Справа № 573/1460/21
Номер провадження 1-кс/573/350/21
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и

01 вересня 2021 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

слідчого: ОСОБА_4 ,

підозрюваного: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Білопільського відділу Сумської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Річки Сумського району Сумської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня, одруженого, не працюючого, на утриманні має неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

запобіжного заходу у виді тримання під вартою
в с т а н о в и в :
01 вересня 2021 року старший слідчий СВ ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Білопільського відділу Сумської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання вмотивоване тим, що 29 серпня 2021 року близько 24 години по АДРЕСА_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухався на автомобілі «ГАЗ 3302-14», д.н.з. НОМЕР_1 разом з пасажиром ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Біля повороту на вул. Акименка в с. Річки ОСОБА_5 з`їхав у кювет та, вирішивши не звертатися за сторонньою допомогою, намагався самотужки виїхати. При цьому ОСОБА_8 вийшла з салону автомобіля та стала позаду нього. В цей час водій ОСОБА_5 , не переконавшись, що рух автомобіля не створить небезпеки іншим учасникам руху, почав їхати заднім ходом та, проявивши неуважність, допустив наїзд на ОСОБА_8 , в результаті чого остання загинула на місці події.

Таким чином, водій автомобіля «ГАЗ-3302-14», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 повинен був діяти згідно з вимогами пунктів 2.3 б, 2.9, 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України та мав технічну можливість уникнути наїзду на ОСОБА_8 .

У діях водія ОСОБА_5 вбачаються невідповідності вимогам пунктів 2.3 б, 2.9, 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Допущені останнім порушення вимог пунктів 2.3 б, 2.9, 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху знаходяться у прямому причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали, та він мав змогу уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди.

Вказані відомості зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 30 серпня 2021 року за №0000247, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

30 серпня 2021 року о 08 годині 17 хвилин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Того ж дня о 17 годин 35 хвилин ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані сп`яніння, що спричинили смерть потерпілого.

Слідчий вказує, що причетність ОСОБА_5 до вчинення вищевказаного злочину повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами.

На даний час існують передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, які вказують на необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Зокрема, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, з огляду на те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286-1 КК України, у вчиненні якого підозрюється останній відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. Крім того, після скоєння злочину ОСОБА_5 залишив місце події, до правоохоронних органів, до органів охорони здоров`я не звертався, злочин було виявлено біля 7 години 30 хвилин 30 серпня 2021 року сторонньою особою.

Також, ОСОБА_5 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 178, ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, що негативно характеризує його особу, вказує на схильність до вчинення протиправних дій та не виключає можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.

Крім того, вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення викликало значний суспільний резонанс в Річківській та Білопільській ОТГ, обурення місцевого населення, а також публікації та обговорення в соціальних мережах Фейсбук від 30 серпня 2021 року, в спільноті Білопілля.City - Газета «Білопільщина». Через це, у разі перебування ОСОБА_5 на волі, є певні ризики щодо тиску на нього з боку громадськості, що може призвести до небезпеки життю та здоров`ю підозрюваного та інших негативних наслідків, які можуть вплинути на хід розслідування.

Крім цього, ОСОБА_5 особисто знайомий із свідками у кримінальному провадженні, а тому є підстави вважати, що останній матиме можливість незаконно впливати на них шляхом застосування погроз або фізичної сили, що може суттєво вплинути на повноту та об`єктивність досудового розслідування даного кримінального провадження.

З огляду на викладене вище, з метою запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просить застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід, який би припинив його подальшу злочинну поведінку і повністю забезпечив виконання останнім процесуальних обов`язків, у виді тримання під вартою на строк 60 діб без можливості внесення застави.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримали.

Підозрюваний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину визнав. Проти застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував та просив застосувати заставу.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 також просила застосувати відносно її підзахисного запобіжний захід у виді застави, посилаючись на те, що ОСОБА_5 вчинив злочин з необережності, щиро розкаюється у скоєному, вживає активні дії, спрямовані на відшкодування шкоди потерпілій у кримінальному провадженні, перебуває у зареєстрованому шлюбі та має на утриманні неповнолітню дитину, хоча й не працює, але має дохід від неофіційних заробітків, а люди з його оточення мають можливість внести заставу, яка забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. Крім того, стороною обвинувачення не доведено належними та допустимими доказами існування заявлених у клопотанні ризиків.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 29 Конституції України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини, ніхто не може бути позбавлений свободи інакше як за вмотивованим рішенням суду і на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до положень ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; - наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; - недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою ЄСПЛ.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому, факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року вказано, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Як вбачається зі змісту клопотання та доданих до нього матеріалів, пред`явлена ОСОБА_5 підозра за ч. 3 ст. 286-1 КК України має місце та підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Зокрема, протоколами допиту потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , протоколом огляду місця події, в ході якого виявлено та вилучено автомобіль та труп ОСОБА_8 , іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

З огляду на викладене слідчий суддя вважає, що підозра про ймовірну причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України є обґрунтованою.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя враховує наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме те, що з метою уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а вчинення інших правопорушень або порушення громадського порядку може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Matznetter v. Austria», «Letellier v. France»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину може вдатися до відповідних дій, враховуючи тяжкість покарання, яка загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, відсутність офіційного місця роботи та заробітків. Крім того, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що вчинив тяжке кримінальне правопорушення, покинув місце події, про скоєне стало відомо лише 30 серпня 2021 року о 07 годині 30 хвилин від сторонньої особи.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні та підозрюваних, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Вищезазначене дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного на свідків, які є для нього відомими.

Ризик щодо можливості вчинити інше кримінальне правопорушення є обґрунтованим, виходячи з особи обвинуваченого, який неодноразово попадав у поле зору правоохоронних органів, вчиняючи, зокрема адміністративні правопорушення.

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, тяжкі наслідки, що настали у вигляді смерті потерпілої, а також дані щодо особи підозрюваного, який хоча раніше і не судимий, однак неодноразово порушував громадський порядок, за що притягувався до адміністративної відповідальності.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваному, дані про особу ОСОБА_5 , характер та тяжкість злочину у сфері безпеки руху, у вчиненні якого останній підозрюється, сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених у статті 177 КПК України, вказують на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваним виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

За таких підстав, те, що злочин у вчинені якого підозрюється ОСОБА_5 є тяжким кримінальним правопорушенням, а отже у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав як інтересів суспільства, слідчий суддя вважає, що для запобігання доведеним у суді ризикам, слід обрати підозрюваному саме такий запобіжний захід, про який просить слідчий.

Спираючись на норми ст. 178 КПК України, якими встановлено ті обставини, що враховуються при обрані запобіжного заходу, слідчий суддя приходить до висновку про можливість застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незважаючи на виключний характер цього запобіжного заходу.

Підстав для застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою слідчий суддя не вбачає, враховуючи вищенаведені обставини.

Разом з цим, стосовно можливості застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 застави, слідчий суддя враховує наступне.

Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України).

Суд враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення з необережності, має неповнолітню доньку, постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, задовільно характеризується за місцем проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, вину визнав та висловив готовність співпрацювати зі слідством, вживає активних дій щодо відшкодування шкоди потерпілій.

Натомість, слідчий у своєму клопотанні слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою без можливості внесення застави, однак при цьому обставини, передбачені ч. 4 ст. 183 КПК України, не навів та не підтвердив матеріалами клопотання.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, слідчий суддя вважає за необхідне визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі визначеному п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме: 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 158 900 грн, з покладенням на нього в разі звільнення обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст. ст. 3, 29 Конституції України, ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 395 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
Клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Білопільського відділу Сумської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування відносно підозрюваного за ч. 3 ст. 286-1 КК України ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 08 години 17 хвилин 28 жовтня 2021 року.

Визначити суму застави в розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 158 900 (сто п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот) гривень, яку можливо внести на депозитний рахунок UA0008869, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172, , призначення платежу запобіжний захід застава, № судового рішення та ПІБ особи, якою вноситься застава, ПІБ особи, за яку вноситься застава.

Підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 з-під варти звільнити та покласти на нього такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першим викликом;

2) не відлучатися з с. Річки, Сумського району, Сумської області без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон (у разі їх наявності);

5) утримуватись від спілкування з потерпілою та свідками в кримінальному провадженні;

6) носити електронний засіб контролю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Виконання даної ухвали покласти на Відділення поліції №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Строк дії ухвали слідчого судді по 28 жовтня 2021 року.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя