета (предметів), давністю утворення, можливо в термін, вказаний в ухвалі про призначення експертизи 26.05.2019.
Згідно з висновком експерта комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи №4828/4829/5490/19-21 від 09.09.2019, в даній дорожній ситуації технічна можливість у водія автомобіля «Skoda Oktavia», д. н. з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 попередити дану дорожньо-транспортну пригоду полягала у виконанні ним технічних норм вимог пунктів 11.1, 11.3, 10.1, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, а від дій водія автомобіля «Audi 80» , д. н. з. НОМЕР_2 , ОСОБА_11 не залежала.
У даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди стала невідповідність дій водія автомобіля «Skoda Oktavia», д. н. з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 технічним нормам вимог пунктів 11.1, 11.3, 10.1, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.
За викладених обставин, водій автомобіля «Skoda Oktavia», д. н. з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 порушив вимоги пунктів 10.1, 11.1, 11.3, 13.1, 13.3 ПДР України, а саме:
-10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
-11.1 Кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними;
-11.3 На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу;
-13.1 водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу;
-13.3 Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеку для дорожнього руху.
Такі дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок Погребищенського районного суду Вінницької області від 05 жовтня 2021 року скасувати, а провадження закрити в зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_7 .
В доводах апеляційної скарги посилається на те, що висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду. Зокрема, незважаючи на задоволення судом клопотання сторони захисту у підготовчому судовому засіданні про витребування з Генеральної прокуратури повних відомостей у даному кримінальному провадженні, запитувані відомості судом витребувані не були, стороні захисту не надані, тому фактично докази на предмет належності та допустимості не досліджувались.
Окрім того, захисник вважає безпідставним посилання суду на перебування ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння, оскільки відповідно до протоколу отримання біологічних зразків ОСОБА_7 . 26 травня 2019 року слідчим Погребищенського ВП ОСОБА_14 , на підставі постанови прокурора ОСОБА_15 від 26 травня 2019 року було відібрано зразки крові у ОСОБА_7 , в той час як в постанові від 26 травня 2019 року про призначення групи слідчих зазначена слідчий ОСОБА_14 . Проте, відповідно до витягу з ЄРДР, який є в матеріалах кримінального провадження, слідчий ОСОБА_14 , не значиться як особа, що здійснює досудове розслідування, тобто слідчий Варнава не був особою, уповноваженою у відповідності до закону на проведення досудового розслідування по цій справі.

Крім цього, в матеріалах кримінального провадження є в наявності постанова про призначення групи прокурорів від 27 травня 2019 року, в той час коли прокурор ОСОБА_15 виніс постанову про відібрання біологічних зразків у ОСОБА_7 26 травня 2019 року, тобто за день до його призначення, також будучи не уповноваженою особою, отже права виносити такі постанови не мав.

Крім цього, у вказаному протоколі понятою зазначена ОСОБА_16 , яка в цьому ж протоколі вказана як спеціаліст, який відбирав зразки крові, то вона все ж таки спеціаліст раз проводила медичні маніпуляції, отже понятою бути не може, таким чином другий понятий був відсутній, а законом передбачено не менше двох. Відібрані зразки крові ОСОБА_7 в подальшому були використані для проведення судової експертизи з питання наявності алкоголю в його крові. Захист звертає увагу на те, що у відповідності до норм ч.ч. 1, 3 ст. 245 КПК України у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею, тобто, біологічні зразки відбираються уповноваженими особами на підставі ухвали суду. Таким чином на переконання захисту зразки крові ОСОБА_17 відібрані не уповноваженими особами в присутності одного понятого, без ухвали слідчого судді, а тому на думку захисника Висновок експерта №1619 від 10 червня 2019 року щодо наявності в крові ОСОБА_7 етилового спирту не є належним та допустимим доказом.

Також захист вважає, що не може бути належним та допустимим доказом висновок судово-медичної експертизи по потерпілій ОСОБА_12 , який проводився хоча і на підставі ухвали слідчого-судді, проте за результатами розгляду клопотання заступника начальника CB Погребищенського ВП ОСОБА_18 , який відповідно до витягу з ЄРДР, не значиться як особа, що здійснює досудове розслідування, тобто не є уповноваженою особою, яка здійснює досудове розслідування та має право звертатись з таким клопотанням.

Окрім того захисник стверджує, що Відповідно до висновку експерта від 09.09.2019 року №4828/4829/5487/5490/19-21, технічна можливість у водія ОСОБА_7 попередити дане ДТП заключались у виконанні ним технічних норм вимог п. 111,11.3,10.1,13.1,13.3 ПДР України, а від дій водія ОСОБА_11 не залежала. Таким чином на його думку з вказаного висновку не зрозуміло, чи мав водій ОСОБА_11 технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем під керуванням водія ОСОБА_7 , оскільки фактично відповіді на зазначене вище питання слідчого експерт не дав. Також залишились поза увагою експерта та не з`ясовані питання як були розташовані ТЗ відносно проїзної частини в момент зіткнення , не з`ясовано момент виникнення небезпеки для руху, (виїзд на полосу зустрічного руху Мусанови чи інші обставини), з`ясування яких має суттєве значення по справі, оскільки наявність чи відсутність в діях кожного із водіїв складу злочину, передбаченого відповідними частинами ст.286 КК, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням кожного з них та наслідками, що настали. У зв`язку з цим захисник також вважає, що судом було безпідставно відхилено клопотання сторони захисту про виклик для допиту в судовому засіданні головного судового експерта Вінницького відділення КНДICE ОСОБА_19 . Крім цього, вихідні дані для вказаного експертного дослідження взяті в тому числі із пояснення ОСОБА_7 , яке у відповідності до ч.5 ст. 84 КПК не є належним доказом, тому вказаний висновок є неналежним доказом. Таким чином в основу обвинувачення та оскаржуваного вироку якого покладено три експертні висновки, які на думку захисника повинні бути визнані судом неналежними доказами.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали подану захисником апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні, посилаючись на викладені у ній доводи.
Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів, а тому просив оскаржуваний вирок залишити без змін.
Потерпіла ОСОБА_20 та її представник ОСОБА_10 також заперечили проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого та просили залишити її без задоволення.
Потерпілий ОСОБА_11 та його представник ОСОБА_21 , а також представник потерпілого ОСОБА_13 - ОСОБА_22 повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, проте в судове засідання не з`явилися та не повідомили суд про причини своєї неявки, прокурор, обвинувачений та його захисник, потерпіла та її представник не заперечували проти судового розгляду у відсутність інших потерпілих та їх представників, тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України КПК України судовий розгляд відбувся у їх відсутність.
Письмових заперечень на апеляційну скаргу від інших учасників кримінального провадження до суду не надходило.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Крім того, при призначенні покарання суд повинен суворо дотримуватися вимог ст.65 КК України відносно загальних засад призначення цього покарання у відповідності до положень Загальної частини Кримінального кодексу України.
На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону місцевим судом було дотримано повністю.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Проте, з таким клопотанням учасники судового провадження до суду апеляційної інстанції не зверталися.

На переконання колегії суддів апеляційного суду та як убачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження, вірно кваліфікував дії обвинуваченого і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286КК України.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з доводами апеляційної скарги захисника обвинуваченого про наявність на його думку підстав для скасування вироку та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_7 .
Зокрема, колегія суддів переконана, що не відповідають встановленим судом першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження твердження захисника про те, що висновки суду щодо винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Так, не дивлячись на те, що обвинувачений ОСОБА_7 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, надавши суду покази з приводу події ДТП що сталася 26.05.2019, при цьому особисто вказав про те що у той день, перебуваючи на рибалці він з ОСОБА_23 та кумами пили пиво, а коли пиво закінчилося він дістав із машини пляшку коняку, яку вони також розпили, випивши приблизно по 2-3 чарки. Дорогою додому він рухався приблизно із швидкістю 70 км/год по своїй смузі, виїжджаючи на середину дороги лише для того, щоб об`їхати ями, та відразу повертався у свою смугу. Оскільки видимість на повороті відсутня, зустрічний автомобіль він побачив в останню мить, а тому, не маючи можливості повернути праворуч, він повернув у ліво. Від удару його кинуло на паркан.
Разом з тим, такі покази ОСОБА_7 є неповними та суперечать іншим матеріалам кримінального провадження, а його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні за ч. 2 ст. 286 КК України повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, зокрема підтверджується показами потерпілих та свідків, а також зібраними в ході досудового розслідування та судового провадження та дослідженими в судовому засіданні матеріалами даного кримінального провадження, зокрема висновками комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи, висновками судово-медичних експертиз та хіміко-токсилогічної експертизи, які в сукупності та в достатній мірі підтверджують винуватість ОСОБА_7 у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких суди встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Колегія суддів апеляційного суду переконана, що суд першої інстанції дійшов цілком правильного та обґрунтованого висновку про те, що досліджені судом та викладені ним у судовому рішенні докази, які підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 є належними та допустимими, отриманими у рамках закону, оскільки всі вони стосуються обставин скоєного злочину і мають значення для кримінального провадження; та допустимими, оскільки не встановлено порушень норм кримінально-процесуального закону під час їх збирання, а щодо їх достовірності, то судом не встановлено достатніх обґрунтованих підстав для визнання жодного доказу недостовірним.
Окрім цього, місцевий суд обґрунтовано не прийняв до уваги посилання у судових дебатах захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 на неналежність доказів, про що також захисник посилається у поданій ним апеляційній скарзі, оскільки під час судового розгляду клопотань щодо їх недопустимості та неналежності стороною захисту не заявлялось та їхня допустимість не оспорювалась.
Оцінюючи зібрані у кримінальному провадженні та безпосередньо досліджені у судового засіданні докази, суд першої інстанції дійшов правильного висновку що вони є логічними і послідовними, доповнюють одне одного, узгоджуються між собою, сукупність яких досліджена в судовому засіданні. Таким чином, проаналізувавши всі досліджені докази в їх сукупності, колегія суддів апеляційного суду переконана, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового провадження, а тому його дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Також колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги захисника про не витребування з Генеральної прокуратури повних відомостей у даному кримінальному провадженні, оскільки необхідних достатніх підстав для їх витребування у суду не було.

Не може погодитись колегія суддів і з твердженнями захисника про неповноважність у даному кримінальному провадженні слідчого ОСОБА_14 , оскільки як вбачається з матеріалів провадження, зокрема постанови про призначення групи слідчих від 26.05.2019, старший слідчий СВ Погребищенського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_14 включений в групу слідчих.

Безпідставними є також посилання захисника в апеляційній скарзі на недоведеність перебування ОСОБА_7 на час ДТП у стані алкогольного сп`яніння, оскільки як вже зазначалося, слідчий ОСОБА_14 включений у групу слідчих, а тому був особою, уповноваженою у відповідності до закону на проведення досудового розслідування по цій справі. Окрім того, прокурор ОСОБА_15 згідно витягу з ЄРДР від 26.05.2019 входив у групу прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні. Також не може погодитись колегія суддів з твердженнями захисника про те, що у протоколі про відібрання зразків крові у ОСОБА_7 понятою зазначена ОСОБА_16 , яка в цьому ж протоколі вказана як спеціаліст, який відбирав зразки крові, а тому на його думку понятою вона бути не може, таким чином був відсутній другий понятий, оскільки такої заборони нормами КПК не встановлено. Окрім того, як вбачається з даного протоколу сам ОСОБА_7 жодних заперечень з цього приводу не висловлював. Не може залишитись поза увагою суду і та обставина, що сам ОСОБА_7 у своїх показаннях зазначав про вживання ним перед ДТП алкогольних напоїв, що також підтвердили і допитані судом свідки. Таким чином та обставина, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння доведена не тільки належним та допустимим доказом, а саме Висновок експерта №1619 від 10 червня 2019 року щодо наявності в крові ОСОБА_7 етилового спирту, але й і іншими зазначеними доказами у сукупності.

Також належним та допустимим доказом є висновок судово-медичної експертизи щодо потерпілої ОСОБА_12 , який проводився саме на підставі ухвали слідчого судді.

Не може колегія суддів апеляційного суду також погодитись і з доводами захисника про те, що Висновок експерта від 09.09.2019 року №4828/4829/5487/5490/19-21 на його думку є неналежним доказом, так як з вказаного висновку не зрозуміло, чи мав водій ОСОБА_11 технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем під керуванням водія ОСОБА_7 , та не з`ясовані питання як були розташовані ТЗ відносно проїзної частини в момент зіткнення, не з`ясовано момент виникнення небезпеки для руху. Адже, як вбачається з матеріалів кримінального провадження місце зіткнення транспортних засобів встановлено та як вбачається з даного Висновку експерта всі ці питання експертом з`ясовані та фактично викладені в описовій частині Висновку.

У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження колегія суддів апеляційного суду не встановила процесуальних порушень при збиранні, дослідженні і оцінці доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків судів про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та правильність кваліфікації його дій.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в цілому дотримався вимог статей 10, 22 КПК України та врахував практику Європейського суду з прав людини, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання всіх учасників процесу розглянуто у відповідності до вимог КПК України.

Інші доводи, які зазначив захисник у своїй апеляційній скарзі, перевірені апеляційним судом, а також фактично були враховані місцевим судом при ухвалені вироку і їм надана належна правова оцінка.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, тому не вбачає достатніх підстав для його скасування, як того просить у своїй скарзі захисник обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419, 425, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Погребищенського районного суду Вінницької області від 05 жовтня 2021 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України - залишити без змін.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3