Справа № 357/3475/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

здійснивши судовий розгляд, у відкритому судовому засіданні, в м. Біла Церква обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000200, яке внесене до ЄРДР 01 березня 2021 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, РНКОПП: НОМЕР_1 , неодруженого, непрацюючого, з базовою середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2014 року, за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, від відбування якого звільнений, на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на два роки;

2) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2014 року, за ч. 2 ст. 289, ст. 71 КК України, до п`яти років шести місяців позбавлення волі, без конфіскації майна,

за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_4 , установив таке.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

ОСОБА_4 будучи раніше судимим, маючи не зняту та не погашену, у встановленому законом порядку, судимість за вчинення кримінальних правопорушень: проти власності, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та проти безпеки руху та експлуатації транспорту, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив нове кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України за таких обставин.

28 лютого 2021 року близько 22:20 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проходячи через внутрішній багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , побачивши припаркований поблизу першого під`їзду моторолер марки «Speedgear SG-150T-27», номер рами: НОМЕР_2 , помаранчевого кольору, об`ємом двигуна 150 куб. см., без державних номерних знаків, який належить ОСОБА_5 , вирішив незаконно, повторно заволодіти вказаним транспортним засобом.

Реалізуючи свій умисел ОСОБА_5 , скориставшись темною порою доби, відсутністю власника та тим, що його дії залишаються непоміченими сторонніми особами, умисно, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, повторно, з метою покататися, застосувавши силу, взяв руками за руль моторолер марки Speedgear SG-150T-27», номер рами: НОМЕР_2 , помаранчевого кольору, об`ємом двигуна 150 куб. см. та відкотив його до будинку 8 по вул. Інтендантська в м. Біла Церква, таким чином заволодівши ним, заподіявши потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 10 875 грн.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Судом дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 2 ст. 289 КК України, а саме, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, отримавши згоду учасників кримінального провадження, суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо обставин, які ними не оспорювалась, оскільки вони розуміли правильно їх зміст, сумнівів у добровільності їх позиції не було, а їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На підставі ч. 4 ст. 349 КПК України, суд допитав обвинуваченого ОСОБА_4 , який визнав, що вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України та надав покази, які повністю узгоджуються із зазначеними у обвинувальному акті, жалкував про вчинене, збитки відшкодував, просив суворо не карати.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Згідно із п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

В свою чергу, суд не враховує рецидив злочинів, як обтяжуючу покарання обставину, у зв`язку із таким.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, при призначенні покарання обставинами, які його обтяжують, визнаються: вчинення злочину особою повторно та рецидив злочинів.

Згідно із ст. 34 КК України, рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» від 04 червня 2010 року № 7, у разі якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 цього ж Кодексу як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання, як обставину, що його обтяжує.

Судом дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 289 КК України, а саме, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Згідно із приміткою, до ст. 289 КК України, відповідно до частини другої цієї статті під повторністю слід розуміти вчинення таких дій особою, яка раніше вчинила незаконне заволодіння транспортним засобом або кримінальне правопорушення, передбачене статтями 185, 186, 187, 189-191, 262, 290, 410 цього Кодексу.

Таким чином, повторність передбачену у ч. 2 ст. 289 КК України, утворюють, як декілька кримінальних правопорушень спрямованих на незаконне заволодіння транспортним засобом, так і незаконне заволодіння транспортним засобом, разом із будь-яким із кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 КК України.

Отже, оскільки рецидив вчинених ОСОБА_4 злочинів, врахований судом, при кваліфікації, враховувати його, як обтяжуючу покарання обставину не можна.

Мотиви призначення покарання.

Суд зазначає, що згідно із ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до практики Верховного Суду, що міститься в постанові від 23 червня 2020 року, у справі № 171/8/17, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення повинна враховуватися судом як загальна засада призначення покарання не лише на підставі належності відповідного правопорушення до певного виду (ст. 12 КК України), але і з обов`язковим урахування конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України є тяжким злочином, вчинення якого карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Отже, зважаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, установлені дані про особу ОСОБА_4 , який раніше не судимий, отримує допомогу у лікаря-нарколога з приводу залежності від алкоголю, у лікаря-психіатра на обліку не перебуває, за місцем проживання зарекомендував себе посередньо, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставини, які обтяжують покарання: вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, суд вважає, що досягнення мети покарання, визначеного ст. 50 КК України, а саме виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень неможливе без його ізоляції від суспільства і враховуючи відшкодування потерпілому шкоди, відсутність у ОСОБА_4 будь-якого майнового доходу, за результатами вчиненого ним злочину, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді п`яти років позбавлення волі, без конфіскації майна.

Суд вважає, що підстав, передбачених КК України для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання не установлено, зокрема і для застосування ст. 75 КК України, адже він уже раніше судимий за схожий злочин, належних висновків не зробив, тому суд вважає, що його виправлення не можливе без відбування покарання.

Згідно із ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_4 необхідно зарахувати у строк відбування покарання, строк його попереднього ув`язнення, починаючи з 01 березня 2021 року до 02 березня 2021 року два дні, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Згідно із ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 01 березня 2021 року, моторолер марки «Speedgear SG-150T-27», номер рами: НОМЕР_2 , помаранчевого кольору, об`ємом двигуна 150 куб. см., дві викрутки жовтого кольору, марлеві тампони на які зроблено змиви з ручок керма, визнані речовим доказом.

Згідно із п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, моторолер марки «Speedgear SG-150T-27», номер рами: НОМЕР_2 , помаранчевого кольору, об`ємом двигуна 150 куб. см., необхідно вважати повернутим власнику ОСОБА_5 , тоді як, дві викрутки жовтого кольору необхідно повернути ОСОБА_4 .

Відповідно до п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України, марлеві тампони на які зроблено змиви з ручок керма необхідно знищити.

Суд відмовляє у клопотанні прокурора ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу, оскільки востаннє запобіжний захід у вигляді домашнього арешту ОСОБА_4 продовжувався ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2021 року, і сплив 03 серпня 2021 року та на даний час не діє, відтак його неможливо змінити.

Підстав, передбачених ч. 2 ст. 177 КПК України для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, судом не встановлено.

Керуючись ст. 100, 177, 178, 179, 183, 194, 368, 374, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України у виді п`яти років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 у строк відбутого покарання, строк його попереднього ув`язнення з 01 березня 2021 року до 02 березня 2021 року два дні, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислювати з дня затримання ОСОБА_4 , після набрання вироком законної сили.

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 , з домашнього арешту на тримання під вартою.

Речові докази:

1) моторолер марки «Speedgear SG-150T-27», номер рами: НОМЕР_2 , помаранчевого кольору, об`ємом двигуна 150 куб. см., - вважати повернутим ОСОБА_5 ;

2) викрутки жовтого кольору, - повернути ОСОБА_4 ;

3) марлеві тампони на які зроблено змиви з ручок керма, - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, в порядку встановленому законом, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з особливостями визначеними ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно після його оголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя
Білоцерківського міськрайонного суду Ірина ДУБАНОВСЬКА
Київської області