Дата документу 31.01.2022 Справа № 331/1066/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/341/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №331/1066/18Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.5 ст.27, ч.3 ст.190 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2022 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги законного представника недієздатної потерпілої ОСОБА_9 КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради, обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 11 серпня 2021 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.5 ст.27, ч.3 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_10 визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінальних правопорушень за наступних обставин.

У жовтні 2014 року в денний час ОСОБА_10 , діючи умисно, у співучасті та за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, з метою шахрайського заволодіння кв. АДРЕСА_2 , вступив у злочинну змову з невстановленими в ході досудового розслідування особами, з метою підробки офіційного документа, а саме паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_10 надав невстановленим досудовим розслідуванням особам паспорт громадянина України на своє ім`я та власну фотокартку для подальшого підроблення офіційного документа, а саме паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_11 з метою його використання, шляхом надання в нотаріальні контори та інші установи та організації.

Згідно попередньої змови невстановлена в ході досудового розслідування особа повинна була взяти дійсний паспорт та фото ОСОБА_10 та невстановленим в ході досудового розслідування способом переклеїти фотокартки ОСОБА_10 в паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_11 , серії НОМЕР_1 , виданий Токмацьким МРВ УМВС України в Запорізькій області від 01.02.2003 року та подальшої передачі підробленого паспорту ОСОБА_10 , з метою його противоправного використання шляхом надання в нотаріальні контори та інші установи та організації для оформлення довіреності та інших офіційних документів, які стосуються кв. АДРЕСА_2 , для її подальшого продажу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на шахрайське заволодіння кв. АДРЕСА_2 , ОСОБА_10 у співучасті та за попередньою змовою із невстановленими в ході досудового розслідування особами, своїми умисними діями, які виразились у пособництві у підробці паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_11 , серії НОМЕР_1 , виданого Токмацьким МРВ УМВС України в Запорізькій області від 01.02.2003 року, який у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці передали ОСОБА_10 , який достовірно знаючи, що паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_11 завідомо підроблений, використав його шляхом надання в нотаріальні контори та інші установи та організації, для оформлення довіреності та інших офіційних документів, які стосуються кв. АДРЕСА_2 , для її подальшого продажу.

Після чого, 27 листопада 2014 року приблизно о 15 годині ОСОБА_10 , маючи умисел на використання завідомо підробленого документа, діючи у співучасті та за попередньою змовою з невстановленими в ході досудового розслідування особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, з метою шахрайського заволодіння кв. АДРЕСА_2 , для її подальшого продажу, направились до нотаріальної контори приватного нотаріуса Мелітопольського міського округу Запорізької області ОСОБА_12 за адресою: Запорізька область, м.Мелітополь, пл.Перемоги, буд.4 з метою нотаріального посвідчення довіреності на право розпоряджатися квартирою АДРЕСА_3 .

У цей же день близько 15-30 години ОСОБА_10 , знаходячись в зазначеній нотаріальній конторі, за попередньою змовою з невстановленими в ході досудового розслідування особами, діючи умисно, з корисливих мотивів з метою заволодіння кв. АДРЕСА_3 , достовірно знаючи про те, що паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 , виданий Токмацьким МРВ УМВС України в Запорізькій області 01.02.2003 року, що є офіційним документом, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати такі документи, містить неправдиві відомості, а саме має вклеєні фотокартки із зображенням ОСОБА_10 , пред`явив вищевказаний паспорт та надав його нотаріусу ОСОБА_12 для зняття копії, таким чином використав завідомо підроблений документ для оформлення довіреності.

Крім того, 05 грудня 2014 року приблизно об 11 годині ОСОБА_10 , маючи умисел на використання завідомо підробленого документа, за попередньою змовою з невстановленими в ході досудового розслідування особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, з метою шахрайського заволодіння кв. АДРЕСА_3 , для її подальшого продажу, направились до нотаріальної контори приватного нотаріуса ОСОБА_13 , що розташована за адресою: АДРЕСА_4 з метою укладання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 .

В цей же день, 05 грудня 2014 року приблизно об 11 годині 30 хвилин ОСОБА_10 , знаходячись в зазначеній нотаріальній конторі, за попередньою змовою з невстановленими в ході досудового розслідування особами, діючи умисно, з корисливих мотивів з метою заволодіння кв. АДРЕСА_3 , достовірно знаючи про те, що паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 , виданий Токмацьким МРВ УМВС України в Запорізькій області 01.02.2003 року, що є офіційним документом, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати такі документи, містить неправдиві відомості, а саме має вклеєні фотокартки із зображенням ОСОБА_10 , надав довіреність на право розпоряджатися кв. АДРЕСА_2 приватним нотаріусом ОСОБА_12 та пред`явив вищевказаний паспорт, після чого надав його нотаріусу ОСОБА_13 для зняття його копії та оформлення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , реєстровий номер 830 з ОСОБА_14 , таким чином використав завідомо підроблений документ.

Окрім того, в жовтні 2014 року ОСОБА_10 , не маючи постійного джерела доходу, прагнучи до швидкого і незаконного збагачення за рахунок заволодіння шахрайським шляхом житлом, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка страждає психічними розладами та перебуває на обліку в Комунальній установі «Обласна клінічна психіатрична лікарня», а саме квартири АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою та у співучасті з невстановленими в ході досудового розслідування особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, шляхом обману, вчинив злочин при наступних обставинах.

Так, у жовтні 2014 року в денний час ОСОБА_10 , реалізуючи свій злочинний умисел, знаходячись в Олександрівському районі м.Запоріжжя, надав невстановленим досудовим розслідуванням особам, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, паспорт громадянина України на своє ім`я та власну фотокартку з метою підроблення офіційного документа, а саме паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_11 для його подальшого використання шляхом надання в нотаріальні контори та інші установи та організації. Невстановлені в ході досудового розслідування особи підробили паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_11 , серії НОМЕР_1 , виданий Токмацьким МРВ УМВС України в Запорізькій області від 01.02.2003 року шляхом вклеювання фотокарток ОСОБА_10 .

Далі, реалізовуючи свій злочинний умисел, 27 листопада 2014 року приблизно о 15 годині, ОСОБА_10 , використовуючи завідомо підроблений документ, а саме паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_11 , з вклеєними в нього власними фотокартками, за попередньою змовою та у співучасті з невстановленими в ході досудового розслідування особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, з метою шахрайського заволодіння квартирою АДРЕСА_3 , направились до нотаріальної контори приватного нотаріуса Мелітопольського міського округу Запорізької області ОСОБА_12 , за адресою АДРЕСА_5 , з метою нотаріального посвідчення довіреності на право розпоряджатися квартирою АДРЕСА_3 . Знаходячись в нотаріальній конторі, ОСОБА_10 за попередньою змовою та у співучасті з невстановленими в ході досудового розслідування особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на придбання права на майно, шляхом обману, діючи умисно, з корисливих мотивів, достовірно знаючи про підробку паспортів, заповнених на ім`я ОСОБА_9 серії НОМЕР_2 , виданий Жовтневим РВ УМВС України в Запорізькій області 06.02.2002 року та серії СВ № 561784, виданий Токмацьким МРВ УМВС України в Запорізькій області від 01.02.2003 року на ім`я ОСОБА_11 , пред`явив приватному нотаріусу ОСОБА_12 підроблений паспорт та надав його нотаріусу для зняття копій.

За результатами розгляду наданих документів, приватний нотаріус ОСОБА_12 27 листопада 2014 року посвідчила довіреність від імені ОСОБА_9 , видану на ім`я ОСОБА_15 , з правом передоручення повноважень, строком на три роки на право розпоряджатися (продати, обміняти, здати у найом, заставити, за ціну і на умовах за власним розсудом) квартирою АДРЕСА_3 , зареєстровану в єдиному реєстрі довіреностей № 5314.

Отримавши вказану довіреність, шляхом обману та використання завідомо підробленого паспорта на ім`я ОСОБА_11 , серії НОМЕР_1 , виданого Токмацьким МРВ УМВС України в Запорізькій області від 01.02.2003 року, ОСОБА_10 за попередньою змовою та у співучасті з невстановленими в ході досудового розслідування особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження придбав право розпоряджатись квартирою АДРЕСА_3 .

Бажаючи довести свій злочинний умисел до кінця 05 грудня 2014 року приблизно об 11 годині ОСОБА_10 , маючи довіреність на право розпорядження квартирою АДРЕСА_3 , отриману шляхом обману, використовуючи завідомо підроблений документ, а саме паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_11 , за попередньою змовою з невстановленими в ході досудового розслідування особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, знаходячись в нотаріальній конторі приватного нотаріуса ОСОБА_13 , що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , шляхом обману, діючи умисно, з корисливих мотивів, достовірно знаючи про підробку паспорта серії НОМЕР_1 , виданого Токмацьким МРВ УМВС України в Запорізькій області від 01.02.2003 року на ім`я ОСОБА_11 , пред`явив приватному нотаріусу ОСОБА_13 довіреність № 5314, посвідчену приватним нотаріусом ОСОБА_12 , підроблений паспорт на ім`я ОСОБА_11 , та надав нотаріусу вказаний паспорт для зняття копій, а також інші документи щодо квартири АДРЕСА_3 .

Внаслідок використання ОСОБА_10 завідомо підробленого документа, приватним нотаріусом ОСОБА_13 зареєстровано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , реєстровий номер №830 між ОСОБА_10 та ОСОБА_14 . Таким чином, ОСОБА_10 , діючи умисно, за попередньою змовою та у співучасті з невстановленими в ході досудового розслідування особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, діючи з корисливих мотивів, шляхом обману, заволоділи та розпорядилися на власний розсуд квартирою, яка належить на праві приватної власності потерпілій ОСОБА_9 , ринкова вартість якої станом на 04.09.2014 року складає 327151 грн., що більше, ніж у двісті п`ятдесят разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, встановлений на момент скоєння кримінального правопорушення, чим спричинив шкоду у великих розмірах потерпілій на вказану суму.

Дії ОСОБА_10 кваліфіковано за ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК, як співучасть (пособник) у підробленні офіційного документа, який видається і посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків з метою використання його іншою особою, вчинений за попередньою змовою групою осіб; за ч.4 ст.358 КК, як використання завідомо підробленого документа; за ч.5 ст.27, ч.3 ст.190 КК, як співучасть (пособник) у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві) за попередньою змовою групою осіб, вчинене у великих розмірах.

Йому призначено покарання

- за ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ч.5 ст.74 КК звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності;

- за ч.4 ст.358 КК у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч.5 ст.74 КК звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності;

- за ч.5 ст.27, ч.3 ст.190 КК у виді 4 років позбавлення волі.

Вирішено питання про початок строку відбування покарання, цивільний позов та речові докази.

В апеляційній скарзі законний представник недієздатної потерпілої ОСОБА_9 просив вирок в частині вирішення цивільного позову скасувати, ухвалити новий вирок, яким задовольнити позовні вимоги КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» в повному обсязі, стягнути з ОСОБА_10 спричинену майнову шкоду в розмірі 327151 грн. та 810 грн. в якості відшкодування витрат, необхідних для відновлення порушеного права ОСОБА_9 . В обґрунтування своїх вимог зазначив, що перебування в провадженні Жовтневого районного суду м.Запоріжжя цивільної справи за позовом КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» в інтересах ОСОБА_9 про визнання правочинів недійсними, витребування майна та вселення, не є підставою для відмови в задоволенні цивільного позову. Крім того, по даній справі не було прийнято остаточного рішення, а у разі відмови в задоволенні вимоги по цивільній справі недієздатна ОСОБА_9 залишиться без свого житла та відшкодованої шкоди, завданої злочинними діями ОСОБА_10 .

Обвинувачений в своїй апеляційній скарзі просив вирок змінити, призначити йому більш м`яке покарання і на підставі ст.75 КК звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Свої вимоги мотивував тим, що висновок суду про доведеність його вини з урахуванням сформульованого судом обвинувачення є дуже сумнівним. Адже він ніколи не мав наміру, мотиву і мети заволодіти квартирою, він ніколи не знав про те, що хвору жінку залишать без квартири, а зворотне нічим не доведено. Він ні з ким не домовлявся заволодіти квартирою, йому просто сказали надати паспорт, сходити до нотаріуса та підписати документи. Його роль у вчинених діяннях була другорядною, він квартирою не заволодівав. Крім того, після скасування попереднього вироку за наслідками нового розгляду суд першої інстанції встановив набагато більше пом`якшуючих покарання обставин. Зокрема, він раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, має постійне місце проживання, повністю визнав свою вину, розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, вчинив правопорушення у зв`язку із скрутним становищем. Крім того, з урахуванням внесених до ст.12 КК змін, категорія злочинів, що йому інкримінуються, переведено в категорію менш суспільно небезпечних. Також з моменту вчинення неправомірних дій минуло вже 7 років та він жодних нових злочинів не вчинив, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, він та його мати страждають рядом захворювань та потребують лікування, позитивно характеризується, став на облік в центр зайнятості, відшкодував призначену вироком до сплати шкоду. Крім того, суд в якості обставини, що обтяжує його покарання, визнав вчинення кримінального правопорушення щодо особи, яка страждає на психічний розлад. Проте зазначена обставина відсутня в ст.67 КК, а також вона не була зазначена і в обвинувальному акті. Тим більше, він ніколи не бачив потерпілу, не знав та не міг знати, що вона страждає на психічний розлад. Відтак у суду були усі підстави для застосування ст.75 КК.

В апеляційній скарзі захисник просив вирок змінити, на підставі ст.75 КК звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. Свої вимоги мотивував тим, що обвинувачений раніше не судимий, позитивно характеризується, має постійне місце проживання, утримує малолітню дитину, має стійкі соціальні зв`язки, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, сприяв встановленню істини у справі. Крім того, за час, що минув з моменту вчинення кримінальних правопорушень, обвинувачений не вчинив жодних протиправних дій, тобто довів, що став на шлях виправлення і не є небезпечним для суспільства. Також суд помилково визнав в якості обтяжуючої покарання обставини вчинення кримінального правопорушення щодо особи, яка страждає на психічний розлад. Адже обвинувачений не був обізнаний щодо особи потерпілої, з нею не спілкувався, а відтак не міг знати про її психічний розлад.

Від обвинуваченого на адресу апеляційного суду надійшло клопотання про відкладення апеляційного розгляду у зв`язку з його «поганим самопочуттям». Разом з тим, на підтвердження даної обставини обвинуваченим не було надано жодного доказу, а тому апеляційний суд розцінив неявку обвинуваченого як неповажну та з огляду на те, що в апеляційних скаргах не порушується питання про погіршення становища обвинуваченого і він був представлений захисником, розглянув справу за відсутності ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідь судді, захисника, який підтримав апеляційні скарги сторони захисту та заперечив проти скарги законного представника недієздатної потерпілої; представника потерпілої, яка підтримала апеляційну скаргу КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» та заперечила проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту; прокурора, який заперечив проти апеляційних скарг та просив залишити вирок суду без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого та захисника підлягають частковому задоволенню, а апеляційна скарга законного представника недієздатної потерпілої не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В своїх апеляційних скаргах сторона захисту вимагала на підставі ст.75 КК звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, вважаючи, що встановлені у даній справі пом`якшуючі покарання обставини та дані про особу обвинуваченого дають підстави стверджувати про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.

Проте, на переконання колегії суддів, такі вимоги та доводи сторони захисту не ґрунтуються на матеріалах провадження та вимогах закону.

Відповідно до вимог ст.65 КК при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Згідно ч.2 ст.50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Визначені у ст.65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, що впливають на покарання.

Згідно ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у значенні ст.414 КПК, означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст.12 КК дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Під особою обвинуваченого у контексті ст.414 КПК розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення.

Мотивуючи своє рішення про призначення обвинуваченому ОСОБА_10 покарання суд з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які віднесено до кримінальних проступків, нетяжких злочинів та тяжких; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, на спеціальних обліках не перебуває; обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, розкаяння у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Разом з тим, суд першої інстанції обґрунтовано зважив на тяжкість наслідків, що настали в результаті вчинених кримінальних правопорушень. Зокрема внаслідок злочинних дій обвинуваченого потерпілу було позбавлено власного житла, у зв`язку з чим їй не має де мешкати. Будь-яких дій, направлених на усунення наслідків його незаконної діяльності, обвинувачений ОСОБА_10 не вживав, незважаючи на те, що з моменту вчинення ним кримінальних правопорушень минуло більше 7 років.

Із урахуванням зазначених даних у їх сукупності суд першої інстанції правильно визначився з тим, що звільнення обвинуваченого на підставі ст.75 КК від відбування покарання з випробуванням є неможливим, навівши у вироку відповідні мотиви.

Переважна більшість обставин, на які посилалися в своїх апеляційних скаргах обвинувачений та його захисник, вже були враховані судом першої інстанції та вони дали суду право призначити обвинуваченому за вчинення більш тяжкого злочину покарання, у мінімальній межі санкції ч.3 ст.190 КК.

Додатково наведені захистом в скаргах обставини за встановлених фактичних обставин справи не можуть істотно вплинути на вирішення питання про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Отже, правових підстав для застосування ст.75 КК та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, як того вимагала сторона захисту, колегія суддів не вбачає. Призначене обвинуваченому покарання є пропорційним та співмірним вчиненому і є достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Переконливих аргументів, які би ставили під сумнів наведені висновки районного суду і доводили необхідність застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК в апеляційних скаргах не наведено.

До заперечень апеляційної скарги обвинуваченого про сумнівність висновку суду про доведеність його винуватості колегія суддів ставиться критично. При цьому колегія суддів виходить з того, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_10 повністю визнав свою винуватість у вчинених кримінальних правопорушеннях, не оспорював фактичні обставини кримінального провадження та надав покази відповідно до встановлених судом обставин. Крім того, висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_10 обґрунтовано показами свідків, висновками експертиз та протоколами слідчих дій.

А тому колегією суддів не встановлено обставин, які б були підставами для сумніву в законності й обґрунтованості висновків суду першої інстанції щодо винуватості обвинуваченого ОСОБА_10 і кваліфікації його дій.

Разом з тим, колегія суддів вважає слушними доводи захисту про безпідставне визнання судом першої інстанції в якості обтяжуючої покарання обставини вчинення кримінального правопорушення щодо особи, яка страждає на психічний розлад.

Відповідно до обвинувального акта обставин, які б відповідно до ст.67 КК обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , не було встановлено. Між тим, суд першої інстанції за власною ініціативою визнав в якості обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого - вчинення кримінального правопорушення щодо особи, яка страждає на психічний розлад, чого не вправі був робити, а тому така обставина підлягає виключенню з мотивувальної частини вироку.

Проте виключення обтяжуючої обставини покарання жодним чином не впливає на законність призначеного судом першої інстанції покарання.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги законного представника недієздатної потерпілої про неправильне вирішення судом цивільного позову колегія суддів виходила з такого.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради, яке діє в інтересах ОСОБА_9 , заявлено позовну заяву про відшкодування матеріальних збитків в розмірі 327151 грн. та витрат, необхідних для відновлення порушеного права ОСОБА_9 в розмірі 810 грн.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості вимог позивача про стягнення матеріальних збитків в розмірі 327151 грн. (вартість квартири) суд першої інстанції, з посиланням на норми цивільного законодавства, правильно виходив з того, що предмет злочинного посягання квартира АДРЕСА_3 , внаслідок злочинних дій обвинуваченого не була пошкоджена або знищена, а вибула з володіння власника на підставі договорів купівлі-продажу, дійсність яких наразі оспорюється потерпілою стороною в порядку цивільного судочинства з одночасним пред`явленням вимоги про витребування квартири з чужого незаконного володіння, що є належним способом захисту порушеного права. З огляду на що, суд дійшов цілком законного висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з обвинуваченого грошової компенсації в розмірі вартості квартири, відчуженої внаслідок вчиненого ОСОБА_10 кримінального правопорушення, не підлягають задоволенню, з чим погоджується і колегія суддів. Задоволення такого позову з ціною 327151 грн лише зашкодить потерпілій, оскільки ринкова вартість аналогічної квартири складає розмір в рази більше. Задоволення даного позову в кримінальному провадженні позбавило б можливості задовольнити позов про витребування майна (дійсної квартири потерпілої) з чужого незаконного володіння, що розглядається в порядку цивільного провадження в тому ж суді (провадження у справі зупинено до вирішення даного кримінального провадження по суті).

Переконливих аргументів на спростування правильності зазначених висновків суду в апеляційній скарзі не міститься.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування оскаржуваного судового рішення колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу законного представника недієздатної потерпілої ОСОБА_9 КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради залишити без задоволення.

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 11 серпня 2021 року щодо ОСОБА_10 в цій справі змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду на обтяжуючу покарання обставину - вчинення кримінального правопорушення щодо особи, яка страждає на психічний розлад.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4