29.10.2021 Єдиний унікальний номер 205/9335/20
Провадження №1-кп/205/218/21
Ед.унік.№205/9335/20
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2021 року Ленінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисника: адвоката ОСОБА_4

потерпілої: ОСОБА_5

представника потерпілої: адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, в м.Дніпро, кримінальне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за №0001019 від 21 квітня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Межова Межівського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта вища, розлученого, раніше не засудженого, працюючого слюсарем-ремонтником ТОВ «Стальконструкція-110», проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_7 , 13 квітня 2020 року, близько 19 години 30 хвилин, знаходився на території домоволодіння АДРЕСА_3 , де під час конфлікту з потерпілою ОСОБА_5 , у нього виник умисел на заподіяння останній тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_7 , в той же день та час, знаходячись у зазначеному місці, діючи умисно, наніс потерпілій удар долонею лівої руки в область щелепи, після чого ще кілька ударів долонею лівої руки в область тулуба, а коли ОСОБА_5 зігнулась захищаючись, наніс їй удар лівою ногою по правій нозі, в область колінного суглобу, від якого потерпіла присіла. Продовжуючи вчиняти злочин, обвинувачений ОСОБА_7 , доводячи свій злочинний умисел на заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень до кінця, діючи умисно, схопив ОСОБА_5 за шию ззаду по потяг до вхідної хвіртки вказаного домоволодіння, де наніс їй ще декілька ударів обличчям по металевій хвіртці. Таким чином, в результаті умисних дій обвинуваченого ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушводження у вигляді: 1-го садна на спинці носу, закритого перелому кісток носу без зміщення кісткових уламків, 3-х саден на червоній каймі нижньої губи праворуч, 1-го садна на передній поверхні в проекції правого колінного суглоба, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину визнав частково та пояснив суду, що 13 квітня 2020 року, близько 19 години 30 хвилин, він повернувся з роботи на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , де побачив ОСОБА_5 , яка там не проживала протягом останніх двох років та на його питання, почала скандалити та висловлюватись на його адресу нецензурною лайкою, в результаті чого між ними виник конфлікт. Під час конфлікту він почав виганяти потерпілу з території домоволодіння, виштовхуючи її за ворота та оскільки остання чинила опір, то спіткнулася та вдарилася обличчям об хвіртку, отримавши тілесні ушкодження. При цьому, обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував, що виявлені у потерпілої ОСОБА_5 тілесні ушкодження, утворились від його дій, однак заперечував нанесення ударів потерпілій.

Винуватість ОСОБА_7 повністю підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів.

Так, потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила суду, що 13 квітня 2020 року, близько 18 години 30 хвилин, коли вона перебувала на території домоволодіння АДРЕСА_3 , приїхав обвинувачений ОСОБА_7 , з яким у неї виник конфлікт, під час якого обвинувачений наніс їй удар лівою рукою в щелепу, після чого ще кілька ударів лівою рукою в область тулубу, а коли вона зігнулась, удар своєю ногою в область її правого коліна. Після цього, обвинувачений схопив її за шию та потягнув до хвіртки, де кілька разів вдарив її обличчям об хвіртку, спричинивши тілесні ушкодження.

Свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 суду пояснили, що у квітні 2020 року, близько 19 години, коли вони перебували на території СТ «Сонячний 2», бачили потерпілу ОСОБА_5 зі слідами тілесних ушкоджень та крові на обличчі, які, як вона пояснила, були спричинені їй її чоловіком обвинуваченим ОСОБА_7 .

Зазначені обставини також повністю підтверджуються протоколом проведення слідчого експерименту від 13 жовтня 2020 року (а.с.23-27), під час якого потерпіла ОСОБА_5 вказала на обставини, за яких обвинувачений ОСОБА_7 спричинив їй тілесні ушкодження 13 квітня 2020 року.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №2921е від 20 жовтня 2020 року (а.с.42-44), у потерпілої ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: 1-го садна на спинці носу, закритого перелому кісток носу без зміщення кісткових уламків, 3-х саден на червоній каймі нижньої губи праворуч, 1-го садна на передній поверхні в проекції правого колінного суглоба, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день). Крім того, як вказано у висновку, виявлені у потерпілої тілесні ушкодження могли утворитися при обставинах, на які вона вказує під час проведення слідчого експерименту за її участю, тобто саме в результаті нанесення їй ударів обвинуваченим ОСОБА_7 , що, на думку суду повністю спростовує доводи обвинуваченого, що ударів потерпілій він не наносив.

Проаналізувавши показання обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував, що тілесні ушкодження потерпілою були отримані в результаті його дій, однак заперечував нанесення їй ударів, та зіставивши їх з іншими доказами по справі, суд розцінює показання обвинуваченого як усталену модель захисту від пред`явленого обвинувачення, форму реалізації права на захист і бажання уникнути кримінальної відповідальності і покарання за вчинений злочин.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, потерпілу та свідків, а також дослідивши письмові докази та матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.2 ст.125 КК України, як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується позитивно, займається суспільно-корисною працею, неповнолітніх дітей на утриманні не має.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , передбачених ст.66, 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання, суд також враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З огляду на зазначене, враховуючі обставини вчинення кримінального правопорушення, відсутність обставин, які пом`якшуть та обтяжують покарання ОСОБА_7 , а також позиції прокурора, суд вважає можливим призначити покарання у вигляді виправних робіт в межах санкції ч.2 ст.125 КК України і таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення і досягнення інших цілей покарання.

Потерпілою ОСОБА_5 по справі заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 моральної шкоди в сумі 50 000 грн.

При вирішенні заявленого цивільного позову суд виходить з наступного.

Згідно із положеннями ст.12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову.

Стаття 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідностідо ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода полягає у тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

В пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Таким чином, враховуючи наявність моральної (немайнової) шкоди у потерпілої ОСОБА_5 , яка була завдана їй незаконними діями обвинуваченого ОСОБА_7 шляхом спричинення їй тілесних ушкоджень, враховуючи характер, обсяг та тривалість душевних страждань, яких зазнала потерпіла, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, вважає заявлений розмір моральної шкоди у сумі 50 000 грн. завищеним, в зв`язку з чим приходить до висновку, що сума в розмірі 30 000 грн., повністю відповідає глибині моральних страждань та переживань потерпілої.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді виправних робіт строком на дев`ять місяців, з відбуванням за місцем роботи, з відрахуванням 15 % (п`ятнадцяти відсотків) із суми його заробітку в доход держави.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 - не обирати.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 , в рахунок відшкодування моральної шкоди - 30 000 гривень.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1