ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 598/709/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/293/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ст. 126-1 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2021 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі кримінальну справу за апеляційною скаргою кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000066 від 27 квітня 2021 року, за апеляційною скаргою заступника керівника Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Збаразького районного суду Тернопільської області від 16 липня 2021 року

в с т а н о в и л а:

цим вироком
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Кинахівці Збаразького району Тернопільської області, мешканку АДРЕСА_1 , громадянку України, із середньою освітою, не працюючу, не одружену, має на утриманні одну малолітню дитину, раніше судимої вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 08 квітня 2021 за ст.126-1 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт

визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1 КК України та призначено покарання:
за ст.126-1 КК України (по епізоду 26.04.2021 року) у виді громадських робіт на строк 190 (сто дев`яносто) годин;
за ст.126-1 КК України (по епізодах 22.04.2021 року, 26.04.2021 року, 17.05.2021 року) у виді громадських робіт на строк 220 (двісті двадцять) годин.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_8 покарання у виді громадських робіт на строк 220 (двісті двадцять) годин.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначену за вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 08 квітня 2021 року і, за сукупністю вироків, визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 230 (двісті тридцять) годин громадських робіт.

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 , в порушення вимог ст.28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству, безпричинно, умисно, систематично вчиняє психологічне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_9 , з якою вона проживає в одній квартирі, розташованій по АДРЕСА_1 , що призвело до психологічних страждань, розладів здоров`я та погіршення якості життя потерпілої особи.
Так, ОСОБА_8 систематично, а саме: 08.02.2020 року, 02.11.2020 року та 01.12.2020 року, перебуваючи по місцю свого проживання, в приміщенні квартири, розташованій по АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, виражала на адресу своєї матері ОСОБА_9 словесні образи та погрози побиття, тим самим викликала в останньої побоювання за свою безпеку, спричинила емоційну невпевненість та завдала шкоду її психічному здоров`ю. Після вчинення домашнього насильства у вказані вище дні ОСОБА_9 викликала працівників Збаразького відділення поліції Підволочиського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області, які складали стосовно ОСОБА_8 протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. За вчинення вказаних адміністративних правопорушень постановами Збаразького районного суду Тернопільської області від 08.05.2020, 26.05.2020 та 15.12.2020 ОСОБА_8 визнано винною та притягнуто до адміністративної відповідальності. Крім того, ОСОБА_8 продовжуючи свої умисні протиправні дії, спрямовані на систематичне заподіяння психологічних страждань своїй матері ОСОБА_9 , будучи при цьому неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за ч.1 та ч.2 ст.173-2 КУпАП, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, 26 квітня 2021 року приблизно о 21 год. 30 хв., за місцем свого проживання в приміщенні квартири, розташованої по АДРЕСА_1 , вкотре проявила відносно своєї матері ОСОБА_9 акт психологічного насильства у вигляді безпричинних словесних образ, нецензурної лайки в її адресу та погроз побиття. Внаслідок систематичних протиправних дій ОСОБА_8 , потерпілій ОСОБА_9 завдано психологічних страждань, а також це призвело до розладів її здоров`я та погіршення якості життя, що виразилось у втраті повноцінного сну та відпочинку, у тому числі втраті самооцінки, позитивних емоцій та негативних переживаннях.
Крім того, ОСОБА_8 продовжуючи свої умисні протиправні дії, спрямовані на систематичне заподіяння психологічних страждань своїй матері ОСОБА_9 , будучи при цьому неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за ч.1 та ч.2 ст.173-2 КУпАП, а в подальшому і до кримінальної відповідальності за ст.126-1 КК України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, 22 квітня 2021 року приблизно о 22 годині 30 хвилин, 26 квітня 2021 року приблизно о 18 годині 40 хвилин, а також 17 травня 2021 року о 23 годині 20 хвилин, за місцем свого проживання в приміщені квартири, розташованої по АДРЕСА_1 вкотре проявила відносно своєї матері ОСОБА_9 акт психологічного насильства у вигляді безпричинних словесних образ, нецензурної лайки в її адресу та погроз побиття. Внаслідок систематичних протиправних дій ОСОБА_8 , потерпілій ОСОБА_9 завдано психологічних страждань, а також призвело до розладів її здоров`я та погіршення якості життя, що виразилось у втраті повноцінного сну та відпочинку, у тому числі втраті самооцінки, позитивних емоцій та негативних переживаннях.

В апеляційній скарзі заступник керівника Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_10 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, встановлених судом першої інстанції, вважає, що вирок Збаразького районного суду від 16 липня 2021 року щодо ОСОБА_8 не відповідає вимогам закону через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
На думку апелянта, при кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_8 , судом безпідставно окремо кваліфіковано її дії за ст.126-1 КК України по різних епізодах (26 квітня 2021 року та окремо 22 квітня 2021 року, 26 квітня 2021 року і 17 травня 2021 року).
Вказує, що судом не враховано приписи ст.ст.32, 33 КК України, якими визначено поняття повторності та сукупності злочинів, а також роз`яснення, наведені у Постанові Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення кримінального покарання, відповідно до яких за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами (частини статті) КК України, які не мають самостійно санкції, покарання не призначаються.
Просить змінити вирок Збаразького районного суду Тернопільської області від 16 липня 2021 року щодо ОСОБА_8 через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважати ОСОБА_8 , засуджено за ст.126-1 КК України до покарання у виді 220 годин громадських робіт і на підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначену за вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 08 квітня 2021 року та, за сукупністю вироків, визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 230 годин громадських робіт.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та, навівши аналогічні, викладеним у ній мотиви, просить змінити вирок суду першої інстанції та вважати обвинувачену ОСОБА_8 засудженою за усіма інкримінованими їй епізодами злочинної діяльності за ст.126-1 КК України до покарання вид і розмір якого наведено в апеляційній скарзі;
перевіривши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, якими підтверджено факт вчинення обвинуваченою ОСОБА_8 домашнього насильства, відповідальність за яке передбачено ст.126-1 КК України, судом першої інстанції встановлено правильно і в апеляції не оскаржується.
Разом із тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування місцевим судом закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно матеріалів кримінального провадження, 29 квітня 2021 року прокурором Збаразького відділу Теребовлянської окружної прокуратури направлено до Збаразького районного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000066 від 29 квітня 2021 року відносно ОСОБА_8 за ст. 126-1 КК України за епізодом вчинення нею домашнього насильства відносно своєї матері ОСОБА_9 26 квітня 2021 року близько 21 год. 30 хв..
21 травня 2021 року прокурором Збаразького відділу Теребовлянської окружної прокуратури направлено до Збаразького районного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000074 від 21 травня 2021 року відносно ОСОБА_8 за ст. 126-1 КК України за епізодами вчинення нею домашнього насильства відносно своєї матері ОСОБА_9 22 квітня 2021 року близько 22 год. 30 хв., 26 квітня 2021 року приблизно 18 год. 40 хв., а також 17 травня 2021 року о 23 год. 30 хв..
Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 16 червня 2021 року матеріали вказаних кримінальних проваджень об`єднано.
Як слідує зі змісту вироку, суд визнав винною ОСОБА_8 за ст.126-1 КК України за епізодом вчинення нею домашнього насильства 26 квітня 2021 року, призначивши їй відповідне кримінальне покарання та окремо за ст.126-1 КК України за епізодами вчинення домашнього насильства 22 квітня 2021 року, 26 квітня 2021 року і 17 травня 2021 року, також призначивши кримінальне покарання згідно санкції вказаної статті, яке остаточно визначив на підставі ч.1 ст.70 КК України.
Твердження прокурора про те, що судом першої інстанцій необґрунтовано застосовано положення ст. 70 КК України та призначено ОСОБА_8 покарання за окремими епізодами злочинної діяльності, відповідальність за які передбачено ст. 126-1 КК України, колегія суддів вважає слушними з огляду на таке.
За матеріалами кримінального провадження ОСОБА_8 вчинила 4 епізоди злочинної діяльності, кожен з яких охоплюється диспозицією ст.126-1 КК України, у період з 22 квітня 2021 року по 17 травня 2021 року.
Відповідно до частини 1 статті 32 КК України повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті особливої частини цього Кодексу.
Частиною 1 статті 33 КК України визначено, що сукупністю злочинів є вчинення особою двох або більше злочинів, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жодне з яких її не було засуджено.
Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" визначено, що передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів (ст. 70 КК України) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК України, які не мають самостійної санкції, покарання не призначаються.
Таким чином, кримінальним законом не передбачено можливості призначення покарання за окремими епізодами злочинної діяльності, відповідальність за які передбачена однією частиною статті Особливої частини Кримінального кодексу України.
Тобто, якщо в діях особи має місце повторність кримінальних правопорушень, передбачена ч. 1 ст. 32 КК, і ця особа засуджується за вчинення кількох тотожних кримінальних правопорушень, які кваліфікуються за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК, і при цьому одне або кілька з них були вчинені після ухвалення попереднього вироку, то у такому випадку суд повинен кваліфікувати зазначені кримінальні правопорушення за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК та призначити покарання, передбачене її санкцією, а остаточне покарання визначити за правилами ст. 71 КК за сукупністю вироків.
Тому, висновок суду першої інстанції про кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_8 по ст.126-1 КК України окремо за одним епізодом та за ст.126-1 КК України ще за трьома епізодами не ґрунтується на вимогах закону.
Таке рішення місцевого суду про призначення обвинуваченій ОСОБА_8 покарання за ст. 126-1 КК за окремі епізоди домашнього насильства та застосування ч. 1 ст.70 КК України при визначенні остаточного покарання є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Ураховуючи наведене, з вироку місцевого суду підлягає виключенню рішення судової інстанції про призначення покарання ОСОБА_8 за ст.126-1 КК України окремо за кожен з епізодів вчинення домашнього насильства та призначення покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.

У відповідності до ч.1 ст.409 КПК України однією з підстав для зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застування закону України про кримінальну відповідальність.
За змістом ч.1 ст.413 КПК України неправильним застуванням закону України про кримінальну відповідальність є, в тому числі, незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконання, що вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_8 , слід змінити, виключивши із мотивувальної та резолютивної частини рішення про призначення покарання обвинуваченій за ст.126-1 КК України окремо за кожен з епізодів інкримінованого їй злочину та призначення покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу заступника керівника Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Збаразького районного суду Тернопільської області відносно ОСОБА_8 змінити.
Виключити з мотивувальної та резолютивної частин цього вироку рішення про призначення покарання ОСОБА_8 за ст.126-1 КК України окремо за епізодом домашнього насильства 26 квітня 2021 року та епізодами домашнього насильства 22 квітня 2021 року, 26 квітня 2021 року і 17 травня 2021 року.
Призначити ОСОБА_8 за ст.126-1 КК України покарання у виді 220 (двісті двадцять) годин громадських робіт.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначену за вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 08 квітня 2021 року та, за сукупністю вироків, визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 230 (двісті тридцять) годин громадських робіт.
У решті вирок Збаразького районного суду Тернопільської області від 16 липня 2021 року відносно ОСОБА_8 залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.
На неї може бути подана касаційна скарга до касаційного суду протягом трьох місяців з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий

Судді