Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/505/2021 Справа № 641/1660/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комінтернівського районного суду м. Харкова обвинувальний акт у кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000070 від 15 січня 2021 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, с середньо-спеціальною освітою, не працюючого, раніше судимого, а саме:
1.28.10.2010 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 296 КК України до 1 року позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України на 1 рік;
2.28.02.2013 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 125 КК України до 100 годин громадських робіт;
3.30.04.2013 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185, ст. 71 КК України до 190 годин громадських робіт;
4.02.09.2014 року до ч. 2 ст. 125 КК України до 200 годин громадських робіт;
5.03.12.2015 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 чт. 125, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 ч. 3 ст. 185, ст. 72, 70, 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.07.2016 року зараховано попереднє ув`язнення з 31.08.2015 року по 15.03.2016 року і розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, звільнений умовно достроково на строк 4 місяця 18 днів, згідно ухвали Червнозаводського районного суду м. Харкова від 28.12.2017 року;
6.17.12.2020 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання на строк 1 рік,
який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і бажаючи їх настання, маючи умисел на незаконне зберігання особливо небезпечної психотропної речовини без мети збуту, діючи умисно, з мотивів реалізації особистих потреб, з метою вживання особливо небезпечної психотропної речовини, почав незаконно зберігати в своїх особистих речах, а саме у передній правій кишені штанів, полімерний згорток всередині якого знаходилась кристалічна речовина білого кольору, масою 2,1258 грами.

Злочинна діяльність ОСОБА_4 була припинена працівниками поліції, які 26.01.2021 в період часу з 17:37 до 19:20, під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , виявили та вилучили у ОСОБА_4 добровільно виданий ним полімерний згорток, в якому знаходилась кристалічна речовина білого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, маса PVP в складі речовини складає: 1,4050 грами. Також в ході обшуку приміщення було виявлено паперовий згорток з речовиною блакитного кольору масою 0,0131 грами, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, маса PVP в складі речовини складає: 0,0097 грами. Також в ході обшуку приміщення було виявлено полімерний пакет з речовиною блакитного кольору, масою 0,0036 грами, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, маса PVP в складі речовини складає 0,0025 грами.

Отже, ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, без мети збуту, у порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» незаконно зберігав з мотивів реалізації особистих потреб, з метою особистого вживання, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою PVP в складі речовин: 1.4172 грам.

У судовому засіданні ОСОБА_4 , вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро покаявся та пояснив, що він дійсно 26.01.2021 приблизно о 17:30, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за місцем свого мешкання, зберігав особливо небезпечну психотропну речовину, а саме PVP, для власного вживання без мети збуту.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення (злочину), пояснюють мотив скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено.

Враховуючи, що ОСОБА_4 у судовому засіданні визнав свою вину у повному обсязі, не оспорював обставини вчинення ним кримінального правопорушення, суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).

З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження і дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 309 КК України, а саме як незаконне зберігання особливо небезпечної психотропної речовини без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

Обираючи міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_4 скоїв нетяжкий злочин, раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання по справі відсутні.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

За таких обставин, для досягнення мети покарання визначеної ст. 50 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для його виправлення, а також попередження вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Оскільки, ОСОБА_4 вчинив даний злочин в період відбування покарання, призначеного йому вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2020 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за правилами ст. 71 КК України і за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2020 року.

Крім того, при призначенні покарання, суд керується ст. 72 КК України, згідно якої одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Підстави для застосування спеціальної конфіскації, передбаченої ст. ст. 96-1, 96-2 КК України відсутні.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Питання про процесуальні витрати вирішити відповідно до ст. 122, 124 КПК України, які передбачають, що у випадку винесення обвинувального вироку, суд стягує на користь держави документально підтверджені витрати про притягненню експерта. Згідно довідки № СЕ-19/121-21/2162-НЗПРАП від 03.02.2021 про витрати на проведення експертизи, дані витрати становлять 1961,40 грн, які повинні бути стягнуті на користь держави.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 71, ст. 72 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2020 року та остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 1 (один) місяць.

Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи у сумі 1961, 40 грн. (одна тисяча дев`ятсот шістдесят одна грн. 40 коп.).

Речові докази: кристалічну речовину білого кольору масою 2,1258 г, порошкоподібна речовина блакитного кольору масою 0,0131 г, порошкоподібна речовина блакитного кольору масою 0,0036 г, які зберігаються в Відділі поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області знищити.
Вирок може бути оскаржений до Харківського Апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Суддя - ОСОБА_1