ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/918/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/94/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ст.126-1 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючої - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Чортківського районного суду Тернопільської області від 30 грудня 2021 року, -

Встановила:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, в силу ст. 89 КК України, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України і призначено йому покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці.
Згідно вироку суду, у період часу з 19 січня 2021 року по 21 березня 2021 року ОСОБА_7 , діючи умисно, керуючись єдиним злочинним наміром, перебуваючи по місцю свого проживання у приміщенні будинку, який знаходиться за АДРЕСА_1 , систематично вчиняв домашнє насильство стосовно своєї матері ОСОБА_8 , яка проживає разом з ним, неодноразово здійснюючи відносно неї психологічне насильство, яке проявлялося у тому, що ОСОБА_7 словесно ображав потерпілу ОСОБА_8 нецензурною лайкою, погрожував їй фізичною розправою, внаслідок чого принижував її честь і гідність та завдавав психологічних страждань своїй матері ОСОБА_8 .

Крім того, 09 березня 2021 року і 21 березня 2021 року ОСОБА_7 , керуючись вище зазначеним єдиним злочинним наміром, спрямованим на вчинення стосовно потерпілої ОСОБА_8 домашнього насильства, здійснив відносно неї фізичне насильство, цілеспрямовано заподіявши їй 09.03.2021 року фізичну біль, а 21.03.2021 року - легкі тілесні ушкодження і, тим самим, завдавши останній фізичних страждань.

Так, 19 січня 2021 року біля 21:10 годин ОСОБА_7 , перебуваючи по місцю свого проживання за вище згаданою адресою, вчинив домашнє психологічне насильство стосовно своєї матері ОСОБА_8 , виражаючись у її адресу нецензурними словами, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності 11 лютого 2021 року постановою Чортківського районного суду у справі № 608/182/21 із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 357 гривень.

29 січня 2021 року біля 19:55 годин ОСОБА_7 , знаходячись по місцю свого проживання за вище вказаною адресою, здійснив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_8 , що полягало у погрозах фізичною розправою та нецензурній лайці, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності 01 березня 2021 року постановою Чортківського районного суду Тернопільської області у справі № 608/401/21 із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень в дохід держави.

28 лютого 2021 року біля 20:35 годин ОСОБА_7 , перебуваючи по місцю свого проживання за вище згаданою адресою, вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї матері ОСОБА_8 , у ході якого ображав її нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності 10 березня 2021 року постановою Чортківського районного суду у справі № 608/459/21 із накладенням адміністративного стягнення у вигляді громадських робіт на строк 50 годин.

04 березня 2021 року біля 21:00 годин ОСОБА_7 , знаходячись по місцю свого проживання за вище вказаною адресою, вкотре здійснив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_8 , ображаючи її нецензурними словами, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності 10 березня 2021 року постановою Чортківського районного суду у справі № 608/460/21 із накладенням адміністративного стягнення у вигляді громадських робіт на строк 40 годин.

09 березня 2021 року біля 22:30 годин ОСОБА_7 , перебуваючи по місцю свого проживання за вище згаданою адресою, цілеспрямовано завдав двох ударів ступнею своєї правої ноги в область коліна правої ноги потерпілої ОСОБА_8 , внаслідок чого заподіяв їй фізичну біль і не спричинив тілесних ушкоджень.

21 березня 2021 року біля 17:00 годин ОСОБА_7 , знаходячись-по місцю свого проживання за вище вказаною адресою, цілеспрямовано завдав ряд ударів своїми двома руками і своїми двома ногами в область двох ніг, двох рук і грудей потерпілої ОСОБА_8 , внаслідок чого заподіяв останній тілесні ушкодження у вигляді синців на ногах, які за своїм ступенем тяжкості належать до категорії легких.

Таким чином, ОСОБА_7 , своїми умисними протиправними діями, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України за ознаками: домашнє насильство, тобто умисне, систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань потерпілої особи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію своїх дій, просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити та пом`якшити йому покарання.
Вказані вимоги мотивує тим, що він вину визнав, щиро розкаявся, вибачився перед потерпілою і не збирається більше вчиняти правопорушення у майбутньому.
Вважає, що покарання у виді штрафу чи громадських робіт було б цілком достатньо для його виправлення.
У запереченні на апеляційну скаргу обвинуваченого представник потерпілої - ОСОБА_9 просить відмовити у її задоволенні і вказаний вирок суду залишити без змін.
Свої доводи мотивує тим, що обвинувачений так і не примирився з потерпілою, не попросив вибачення і продовжує вчиняти щодо неї адміністративні правопорушення.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який вважає вирок суду законним і обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно ст. 94 КПК України, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно статті 392 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та кваліфікація його дій, відповідають фактичним обставинам справи, є обґрунтованими та ніким із учасників не оспорюються, а отже в апеляційному порядку не переглядаються.
Що ж стосується призначеної міри покарання ОСОБА_7 за ст.126-1 КК України, то суд першої інстанції її призначив правильно, у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України, так як вона відповідає вчиненому злочину та особі обвинуваченого, необхідна й достатня для його виправлення та попередження нових правопорушень.

За змістом ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Як убачається з матеріалів справи, суд при призначенні покарання ОСОБА_7 врахував, що останній раніше не судимий, а також врахував конкретні обставини справи та дійшов вірного висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 неможливе без його ізоляції від суспільства.
При цьому, судом першої інстанції також вірно було враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, а саме визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відсутність, обставин, що обтяжують покарання.

В даному випадку, встановивши наявність вказаних пом`якшуючих обставин, суд врахував їх та прийшов до переконання про можливість не визначати суворіший вид покарання та призначв покарання ОСОБА_7 у виді арешту, при цьому визначивши його термін у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ст.126-1 КК України.
Отже, місцевий суд правильно призначив покарання у межах санкції статті обвинувачення у виді арешту на певний строк, оскільки з врахуванням даних про особу обвинуваченого та фактичних обставин кримінального провадження саме таке покарання є необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції вірно визначено вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , а отже не вбачає підстав для задоволення його апеляційної скарги й пом`якшення міри покарання, як про це він ставиться питання в апеляційній скарзі.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Чортківського районного суду Тернопільської області від 30 грудня 2021 року стосовно ОСОБА_7 за ст.126-1 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий

Судді