Категорія: ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України. Суддядоповідач у апеляційній інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України

4 жовтня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 квітня 2020 року,

за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8 ,

у с т а н о в и л а:

Цим вироком, ухваленим у кримінальному провадженні №0001924 від 19.04.2018 року щодо обвинуваченого:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимий: 06.07.2006 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 102, ст. 70 КК України на десять років позбавлення волі, звільнений 05.01.2015 року із Бердянської ВК Запорізької області на невідбутий термін строком один рік п`ять місяців двадцять чотири дні,

визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 185 КК України, та йому призначене покарання:

- за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на шість років;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на шість років.

При цьому вироком ухвалено рішення про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 моральної шкоди в розмірі 150 000 грн.

Також вирішені питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом

першої інстанцій обставини

Цим вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винуватим в умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, а також у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Як визнав установленим у вироку суд першої інстанції, кримінальні правопорушення вчинені за таких обставин.

16.04.2018 приблизно о 00 години 15 хвилин ОСОБА_6 перебуваючи поруч з підвісним залізничним мостом, що пролягає між вул. Леваневського та вул. Шолом-Алейхема в м. Біла Церква, Київської області, на відстані приблизно 200 метрів від гаражно-будівельного кооперативу «Будівельник», за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Леваневського, 27-А, на ґрунті неприязних відносин, які раптово виникли внаслідок сварки з потерпілим ОСОБА_8 , маючи умисел на спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, підняв із землі камінець невизначеної форми та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій і бажаючи їх настання, умисно кинув камінець в область голови потерпілого ОСОБА_8 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми (рани в потиличній області, перелом потиличної кістки та забій головного мозку), що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя; рани в лобній області справа, яка відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, саден та синця, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім цього, 16.04.2018 приблизно о 00 години 15 хвилин, ОСОБА_6 перебуваючи поруч з підвісним залізничним мостом, що пролягає між вул. Леваневського та вул. Шолом-Алейхема в м. Біла Церква, Київської області, на відстані приблизно 200 метрів від гаражно-будівельного кооперативу «Будівельник», за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Леваневського, 27-А, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, користуючись тим, що його дії залишаються непоміченими для власника майна, оскільки потерпілий ОСОБА_8 перебував у непритомному стані та для інших осіб, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон марки «NOKIA» модель Lumia 1020, чорного кольору, IMEI НОМЕР_1 , вартість якого становить 3200 гривень 00 копійок.

Після чого ОСОБА_6 з місця події зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 , матеріальну шкоду на загальну суму 3200,00 гривень.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись з цим рішенням суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 29.05.2020 року подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.04.2020 року та направити справу на розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційні вимоги обвинуваченим вмотивовані тим, що в основу вироку покладено недопустимі та недостовірні докази, крім того мали місце і процесуальні порушення під час судового розгляду в частині нероз`яснення прав та обов`язків адвокату, а також внесенні до ЄРДР недостовірних відомостей.

Позиції учасників судового провадження

У судове засідання, призначене 04.10.2021 року, обвинувачений ОСОБА_6 не з`явився. Ухвалою Київського апеляційного суду від 12.08.2021 року було постановлено здійснити привід та доставити в судове засідання обвинуваченого, однак дана ухвала не була виконана. Працівником Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області за телефоном було повідомлено про те, що в ході виконання ухвали, неодноразово відвідали адресу проживання ОСОБА_6 , однак двері працівникам не відчинили. 01.10.2021 року у ОСОБА_6 було відібрано зобов`язання про явку в судове засідання, призначене на 04.10.2021 року, однак останній не з`явився.

Відповідно до ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутність обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення його становища.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Як зазначено у п. 66 справи Європейського суду з прав людини "Смірнова проти України" розумність тривалості провадження повинна бути оцінена в світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів, а також предмет спору (Frydlender v. France, N 30979/96, параграф 43, ECHR 2000-VII). Крім того, відповідно до п. 69 даної справи обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні органи (Mitchell and Holloway v. the United Kingdom, no. 44808/98, параграф 56, рішення від 17 грудня 2002 року).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив залишити її без задоволення, а вирок суду без змін; потерпілого ОСОБА_8 , який підтримав позицію прокурора; провівши судові дебати; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Мотиви Суду

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

За ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 185 КК України, за викладених у вироку обставин ґрунтуються на доказах, досліджених та належно оцінених у судовому засіданні.

Зокрема суд на підтвердження своїх висновків послався на наступні джерела доказів:

- показання обвинуваченого ОСОБА_6 , який будучи допитаним в судовому засіданні, свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 185 КК України, визнав частково та пояснив, що15.04.2018 перебував у стані алкогольного сп`яніння, приблизно о 21.30 год. в зазначений день, домовившись по телефону зі своїм знайомим на ім`я ОСОБА_9 зустрітися біля літака по вул. Шевченко в м. Біла Церква Київської області, рухався повз приміщення Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області в м. Біла Церква по вул. Шолом-Алейхема, де по дорозі його покликав раніше незнайомий, як потім стало відомо потерпілий ОСОБА_8 , який помилково прийняв ОСОБА_6 за раніше свого знайомого. Отже, таким чином ОСОБА_6 познайомившись з потерпілим ОСОБА_8 почали спілкуватися. При цьому ОСОБА_8 перебував у стані алкогольного сп`яніння, однак останній рухався самостійно, не зважаючи на вільну ходу, яка свідчила про перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння.

Потерпілий зупинившись та покликавши до себе ОСОБА_6 , став запитувати проходив останній військову службу в зоні антитерористичної операції на сході України, повідомивши при цьому, що він тільки повернувся з вказаної зони та після знайомства, ОСОБА_8 запропонував вжити з ним спиртні напої, у зв`язку з чим вдвох попрямували до продуктового магазину «АТБ». Приблизно о 23.00 год. потерпілий придбав у продуктовому магазині «АТБ» одну пляшку горілки «Хортиця», ємністю 0,5 л. та пакет молока. Приблизно через 20-30 хвилин останні вийшли з магазину та неподалік магазину «АТБ» під штучним міським освітленням, який розташований на стовпі, стали на бордюрі та почали вживати вказану горілку. Під час вживання спиртних напоїв приблизно через 10 хвилин до них підійшов знайомий ОСОБА_6 на ім`я ОСОБА_9 , якому на мобільний телефон, зателефонувала його знайома жінка, з якою він домовився зустрітися, у зв`язку з чим повідомив, що йому треба йти та попрямував по власним справам.

Отже ОСОБА_6 залишився вдвох з потерпілим, з яким останні вирішили також піти у гості на Леваневський масив у м. Біла Церква Київської області, куди ОСОБА_6 запропонував рухатись по вул. Шалом-Алейхма в м. Біла Церква Київської області, але потерпілий наполягав, щоб вони пішли через залізничний переїзд. Так рухаючись по вул. Леваневського в м. Біла Церква Київської області та доходячи до залізничного перехрестя, з гаражного кооперативу та з приватних будинків, які розташовані по дорозі до зазначеного переїзду, вибігали собаки, яких ОСОБА_6 постійно відганяв від них за допомогою кидання каменів у бік собак, які намагалися підбігти до ОСОБА_6 та потерпілого. Освітлення по зазначеному шляху було відсутнє, а дорога викладена з брущатки.

На протязі всього шляху потерпілий висловлював на адресу ОСОБА_6 претензії з підстав того, що останній не проходив військової служби на Сході України, не захищав Батьківщину, навіть ставив цей факт у провину, оскільки потерпілий захищав всіх громадян України, а також зазначив, що ОСОБА_6 не справжній чоловік, що дуже принижувало та ображало ОСОБА_6 , у зв`язку з чим у останнього виникла неприязнь до потерпілого.

Отже ОСОБА_6 набридло чути на свою адресу образи, так під час підняття черговий раз каміння для того, щоб відігнати собак, які намагалися напасти на ОСОБА_6 та потерпілого, ОСОБА_6 взявши в руки каміння та перебуваючи від потерпілого на відставні приблизно чотирьох метрів від останнього, кинув у його бік вказане каміння, при цьому ОСОБА_6 наполягав, що не цілився в голову потерпілому, від отриманого удару потерпілий впав та не підіймався. При цьому на вулиці було темно і ОСОБА_6 здалось, що потерпілий присів, куди саме потрапило потерпілому каміння, ОСОБА_6 не бачив. Потерпілий спочатку присів, а ОСОБА_6 пройшов повз нього, а потім повернувшись побачив, що потерпілий лежав без руху.

ОСОБА_6 злякався та підійшов до потерпілого, у якого з лівої руки взяв мобільний телефон, з якого викликав швидку медичну допомогу, а сам пішов через міст до літака-пам`ятника, який перебуває у місті Біла Церква Київської області при цьому продовжував мобільним телефоном потерпілого світити себе шлях. Після чого мобільний телефон потерпілого здав у ломбард, а гроші витратив на власні потреби. Однак під час досудового розслідування повернув вказаний мобільний телефон потерпілому.

ОСОБА_6 також частково визнав цивільний позов, зазначивши, що мобільний телефон повернув потерпілому, іншим цінним майном, яке належало потерпілому не заволодівав, поклався на розсуд суду щодо призначення йому грошової суми на відшкодування витрат пов`язаних з лікуванням потерпілого;

- показання потерпілого ОСОБА_8 , який суду показав, що 15.04.2018 приблизно о 22.30 год. він повертався по вул. Шолом-Алейхема в м. Біла Церква, Київської області від друзів, де вжив пляшку пива, та на протилежному боці дорозі побачив хлопця, який був схожий на його знайомого. Потерпілий окликнув його, а коли незнайомець підійшов до потерпілого, почали розмовляти. Після знайомства, як потім стало відомо потерпілому, це був ОСОБА_6 , останній запропонував піти разом та вжити спиртні напої, потерпілий відмовився вживати алкогольні напої, але вдвох пішли по дорозі. При цьому ОСОБА_6 цікавився військовою службою в армії. Проходячи повз військового комісаріату ОСОБА_6 зустрів свого знайомого, з яким останній поспілкувався та через декілька хвилин повернувся до потерпілого та запропонував піти з ним до його знайомого, у якого в гостях були дівчата, на що потерпілий погодився. Після чого потерпілий з ОСОБА_6 пішли до продуктового магазину «АТБ», де придбали одну пляшку горілки, цигарки та одноразові стаканчики. Потім потерпілий разом з ОСОБА_6 попрямували через залізничний перехід, де після переходу переїзду ОСОБА_6 пропустив потерпілого попереду себе, а сам рухався позаду за потерпілим. При цьому потерпілий повернувши голову назад до ОСОБА_6 з метою з`ясування часу та відстані до необхідного місця, куди прямували вони у гості, побачив у ОСОБА_6 в руках каміння, яким зразу останній, зазначив удар у голову. Удар камінням прийшовся вправу потиличну частину голови потерпілого, від якого останній впав на правий бік та почав втрачати свідомість при цьому потерпілий відчував, як ОСОБА_6 зривав хрестик з шиї потерпілого. Тривалий час потерпілий перебував без свідомості, а коли прийшов до тями, піднявся та пішов через гаражі, де зустрів хлопця, який викликав потерпілому швидку медичну допомогу;

- показання свідка ОСОБА_10 , який показав, що у середині квітня, приблизно 14-16 квітня 2018 року приблизно о 01.00 год. він направився на роботу до оптового ринку, де працював до обіду, повертався додому той же дорогою, що і йшов вночі на роботу, приблизно о 14.00 15.00 год. пройшовши залізничний міст, не доходячи до вул. Шолом-Алейхема, де розташована прокуратура в Білій Церкві, Київської області, на землі побачив блискучий предмет, піднявши його, ОСОБА_10 пересвідчився, що це був золотий хрестик, який ОСОБА_10 взяв з собою, та у подальшому продав на ринку невідомій особі за вісім тисяч гривень, які витратив на власні потреби.

Разом з тим судом першої інстанції співставлено, проаналізовано і покладено в основу обвинувального вироку як докази дані, що містяться у:

- витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про злочини, передбачені за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 185 КК України, внесені 19.04.2018 о 14.50 год. за № 0001942;
- рапорту старшого інспектора Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_11 зареєстрованого в ЖЄО 16.04.2018 за № 11066;
- протоколу огляду місяця події з фототаблицею, складеного 23.04.2018 з 17.25 год. по 17.45 год.;
- протоколу пред`явлення особи для впізнання складеного 31.08.2018 з 15.10 год. по 15.17 год.;
- протоколу огляду предметів від 21.04.2018 з фототаблицею, складеного слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_12 в період часу з 19.40 год. по 19.52 год.;
- протоколу огляду предметів від 20.04.2018 з фототаблицею, складеного слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_12 в період часу з 20.13 год. по 20.22 год.;
- протоколу огляду предметів від 21.04.2018 з фототаблицею, складеного слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_12 в період часу з 08.25 год. по 08.45 год.;

- протоколу огляду предметів від 21.04.2018 з фототаблицею, складеного слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_12 в період часу з 08.55 год. по 08.15 год.;

- протоколу проведення слідчого експерименту здійсненого з 15.43 год. по 15.50 год. 31.08.2018 з долученим відеозаписом, який був проведений слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_13 , за участю потерпілого ОСОБА_8 й інших учасників, судом установлено, що в ході проведення такої слідчої дії, яка була здійснена у порядку ст. 240 КПК України, було установлено, що ОСОБА_8 продемонстрував механізм спричинення йому тілесних ушкоджень, що мало місце 15.04.2018 приблизно о 23 год. 45 хв.;
- протоколу проведення слідчого експерименту здійсненого з 14.46 год. по 14.51 год. 03.09.2018 з долученим відеозаписом, який був проведений слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_13 , за участю підозрюваного ОСОБА_6 , спеціаліста й інших учасників;
- висновку експерта № 451/д від 16.08.2018;
- висновку експерта № 481/д від 10.09.2018;
- висновку експерта № 515/д від 25.09.2018;
- висновку експерта № 482/д від 10.09.2018;
- висновку судово-товарознавчої експертизи № 3025 від 13.08.2018.

У вироку суду в повній відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 саме у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 185 КК України, які суд дослідив та оцінив із дотриманням положень ст. 94 КПК України. В основу обвинувального вироку покладено виключно ті докази, що не викликають сумнівів у їх достовірності. Зі змісту вказаного вироку вбачається, що суд у мотивувальній його частині виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, з достатньою конкретизацією встановив і зазначив місце, час, спосіб вчинення кримінального правопорушення, його наслідки.

На переконання колегії суддів, дії засудженого ОСОБА_6 з урахуванням обсягу пред`явленого обвинувачення суд правильно кваліфікував за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 185 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого, слід зазначити наступне.

Наведені докази судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, відповідно до ст. 94 КПК України оцінено кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення та їх обґрунтовано покладено в основу вироку, а тому посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції було надано невірну оцінку доказам по справі, колегія суддів вважає безпідставними.

Твердження обвинуваченого про те, що під час судового розгляду не було роз`яснено права та обов`язків адвокату не беруться до уваги колегією суддів, оскільки адвокат - це кваліфікований юрист, який відповідно до ст. 6 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою відповідно до рівня, визначеного згідно із Законом України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склав кваліфікаційний іспит, пройшов стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склав присягу адвоката України та отримав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, отже адвокату відомі його права та обов`язки, а тому не роз`яснення в судовому засіданні не перешкоджало розгляду справи.

Доводи обвинуваченого щодо внесення до ЄРДР недостовірних відомостей та те, що витяг з ЄРДР є доказом не заслуговують на увагу, оскільки Верховний Суд відзначив, що згідно з ч. 2 ст. 84 КПК витяг з ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів, оскільки реєстр є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру.

Інші доводи апеляційної скарги обвинуваченого не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не є визначними для скасування вироку суду.

Місцевий суд у ході розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 ретельно перевірив та дослідив матеріали провадження, а також належним чином обґрунтував рішення з наведенням докладних мотивів. Отже, вирок суду відповідає вимогам ст. 374 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не встановлено, а призначене покарання відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі засудженого, апеляційну скаргу обвинуваченого необхідно залишити без задоволення, а вирок місцевого суду без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, ч. 1 ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 квітня 2020 року, ухвалений у кримінальному провадженні під №0001924, внесеному 19.04.2018 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

С У Д Д І:

ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16 р о л ь