Житомирський апеляційний суд
Справа №278/2795/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 286 ч.3 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року Житомирський апеляційний суд
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника потерплої ОСОБА_11 ,

представників цивільного відповідача ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000242 за апеляційними скаргами представника цивільного відповідача директора ПП «Злагода Плюс» ОСОБА_12 та адвоката ОСОБА_14 в інтересах потерпілої ОСОБА_9 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 28 жовтня 2021 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Брянка Луганської області, громадянина України, непрацюючого, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 (гаражний кооператив «Тетерів»), раніше не судимого, -

обвинуваченого за ч.3 ст.286 КК України,-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_14 не оскаржуючи фактичні обставини справи та призначеної судом ОСОБА_7 міри покарання, просить вирок суду в частині часткової відмови в задоволенні цивільного позову ОСОБА_9 до ОСОБА_7 , ПАТ «УПСК», ПП «Злагода Плюс» скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок, яким стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в сумі 500 000 гривень та із ПАТ «УПСК» матеріальну шкоду в сумі 36620 гривень. Вважає вирок суду в цій частині необґрунтованим, оскільки судом не враховано наявність в матеріалах провадження страхового полісу серії АР №9066103 від 27.11.2020 року, яким застрахована цивільно-правова відповідальність. Зазначає, що розмір витрат підтверджено копіями квитанцій, наданих потерпілою, що є підставою для стягнення 36620 гривень матеріальної шкоди з ПАТ «УПСК». Вказує, що висновок суду про те, що моральна шкода підлягає відшкодуванню саме ПП «Злагода Плюс», оскільки ОСОБА_7 на момент ДТП керував службовим автомобілем під час виконання службових обов`язків, є помилковим. Вважає, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи. Зазначає, що вирішуючи питання про розмір моральної шкоди суд недостатньо врахував наслідки вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, те що потерпіла зазнала тяжких моральних страждань через втрату сина. Крім того, поза увагою суду залишився той факт, що ОСОБА_7 жодним чином не намагався допомогти потерпілій матеріально та не вибачився.

В апеляційній скарзі директор ПП «Злагода Плюс» ОСОБА_12 просить вирок суду в частині вирішення цивільних позовів скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог до ПП «Злагода Плюс». Зазначає, що підготовче судове засідання та розгляд справи відбувся без належного повідомлення та участі представника цивільного відповідача ПП «Злагода Плюс». Вказує, що наявна в матеріалах справа роздруківка з сайту Укрпошти, у якій зазначено, що 04.10.2021 року ПП «Злагода Плюс» нібито отримало поштове відправлення у м. Житомир, не відповідає дійсності, оскільки юридична адреса ПП «Злагода Плюс», с. Зороків Черняхівського району Житомирської області, а фактична адреса с. Черняхів Житомирської області. Вважає, що суд першої інстанції не дотримався вимог ч.3 ст.349 КПК України та дійшов помилкового висновку про те, що на момент ДТП ОСОБА_7 перебував у фактичних трудових відносинах з ПП «Злагода Плюс», оскільки жодного належного доказу, який доводить вказаний факт матеріали справи не містять. Посилається на те, що цивільна відповідальність ПП «Злагода Плюс» була застрахована у ПАТ «УПСК», а тому позивачі повинні були звернутися до страховика у передбаченому законом досудовому порядку для отримання відшкодування. Вказує, що позовна заява потерпілою не відповідає вимогам закону, а суд першої інстанції не досліджував докази для встановлення та обґрунтування позовних вимог та розміру моральної шкоди.

В запереченні на апеляційні скарги представника цивільного відповідача та представника потерпілої ОСОБА_9 , яке надійшло від захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 йдеться про безпідставність доводів апелянтів та про залишення вказаних апеляційних скарг без задоволення.

Представник потерпілої ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 подав заперечення на апеляційну скаргу представника цивільного відповідача директора ПП «Злагода Плюс» ОСОБА_12 , в якому вказав про безпідставність доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення.

Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 28 жовтня 2021 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, і призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 залишено попередній у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 встановлено обчислювати з дня набрання вироком законної сили, та зараховано в цей строк - строк його попереднього ув`язнення, починаючи з дня затримання 02.07.2021 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 11669 (одинадцять тисяч шістсот шістдесят дев`ять) грн. 96 коп. судових витрат на залучення експертів при проведенні експертиз.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено частково. Стягнуто з Приватного підприємства "Злагода Плюс" на користь ОСОБА_9 у відшкодування моральної шкоди 100 000 (сто тисяч) грн. В задоволенні позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_9 з обвинуваченого ОСОБА_7 500 000 грн. моральної шкоди, та з ПАТ "УПСК" 36 620 грн. матеріальної шкоди відмовлено.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 задоволено частково. Стягнуто з Приватного підприємства "Злагода Плюс" на користь ОСОБА_10 у відшкодування моральної шкоди 500 000 (п`ятсот тисяч) грн. В задоволенні позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_10 з обвинуваченого ОСОБА_7 500 000 грн. моральної шкоди та з ПАТ "УПСК " 17 289 грн. 90 коп. матеріальної шкоди та 72 000 грн. моральної шкоди відмовлено.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом та зазначено у вироку, 1 липня 2021 року близько 22 год. 40 хв. ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем "Volkswagen Transporter", реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", рухався по 167 км + 550 м автодороги М-21 "Виступовичі Житомир Могилів-Подільський" по вул. Л. Ступницького с. Оліївка Житомирського району та області в районі перехрестя з вул. Вишпільською у напрямку м. Житомира.

Рухаючись у вказаний день, час та місці, водій ОСОБА_7 в порушення вимог пунктів 2.3 б), 12.3, 12.4 та 12.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР), перевищуючи максимально дозволену швидкість руху у населеному пункті, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при виникненні небезпеки для руху або перешкоди, яку він об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого скоїв зіткнення з мотоциклом марки "Loncin" без реєстраційного номеру, який рухався попереду в попутному напрямку.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла ОСОБА_15 та пасажир мотоцикла ОСОБА_16 отримали тяжкі тілесні ушкодження, від яких загинули на місці пригоди.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог пунктів 2.3 б), 12.3, 12.4 та 12.9 ПДР знаходиться у прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Заслухавши доповідача, пояснення представників цивільного відповідача ПП «Злагода Плюс» ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які підтримали свою апеляційну скаргу та покладались на розсуд суду щодо апеляційної скарги адвоката ОСОБА_14 , пояснення адвоката ОСОБА_11 та потерпілої ОСОБА_10 в заперечення апеляційних скарг, думку потерпілої ОСОБА_9 в підтримання апеляційної скарги адвоката ОСОБА_14 та в заперечення апеляційної скарги представника ПП «Злагода Плюс», доводи прокурора в заперечення апеляційних скарг, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 в заперечення апеляційної скарги представника ПП «Злагода Плюс» та в часткове підтримання апеляційної скарги адвоката ОСОБА_14 , перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У вироку суду зазначено, що на підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом першої інстанції було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким із учасників процесу не оспорювалися. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції не було, йому роз`яснено, що у даному випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За таких обставин, висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть двох осіб відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та ніким з можливих апелянтів не оспорюється. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.3 ст. 286 КК України кваліфіковані правильно.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено судом першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та відповідає загальним засадам призначення покарання. Призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання ніким з можливих апелянтів не оскаржується.

Щодо доводів апеляційних скарг про неправильне вирішення судом цивільних позовів, слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілою ОСОБА_9 заявлено цивільний позов про стягнення: з обвинуваченого 500 000 грн. моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті її сина; з Приватного підприємства "Злагода Плюс" 100 000 моральної шкоди, заподіяної смертю сина; з Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" 36620 грн. матеріальної шкоди, яка полягає у витратах на поховання сина.
Також, потерпілою ОСОБА_10 заявлено цивільний позов про стягнення: з обвинуваченого 500 000 грн. моральної шкоди, заподіяною внаслідок смерті її сина; з ПП "Злагода Плюс" 500 000 моральної шкоди, заподіяної смертю її сина; з ПАТ "УПСК" 17 289 грн. 90 коп. матеріальної шкоди, яка полягає у витратах на поховання сина, та 72 000 грн. моральної шкоди, заподіяної його смертю.
Приймаючи рішення про часткове задоволення цивільних позовів, суд першої інстанції виходив з того, що ані потерпілими, ані їх представниками не надано суду доказів того, що цивільно-правова відповідальність обвинуваченого була застрахована у ПАТ "УПСК" та на яку суму, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Також, суд вважав встановленим, що на момент ДТП обвинувачений перебував у фактичних трудових відносинах із ПП "Злагода Плюс", здійснюючи в той момент перевезення працівників підприємства на автомобілі, який належить підприємству на праві власності. Таким чином, оскільки ОСОБА_7 на момент виникнення вказаної ДТП керував службовим транспортним засобом під час виконання своїх службових обов`язків як водій ПП "Злагода Плюс", тому завдана обвинуваченим вищевказана шкода підлягає відшкодуванню саме підприємством.
Крім того, суд задовольнив в повному обсязі цивільні позови в частині стягнення з ПП «Злагода плюс» моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.
Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції.
Відповідно до ч.2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно ч.5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
При вирішенні цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, встановити учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, з`ясувати розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також зазначити порядок їх відшкодування.
Таких вимог закону при вирішенні цивільних позовів потерпілих суд першої інстанції належним чином не дотримався.
Приймаючи рішення щодо цивільних позовів, місцевий суд не перевірив у відповідності до вимог цивільного та кримінального процесуального законодавства і не врахував час заподіяння шкоди, тобто чи була заподіяна шкода під час виконання трудових обов`язків, правомірність експлуатації ОСОБА_7 транспортного засобу, тобто чи було довірене предмет підвищеної небезпеки працівникові у процесі виконання ним трудових обов`язків чи він самовільно неправомірно використовував його в особистих цілях, чи взагалі ОСОБА_7 являється працівником ПП «Злагода Плюс», чи цивільно-правова відповідальність ПП «Злагода Плюс» була застрахована у встановленому законом порядку та жодним чином не обґрунтував свій висновок в цій частині, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
На думку колегії суддів, з`ясування даних обставин мало вагоме значення для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення в частині вирішення цивільного позову, які залишені судом першої інстанції поза увагою.
Також, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди,
суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
Проте, приймаючи рішення про стягнення на користь потерпілих моральної шкоди, суд послався лише на наявні в матеріалах кримінального провадження цивільні позови потерпілих.
Апеляційний суд відмічає, що суд першої інстанції повинен був діяти в межах кримінального процесуального закону та належним чином мотивувати свої висновки.
Отже, судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження порушені загальні засади кримінального провадження в частині вирішення цивільних позовів, а тому у вказаній частині вирок суду підлягає скасуванню.
Таким чином, доводи апеляційних скарг про неправильне вирішення судом цивільних позовів заслуговують на увагу.
Разом з тим, апеляційний суд позбавлений можливості встановити факт перебування ОСОБА_7 в офіційних трудових відносинах з ПП «Злагода Плюс», а також, встановити наявність застрахованої цивільно-правової відповідальності ПП «Злагода Плюс», оскільки вказані обставини не були предметом дослідження судом першої інстанції, враховуючи проведення судового розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст. 349 КПК України.
На підставі викладеного, вирок суду щодо ОСОБА_7 в частині вирішення цивільних позовів підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 412 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги представника цивільного відповідача директора ПП «Злагода Плюс» ОСОБА_12 та адвоката ОСОБА_14 в інтересах потерпілої ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 28 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині вирішення цивільного позову та призначити новий розгляд в цій частині в суді першої інстанції.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в частині, що залишена без зміни, безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді: