Справа № 216/5450/21
Провадження № 1-кп/216/939/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.09.2021 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 кримінальне провадження № 0000850 від 10 серпня 2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Девладове Софіївського району Дніпропетровської області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 13.05.2015 року вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік;

- 25.06.2015 року вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, звільнений 31.12.2015 року умовно-достроково на невідбутий строк 5 місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

10 серпня 2021 року приблизно о 00.30 год. ОСОБА_3 , знаходячись поблизу магазину продовольчих товарів «Продукти-168» ТОВ «АТБ-маркет», розташованого на вул. Алмазній, 18 у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, побачив припаркований на обочині проїзної частини біля вказаного магазину транспортний засіб легковий автомобіль марки «ВАЗ 21074» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , сіро-блакитного кольору, 1995 року випуску, який належить ОСОБА_6 . Після цього ОСОБА_3 , діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний намір на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, скориставшись відсутністю власника та свідків, не маючи права керувати цим автомобілем та дозволу власника на його експлуатацію, незаконно відчинив водійські двері та проник до салону зазначеного автомобіля. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 сів на водійське сидіння, де за допомогою залишеного потерпілим ключем в замку запалювання запустив двигун автомобіля та почав рух на ньому в напрямку вулиці Окружної в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, тим самим незаконно заволодів вказаним транспортним засобом. У результаті своїх умисних злочинних дій ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди в розмірі 32 161 грн 32 коп.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе в інкримінованому злочині визнав повністю і дав суду такі показання. 10 серпня 2021 року приблизно о 23.00 год. він викрав належний потерпілому автомобіль ВАЗ, який знаходився біля магазину «АТБ» на вул. Алмазній у м. Кривому Розі. Двері в автомобілі були відчинені, а ключ перебував у замку запалювання, тому він безперешкодно завів його та поїхав у напрямку мікрорайону «Макулан», а звідти - у бік ринку «Змичка», де мав намір купити сигарет, залишити автомобіль та йти додому відпочивати. Однак по дорозі його зупинили працівники поліції та затримали, а викрадений автомобіль вилучили та згодом повернули потерпілому. Всього автомобіль перебував у його володінні близько півтори години. Перед викраденням він спілкувався з потерпілим з приводу використання автомобіля для перевезення металобрухту з його подвір`я, але останній відмовив йому та пішов скуплятись до магазину «АТБ». Він прослідкував за ним та побачив, що потерпілий пішов до відділу хлібобулочних виробів, після чого вирішив вкрасти автомобіль останнього.

Давши такі детальні показання, обвинувачений ОСОБА_3 просив суд не досліджувати зібрані в матеріалах справи докази, оскільки він всі фактичні обставини кримінального провадження визнає повністю та не оспорює.

При ухваленні вироку обвинувачений ОСОБА_3 просив суд врахувати, що він беззастережно визнає себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину за викладених вище обставин і кваліфікації, щиро кається в скоєному, критично ставиться до свого вчинку та обіцяє виправитись, у зв`язку з чим суворо його не карати та не позбавляти волі.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву, в якій просив судовий розгляд провести за його відсутності та призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду, одночасно повідомивши про відсутність наміру пред`являти цивільний позов.

За таких обставин суд, заслухавши думку учасників судового провадження, визнав за можливе з`ясувати всі обставини справи під час судового розгляду за відсутності потерпілого.

Ураховуючи зазначену вище позицію обвинуваченого та беззаперечну згоду всіх присутніх учасників судового провадження на скорочений порядок дослідження доказів, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, а також стосовно процесуальних питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку. Перед визначенням такого порядку дослідження доказів судом було детально з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, зокрема щодо часу, місця, обстановки, способу вчинення та наслідків, форми вини, мотиву й мети та інших обставин вчинення інкримінованого йому злочину. При цьому суд взяв до уваги, що обвинувачений систематично та послідовно протягом усього часу розгляду справи безумовно визнавав усі обставини справи й погоджувалися з кваліфікацією вчиненого ним діяння, його показання є чіткими, мають логічний характер, об`єктивно узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підстав для самообмови не встановлено, тому сумнівів у його волевиявленні не виникло. Переконавшись у добровільності та істинності позиції обвинуваченого, а також інших учасників судового провадження, судом було змістовно роз`яснено останнім, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на наведене, оскільки фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені правильно, повністю підтверджуються обвинуваченим і беззаперечно ним визнаються, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 за висунутим обвинуваченням доведена в судовому засіданні поза будь-яким розумним сумнівом.

За встановлених обставин суд кваліфікує зазначені дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 289 КК України за ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, яке має бути призначено обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до статей 50, 65 КК України виходить із меж, установлених у санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинено кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.

При цьому обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий за умисні корисливі злочини та відбував покарання у виді позбавлення волі, офіційно не працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, за місцем проживання характеризується негативно, під наглядом лікаря-психіатра не перебував і не перебуває, у період з 1994 року до 2004 року перебував на обліку в лікаря-нарколога внаслідок вживання алкоголю та знятий з обліку за ремісією (а.к.п. 123-146).

Також суд бере до уваги, що завдана злочином шкода потерпілому ОСОБА_7 відшкодована повністю шляхом повернення належного йому транспортного засобу.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, при призначенні покарання суд враховує фактичні обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, спосіб його вчинення та мотиви, обстановку вчинення злочину та його наслідки, ставлення обвинуваченого до скоєного, перед і пост кримінальну поведінку, дані про його особу, зокрема, вік, стан здоров`я, наявність попередніх судимостей, відсутність офіційної роботи, родини та утриманців, не перебування на цей час на обліках, негативну характеристику за місцем мешкання, наявність однієї пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючих обставин, а також повне відшкодування завданої злочином шкоди шляхом повернення потерпілому викраденого транспортного засобу.

З огляду на наведене, ураховуючи всі зазначені вище обставини в їх сукупності, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що для досягнення мети покарання, виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень останньому необхідно призначити покарання в мінімальній межі санкції ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі без конфіскації майна.

При цьому суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 положень статей 69, 75 КК України, оскільки під час судового розгляду не встановлено такої сукупності обставин, що пом`якшують покарання, істотно знижують фактичний ступінь тяжкості вчиненого ним діяння та ступінь небезпеки обвинуваченого для суспільства, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів і відбував покарання у місцях позбавлення волі, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості та не створило в нього готовності до самокерованої право слухняної поведінки в суспільстві, він належних висновків для себе не зробив і на шлях виправлення не став, а продовжив свою злочинну діяльність та знову вчинив умисний тяжкий злочин, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність останнього, тому його виправлення й перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

За встановлених обставин суд вважає, що саме таке покарання буде справедливим та адекватним характеру й небезпечності вчиненого діяння, відповідатиме тяжкості правопорушення і даним про особу винного, сприятиме необхідному виправленню останнього та попередженню скоєння ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» і відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

При призначенні вказаного покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, який у справі «Скополла проти Італії» зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Разом з тим на підставі ч. 5 ст. 72 КК України слід зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 в строк призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з 10 серпня 2021 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь держави 686 грн 48 коп. документально підтверджених процесуальних витрат на залучення експерта (а.к.п. 65).

Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід продовжити до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 10 серпня 2021 року.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з 10 серпня 2021 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази, а саме:

- транспортний засіб автомобіль марки «ВАЗ 21074» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , - вважати повернутим власнику ОСОБА_6 згідно з його розпискою від 13.08.2021 року (а.к.п. 40);

- жилетку кольору «хакі» фірми «Reebok», вилучену в ОСОБА_3 та передану на зберігання до камери схову Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області згідно з квитанцією № 1333/21 (а.к.п. 51), - повернути власнику ОСОБА_3 ;

- решту речових доказів і документів залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 686 (шістсот вісімдесят шість) грн 48 коп. процесуальних витрат на залучення експерта.

Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1