Справа № 284/439/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2021 року смт. Народичі

Народицький районний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт.Народичі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр судових розслідувань за № 0000120 від 24.05.2021 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Рад-ча, Народицький район, Житомирська область, громадянина України, учня Овруцького професійного ліцею, з неповною середньою освітою,не одруженого, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.122 КК України,-

ВСТАНОВИВ :
14 травня 2021 року, близько 23 години, біля приміщенні АТ КБ «Приват Банк», що знаходиться за адресою: вулиця Свято-Миколаївська, 146, смт. Народичі Коростенського району Житомирській області, в ході виниклого конфлікту з ОСОБА_5 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком правої руки в праву частину обличчя, а саме, в область правого кута нижньої щелепи, від чого останній втратив рівновагу та впав на землю. Внаслідок вказаних протиправних дій, ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-лицевої травми: садно на шкірі нижньої губи справа на рівні 2-3 зубів; відкритий двосторонній перелом нижньої щелепи в ділянці 5-го зуба справа та суглобового виростку зліва, які (тілесні ушкодження) відносяться до категорії середніх по критерію тривалого розладу здоров`я та при відсутності ознак небезпеки для життя в момент їх спричинення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю і показав, що 14.05.2021 року біля 23 години, на вулиці смт.Народичі Житомирської області, поблизу будівлі, в якій розміщений Приватбанк, він зустрів раніше знайомого йому ОСОБА_6 . Під час розмови з останнім, у них виникла суперечка, в результаті якої він не втримався, та правою рукою вдарив останнього в праву частину обличчя, спричинивши чоловікові тілесні ушкодження, внаслідок чого ОСОБА_7 впав на землю. Більше ударів він потерпілому не наносив. Висловив у судовому засіданні щире каяття у скоєному.

Крім повного визнаннясвоєї вини, винуватість обвинуваченого підтверджується показаннями потерпілого.

Так, потерпілий ОСОБА_5 показав, що 14.05.2021 року біля 23 години, на вулиці смт.Народичі Житомирської області, поблизу будівлі, в якій розміщений Приватбанк, він зустрівся з раніше знайомим ОСОБА_8 . В ході розмови з останнім, у них виникла словесна перепалка, під час якої ОСОБА_9 вдарив його рукою в область обличчя, від чого він впав на землю та втратив свідомість. Від завданого удару, йому було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді перелому щелепи та пошкодженого зуба. В послідуючому, він звертався за медичною допомогою до лікарів, за призначеннями яких він лікувався і в лікарні і в домашніх умовах. На лікування витрачав кошти, і підтвердженням цьому є чеки, які він додав до своєї позовної заяви. Також по причині своєї непрацездатності внаслідок вчиненого відносно нього злочину, був вимушений близько двох місяців не відвідувати місце своєї роботи, перебуваючи на лікарняному, в результаті чого втратив частину своїх доходів у виді заробітної плати. Шкоди, завданої йому вчиненим злочином, обвинувачений на даний час не відшкодував. В майбутньому йому необхідно буде провести імплантацію вибитого зуба. Моральна шкода виразилась у фізичних та моральних його страждань, перенесенні операції, його переживань з приводу отриманого фізичного ушкодження, необхідності відвідувати лікувальні заклади, безсонні, неможливості нормально харчуватись та інш. Стосовно призначення покарання обвинуваченому, покладається на погляд суду.
Винуватість обвинуваченого також підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема: протоколом огляду місця події від 25.05.2021 року (а.с.39-42), відповідно до якого місцем події є ділянка вулиці Свято-Миколаївська в смт.Народичі, де розташована будівля, в якій знаходиться Приватбанк; висновком судово-медичної експертизи №94 від 27.05.2021 року (а.с.43-45), з якого вбачається, що на тілі ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-лицевої травми: садно на шкірі нижньої губи справа на рівні 2-3 зубів; відкритий двосторонній перелом нижньої щелепи в ділянці 5-го зуба справа та суглобового виростку зліва, які (тілесні ушкодження) відносяться до категорії середніх по критерію тривалого розладу здоров`я та при відсутності ознак небезпеки для життя в момент їх спричинення, утворились від одноразової прямої дії (удар) тупого твердого предмету і не могли утворитись від падіння з вертикального положення тіла на рівну площину; протоколом слідчого експерименту від 24.05.2021 року за участю потерпілого ОСОБА_5 (а.с.51-53), згідно якого останній продемонстрував яким чином йому були заподіяні тілесні ушкодження; протоколом слідчого експерименту від 28.05.2021 року за участю підозрюваного ОСОБА_4 (а.с.46-50), відповідно до якого останній продемонстрував яким чином він заподіяв тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 ; висновком судово-медичної експертизи №102 від 31.05.2021 року (а.с.54-56), з якого вбачається, що виявлені на тілі ОСОБА_5 тілесні ушкодження могли утворитись при обставинах, відтворених підозрюваним ОСОБА_4 при проведенні слідчого експерименту.
У відповідності до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. вищенаведене рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Таким чином, з огляду на вищезазначене, суд, керуючись ч.1 ст.94 КПК України, дослідивши та оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю є доведеною поза розумним сумнівом.
Аналізуючи досліджені докази, суд вважає вину ОСОБА_4 доведеною і кваліфікує його дії за ч.1 ст.122 КК України, як заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, які не є небезпечними для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілого.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого в судовому засіданні є щи-ре каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого в судовому засіданні не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшуючу обставину? завдану шкоду потерпілому, думку потерпілого щодо покарання обвинуваченого, а також особу винного, який вину у вчиненні злочину визнав повністю, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, характеризується за місцем проживання посередньо, за місцем навчання позитивно, завдану потерпілому шкоду не відшкодував, враховуючи при цьому всі обставини справи, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді обмеження волі, що передбачене санкцією ч.1 ст.122 КК України.
В той же час, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтовано-сті та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, в контексті врахування правової природи та юридичних характеристик актів Конституційного Суду України, застосовуючи положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при застосуванні відповідної норми права, яка стосується питання визначення виду та міри покарання, враховуючи що злочин, передбачений ч.1 ст.122 КК України відноситься до нетяжких злочинів, з огляду на обставини вчиненого обвинуваченим правопорушення, зокрема заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, з яким склались неприязнені відносини, їхню поведінку безпосередньо перед вчиненням злочину, відсутність тяжких наслідків, що в певній мірі знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обтяжуючих обставин, а також приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого, який злочин вчинив вперше, проживає на території радіоактивного забруднення, щиро розкаюється у вчиненому, що свідчить, що обвинувачений розуміє, що вчинив правопорушення та його негативні наслідки, приймаючи до уваги також, що покарання, як захід примусу має на меті не тільки кару а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, а відтак, як притаманний правовій державі принцип є передусім виправним та превентивним засобом, суд призначаючи обвинуваченому покарання у виді обмеження волі, з абсолютним переконанням вважає можливим його виправлення без ізоляції від суспільства, з встановленням іспитового строку в межах, передбачених ст.75 КК України, що цілком відповідатиме принципу справедливості і буде домірним вчиненому ним злочину.
Враховуючи те, що обвинувачений вчинив умисне кримінальне правопорушення, суд рахує за необхідне, в силу ст.76 КК України, покласти на нього обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Потерпілим ОСОБА_5 , заявлено цивільний позов до обвинуваченого, про відшкодування завданої злочином майнової шкоди в сумі 1448,12 грн., моральної шкоди в сумі 50000 гривень. та фізичної шкоди, відповідно до ст.1195 ЦК України, в сумі 35000 грн.

Обвинувачений позовні вимоги потерпілого щодо заподіяної йому майнової шкоди визнав.
Вирішуючи питання стосовно позову ОСОБА_5 , в частині стягнення з відповідача ОСОБА_4 , матеріальної шкоди, суд зазначає, що предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 1166 ЦК України загальними підставами відповідальності за завдану майнову шкоду є майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, суд вважає, що вимоги потерпілого щодо відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню на суму 1448,12 грн., що складають витрати на лікування (придбання медикаментів), внаслідок заподіяння йому тілесних ушкоджень обвинуваченимта на ортопантограму, які підтверджені матеріалами справи (а.с.21-22).
Щодо пред`явленої цивільним позивачем вимоги в частині стягнення моральної шкоди, та фізичної шкоди, відповідно до ст.1195 ЦК України, обвинувачений позовні вимоги визнав частково, на суму 5000 грн., посилаючись на те, що визначені розміри шкоди є не обґрунтовані.
Обмірковуючи правомірність вимог цивільного позивача в частині стягнення на його користь з обвинуваченого моральної шкоди в зазначеному ним розмірі, суд зважає на наступне.

Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом 3 частини 1 статті 91 КПК України визначено, що вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат, підлягає доказуванню у кримінальному провадженні.

Аналогічні роз`яснення містяться у постанові Пленуму ВСУ „ Про відшкодування моральної шкоди № 4 від 31.03.95. Так, розмір відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнає потерпілий, характеру немайнових втрат та інших обставин.
Суд вважає, що заподіяння обвинуваченим потерпілому тілесних ушкоджень призве-ло до фізичних та моральних страждань останнього, який є молодою людиною, його переживань з приводу отриманого фізичного ушкодження, необхідності відвідувати лікувальні заклади, тривалого розладу здоров`я, що суттєво порушило його нормальні життєві зв`язки, тобто потерпілому заподіяно моральну шкоду.
Між вказаними протиправними діяннями відповідача (вчиненням злочину) та заподіяною моральною шкодою потерпілому мається причинний зв`язок і вбачається вина відповідача, а тому, вимоги про стягнення моральної шкоди є законними.

При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги тяжкість отриманих тілесних ушкоджень, тривалість фізичних та душевних страждань, що потерпілим є молодий чоловік, проміжок часу вимушених змін у його життєвих стосунках, налагодження нормального ритму життєдіяльності, необхідність відвідувати лікувальні заклади та прибуття до них, враховуючи приписи ст.ст.23, 1187 ЦК України та роз`яснення, що викладені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відсутність доказів про заподіяння моральної шкоди на суму 50000 грн., з огляду на майновий стан обвинуваченого, а також враховуючи обставини справи та виходячи із засад справедливості, виваженості і достатності суд вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню на суму 16000 грн.

Щодо пред`явленої цивільним позивачем вимоги про стягнення з обвинуваченого фізичної шкоди, відповідно до ст.1195 ЦК України, приходить до наступного висновку.
Згідно ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Суд вважає, що протиправними діяннями відповідача (вчиненням кримінального правопорушення), відповідно висновку судово-медичної експертизи №94 від 27.05.2021 року позивачу заподіяно тривалий розлад здоров`я, внаслідок якого останній втратив загальну працездатність, а також дохід у виді заробітної плати за період з 17 травня 2021 року по 02 липня 2021 року, оскільки був непрацездатний і не відвідував місце роботи, а тому виходячи з положень ст.ст.1195,1196 ЦК України, враховуючи середньомісячний заробіток потерпілого, та з огляду на відсутність належних та допустимих доказів, які б підтверджували здійснені позивачем додаткові витрати на посилене харчування, санаторно-курортне лікування, придбання ліків, протезування, сторонній догляд, якібули призначені відповідним медичним фахівцем, суд вважає, що з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 слід стягнути шкоду, завдану іншим ушкодженням здоров`я відповідно до ст.1195 ЦК України, у розмірі 11396 гривень.

Суд не може прийняти до уваги наданий потерпілим план лікування (а.с.75), складе-ний 20.07.2021 року, так як він не є належно оформленим документом, оскільки не містить печатки відповідного закладу, який його видав, а також підпису лікаря, який складав цей план.

Керуючись ст.ст. 368,370, 373, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, і призначити йому покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.

В силу ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням і встановити йому іспитовий строк в 1 рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 1448,12 грн., моральну шкоду в сумі 16000 грн. та шкоду, завдану іншим ушкодженням здоров`я, в сумі 11396 грн.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, як-що таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок до Житомирського апеляційного суду через Народицький районний суд може бути подана апеляція протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та проку-рору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: