ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полтави, громадянина України, із середньою-технічною освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: - 31.12.2008 Шевченківським районним судом м.Києва за ч.2 ст.307 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна; - 04.02.2021 Ленінським районним судом м.Полтави за ч.1 ст.357, ч.1 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до 2 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік; - 07.06.2021 Ленінським районним судом м.Полтави за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі;
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
25.03.2021 у денний час доби ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що його син ОСОБА_4 спить, і що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з письмового столу у кімнаті сина викрав належний йому мобільний телефон марки «Redmi 7A» MattBlue 2GB RAM 16 GB ROM, вартістю 2050 грн.
Після того ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_4 матеріального збитку у вказаному розмірі.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому розкаявся. Обвинувачений не оспорював фактичних обставин та доказів по справі, об`єм викраденого та його вартість не заперечував.
Показав, що у встановлений судом спосіб, час і місці знаходячись у приміщенні квартири, де на той момент мешкав разом із сином (потерпілий ОСОБА_4 ) таємно викрав належний останньому мобільний телефон, який збув у ломбард, а гроші витратив на свої потреби.
Потерпілий ОСОБА_4 в суді показав, що повернувшись додому з нічної зміни ліг спати, а коли прокинувся виявив зникнення мобільного телефону, про що повідомив бабусі ОСОБА_7 та звернувся до поліції. Дозволу користуватись своїм мобільним телефоном обвинуваченому не давав, й оскільки раніше були подібні випадки, потерпілий самостійно знайшов викрадений телефон у ломбарді, що розташований на зупинці «Млинзавод». Позичивши кошти у ОСОБА_7 , разом із батьком він прийшов до ломбарду та викупив мобільний телефон. Потерпілий зазначив, що претензій до обвинуваченого не має, вибачив його і суворо прохає ОСОБА_5 не карати.
Крім визнавальних показань обвинуваченого, та послідовних показань потерпілого, винуватість ОСОБА_5 підтверджується наданими стороною обвинувачення наступними доказами:
-витягом з ЄРДР за фактом таємного викрадення майна потерпілого, згідно з яким відомості про кримінальне правопорушення внесені до реєстру 09.04.2021 за заявою ОСОБА_4 ;
-протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 26.03.2021, згідно з яким потерпілий ОСОБА_4 26.03.2021 звернувся до відділення поліції з приводу викрадення 25.03.2021 належному йому мобільного телефону;
-рапортами працівників поліції щодо прийняття та реєстрації заяви потерпілого ОСОБА_4 ;
-інформаційною довідкою з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно від 15.04.2021 №252894481, згідно з якою одним із співвласників квартири АДРЕСА_2 є обвинувачений ОСОБА_5 ;
-повідомленнями директора ПТ «Ломбард Заставне товариство «Діамантовий дім», згідно з якими відео нагляд у приміщенні ломбарду ведеться в режимі онлайн і 25.03.2021 обвинуваченим ОСОБА_5 було закладено мобільний телефон ХІАОМІ Redmi 7A, який в подальшому викуплено;
-договором про надання ломбардом фінансового кредиту №03521929 від 25.03.2021, за яким ОСОБА_5 отримав кредит у сумі 400 грн під заставу мобільного телефону ХІАОМІ Redmi 7A;
-заявою ОСОБА_4 про надання мобільного телефону для огляду від 11.04.2021, етикеткою споживчої упаковки мобільного телефону «Redmi 7A» MattBlue 2GB RAM 16 GB ROM із зображенням штрих-коду та зазначенням ІМЕІ та протоколом огляду від 14.04.2021 з фототаблицею до нього, згідно з якими у приміщенні відділення поліції №1 ПРУП ГУНП в Полтавській області на підставі заяви потерпілого було оглянуто мобільний телефон Redmi у корпусі синього кольору, який було викуплено останнім у ломбарді;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 14.04.2021 за участю потерпілого ОСОБА_4 , в ході якого останній детально розказав та показав на місці про обставини викрадення у нього телефону та його викуп з ломбарду;
-висновком товарознавчої експертизи №СЕ-19/117-21/4702-ТВ від 19.04.2021, згідно з якими ринкова вартість мобільного телефону «Redmi 7A» MattBlue 2GB RAM 16 GB ROM станом на 25.03.2021 становить 2050 грн;
-показами свідка ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні вказала, що є бабусею потерпілого ОСОБА_4 . Її онук зателефонував їй та повідомив про викрадення мобільного телефону, наступного дня він звернувся до поліції та самостійно викупив телефон з ломбарду, куди його заклав обвинувачений. Гроші для викупу телефону потерпілому позичила вона.
Оцінивши кожний досліджений та перевірений в судовому засіданні доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд, поза розумного сумніву, вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення проти власності. Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
В судовому засіданні обвинувачений та потерпілий пояснили, що дозволу на користування мобільним телефоном, який належить ОСОБА_4 обвинувачений не мав, таємно викравши телефон обвинувачений заклав його до ломбарду, а гроші витратив на власні потреби, а отже вільно розпорядився викраденим майном.
Обвинувачений в ході судового розгляду визнав свою вину та не заперечував обставин вчинення кримінального правопорушення, проте вказав, що не мав умислу на крадіжку, й оскільки йому були потрібні гроші, вирішив закласти мобільний телефон в ломбард і потім його викупити. Суд не бере до уваги наведені обвинуваченим твердження, оскільки вони повністю спростовуються показаннями потерпілого та сукупністю зібраних доказів, які переконливо свідчать про наявність у обвинуваченого корисливого мотиву саме на таємне викрадення чужого майна.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.
Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
У п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.
Обвинувачений ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, має непогашені судимості, після звільнення з місць позбавлення волі та застосування випробування в порядку ст.75 КК України за попереднім вироком суду від 04.02.2021 продовжив вчиняти корисливі злочини, не працює, суспільно-корисною діяльністю не займається, офіційного законного джерела доходу не має, хоча є молодою та працездатною особою, що свідчить про стійке небажання обвинуваченого виправлятись.
Обвинувачений має постійне місце проживання, розлучений, утриманців не має, під спостереженням лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.
Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання судом не встановлено.
Вирішуючи питання щодо врахування таких пом`якшуючих обставини як щире каяття та вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких життєвих обставин, про що наголошувалось стороною захисту, суд зауважує на тому, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
Поряд з цим, у матеріалах справи відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений відшкодував збитки і дійсно розкаюється у вчиненому. Суд зазначає, що в ході розгляду справи обвинувачений жалкував про вчинене, вибачився перед потерпілим, проте його словесний жаль не підтверджується відповідними вчинками. Так, потерплий ОСОБА_4 відмовився від будь-яких претензій до обвинуваченого, проте пояснив суду, що викрадене майно він повернув власними зусиллями і за власний кошт, оскільки самостійно знайшов мобільний телефон у ломбарді та викупив його. Доводи захисту про складні обставини в житті обвинуваченого нічим не підтверджуються та не є достатньо переконливими для врахування їх наявності судом.
Разом із тим, при призначенні покарання суд враховує думку потерпілого, який в судовому засіданні прийняв вибачення обвинуваченого та просив суворо його не карати.
Виходячи із загальних засад призначення покарання, враховуючи наведені вище характеризуючи дані обвинуваченого, суд вважає, що для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень необхідним і достатнім є покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.
Підстав для застосування положень статей 69, 69-1, 75 КК України суд не знаходить.
Тільки таке покарання, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, принципу індивідуалізації покарання та особи обвинуваченого, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. При цьому суд наголошує про неможливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання в умовах здійснення контролю за його поведінкою та виконанням покладених судом обов`язків.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Ленінського районного суду м.Полтави від 07.06.2021 ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та йому призначено покарання в порядку ст.71 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки 2 місяці.
За таких обставин, враховуючи, що після постановлення вироку суду від 07.06.2021 ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні 25.03.2021 іншого кримінального правопорушення, встановленого за цим вироком суду, остаточне покарання обвинуваченому слід призначити за правилами ч.4 ст.70 КК України, з огляду на що підстави для застосування судом положень ст.71 КК України при призначенні покарання, про що наголошувалось захистом, відсутні.
Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати у справі підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в порядку ст.124 КПК України. Згідно із долученими до справи матеріалами витрати на залучення експерта у даному кримінальному провадженні складають 653,80 грн.
Вирішуючи питання щодо заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу, суд наголошує, що до обвинуваченого у даному кримінальному провадженні було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк якого наразі сплив і питання про продовження запобіжного заходу перед судом не порушувалось. Разом із тим, враховуючи, що ОСОБА_5 засуджений до реального відбування покарання за попереднім вироком і наразі тимчасово утримується в умовах ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)», суд, з урахуванням призначеної за даним вироком міри покарання, вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов до обвинуваченого пред`явлено не було, інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 373,374 КПК України, суд,
Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 02 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Ленінського районного суду м.Полтави від 07.06.2021 за ч.2 ст.185 КК України у виді 02 років 02 місяців позбавлення волі, остаточно визначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 02 (двох) років 04 (чотирьох) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з 10.09.2021.
У строк покарання ОСОБА_5 зарахувати покарання частково відбуте за попереднім вироком Ленінського районного суду м.Полтави від 07.06.2021, а саме з 07.06.2021 по 09.09.2021 включно.
До набрання вироком законної сили застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 653,80 грн.
Речові докази у справі: мобільний телефон «Redmi 7A» MattBlue 2GB RAM 16 GB ROM, який переданий на зберігання ОСОБА_4 , - залишити потерпілому, як йому належний.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Ленінський районний суд м.Полтави.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.

Суддя
Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_8 . Високих