ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2021 м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
представника потерпілих ОСОБА_14 ,

при судовому засіданні у кримінальному провадженні №521/1407/14 щодо:
ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, з вищою освітою, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.4 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В 2006 році, точна дата не встановлена, ОСОБА_16 , реалізуючи заздалегідь спланований злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, тобто шляхом шахрайства, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_17 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, використовуючи як привід для отримання чужих грошей повідомлення ОСОБА_17 інформації про необхідність розширення її підприємницької діяльності, переконавши останню у взаємної вигідності передачі їй у позику грошей, але в дійсності не маючи наміру повертати чужі гроші, отримала від ОСОБА_17 суму в розмірі 215 тис. доларів США, що по середньорічному курсу НБУ за 2006 рік становить 1 085 750 грн, в результаті чого заподіяла шкоди потерпілій в особливо великих розмірах.
Зазначені грошові кошти ОСОБА_16 потерпілій не повернула та розпорядилась ними на власний розсуд.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 19.11.2006 року, ОСОБА_16 , повторно реалізуючи заздалегідь спланований злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, тобто шляхом шахрайства, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_17 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, використовуючи як привід для отримання чужих грошей повідомлення знайомій ОСОБА_17 ОСОБА_18 інформації про необхідність розширення її підприємницької діяльності, переконавши останню у взаємної вигідності передачі їй у позику грошей, але в дійсності не маючи наміру повертати чужі гроші, отримала від ОСОБА_18 суму у розмірі 11 000 доларів США, що по курсу НБУ на день вчинення кримінального правопорушення становить 55 550 грн.
В подальшому, за тотожними описаними вище обставинами та тотожним способом, 26.11.2006 ОСОБА_16 заволоділа грошима ОСОБА_18 в сумі 11 000 доларів США, що по курсу НБУ на день вчинення злочину становить 55 550 грн., 01.07.2007 в сумі 40 000 доларів США, що по курсу НБУ на день вчинення злочину становить 202 000 грн., 13.07.2007 в сумі 23 500 доларів США, що по курсу НБУ на день вчинення злочину становить 118 675 грн., в 2008 році, точна дата не встановлена, в сумі 12 000 доларів США, що за середньорічним курсом НБУ за 2008 рік становить 58 197,60 грн, а також 12.10.2008 в сумі 78 600 гривень.
Таким чином, ОСОБА_16 заволоділа грошовими коштами ОСОБА_18 на загальну суму 568 572 грн. 60 коп., в результаті чого заподіяла шкоди потерпілій в особливо великих розмірах.
Зазначені грошові кошти ОСОБА_16 потерпілій не повернула та розпорядилась ними на власний розсуд.
Вона ж, ОСОБА_16 , 28.01.2007, повторно реалізуючи заздалегідь спланований злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, тобто шляхом шахрайства, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_17 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, використовуючи як привід для отримання чужих грошей повідомлення інформації знайомій ОСОБА_17 ОСОБА_19 про необхідність розширення її підприємницької діяльності, переконавши останню у взаємної вигідності передачі їй у позику грошей, але в дійсності не маючи наміру повертати чужі гроші, отримала від ОСОБА_19 суму у розмірі 5 000 доларів США, що по курсу НБУ на день вчинення кримінального правопорушення становить 25 250 грн.
Зазначені грошові кошти ОСОБА_16 потерпілій не повернула та розпорядилась ними на власний розсуд.
25.10.2007, вона ж, ОСОБА_16 , повторно реалізуючи заздалегідь спланований злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, тобто шляхом шахрайства, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_17 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, використовуючи як привід для отримання чужих грошей повідомлення інформації знайомій ОСОБА_17 ОСОБА_20 про необхідність розширення її підприємницької діяльності, переконавши останню у взаємної вигідності передачі їй у позику грошей, але в дійсності не маючи наміру повертати чужі гроші, отримала від ОСОБА_20 суму у розмірі 25 000 доларів США, що по курсу НБУ на день вчинення кримінального правопорушення становить 126 250 грн.
Зазначені грошові кошти ОСОБА_16 потерпілій не повернула та розпорядилась ними на власний розсуд.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 07.10.2007 року, ОСОБА_16 , повторно реалізуючи заздалегідь спланований злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, тобто шляхом шахрайства, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_17 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, використовуючи як привід для отримання чужих грошей повідомлення знайомій ОСОБА_17 ОСОБА_21 інформації про необхідність розширення її підприємницької діяльності, переконавши останню у взаємної вигідності передачі їй у позику грошей, але в дійсності не маючи наміру повертати чужі гроші, отримала від ОСОБА_21 суму у розмірі 4 000 доларів США, що по курсу НБУ на день вчинення кримінального правопорушення становить 20 200 грн.
В подальшому, за тотожними описаними вище обставинами та тотожним способом, 13.01.2008, ОСОБА_16 заволоділа коштами ОСОБА_21 в сумі 500 доларів США, що за курсом НБУ на день вчинення злочину становить 2525 грн; 04.04.2008 в сумі 500 доларів США, що за курсом НБУ на день вчинення злочину становить становить 2 424 грн. 90 коп.; 06.07.2008 в сумі 500 доларів США, що за курсом НБУ на день вчинення злочину становить 2 424 грн. 90 коп.; 08.11.2008 в сумі 1 000 доларів США, що за курсом НБУ на день вчинення злочину становить 5798 грн 90 коп.
Таким чином, в період з 07.10.2007 року по 08.11.2008 рік ОСОБА_16 заволоділа грошовими коштами ОСОБА_21 на суму 6 500 доларів США, що становить 33 347 грн. 80 коп.
Зазначені грошові кошти ОСОБА_16 потерпілій не повернула та розпорядилась ними на власний розсуд.
Обвинувачена ОСОБА_16 свою вину у вчиненні інкримінованих їй злочинів не визнала та пояснила, що вона працювала в школі, вчителем, де познайомилась зі ОСОБА_17 . Наприкінці 90-х років зарплата була маленькою та вона почала шукати інші засоби заробітку. Їй стало відомо, що ОСОБА_17 надає гроші у борг під 5%. Вона звернулась до ОСОБА_17 з проханням надати їй під проценти 1000 доларів США для поїздки у Польщу та для початку зайняття власним бізнесом, на що та погодилась. Звільнившись зі школи, вона взяла в оренду контейнер на ринку «7-ий кілометр» та декілька магазинів на вулицях Фонтанська дорога, Торгова та Пушкінська. В процесі спілкування ОСОБА_17 повідомила їй, що в неї є знайомі які також можуть надати для розвітку її бізнесу гроші під проценти. Вона погодилась з пропозицією ОСОБА_17 та взяла грошові кошти у її знайомих. Вона розпочала їздити за кожгалантерейними товарами до Китаю, де познайомилась з чоловіком, який запропонував їй займатись продажом натуральних каменів. Вона прийняла цю пропозицію та на початку 2008 року привезла товар - натуральне каміння для продажу на ринку. Внаслідок великої конкуренції, вона не змогла отримати запланований прибуток, в неї почались значні матеріальну труднощі, оскільки вона була винна кошти за товар у Китаї, була зобов`язана платити проценти за гроші, що брала у борг, в державі почалася фінансова криза та різко піднявся курс долару. Біля 11 ти років вона сплачувала проценти ОСОБА_17 за гроші, які брала у борг в неї та її знайомих. Всі суми, які вона повертала ОСОБА_17 , вона вносила в спеціальний зошит. При цьому їй не було відомо, чи повертала ОСОБА_17 гроші власниками коштів, чи забирала їх собі. Не маючи заробітку та змоги платити проценти по займам, вона звернулась до ОСОБА_17 з проханням відстрочки сплати процентів, проте вона відмовила їй та повідомила, що вона та інші власники грошових коштів вимагають від неї повернення всієї суми грошей цілком. На той момент вона не мала змоги повернути борги, оскільки була винна кошти за товар у ОСОБА_22 та не мала іншого заробітку. Вона попросила у ОСОБА_17 та інших кредиторів півроку на виплату боргу, проте вони їй такої можливості не надали та почали приходити за місцем її проживання, за місцем проживання її матері з вимогами про повернення боргу, при цьому повідомивши всіх сусідів, що вона є шахрайкою. Згодом потерпілі звернулись до правоохоронних органів. Вона не розуміє, чому ОСОБА_17 надала тільки розписки про її борги, але знищила зошит з виплатами процентів.
На запитання учасників судового засідання обвинувачена пояснила, що вона близько з особами, які надавали їй грошові кошти, знайома не була, бачила потерпілих не більше двох разів. Всі питання щодо надання грошей у борг та виплати процентів вона вирішувала зі ОСОБА_17 , особисто кошти вона декілька разів отримувала лише від ОСОБА_18 , але в присутності ОСОБА_17 . Потерпілу ОСОБА_19 вона не бачила жодного разу. Точного часу коли вона отримувала грошові кошти не пам`ятає, достовірність розписок, які наявні в матеріалах кримінального провадження, вона не заперечує, з їх змістом згодна, писала їх особисто. Під час займу грошей, вона мала намір повернути кошти, має таке бажання і на сьогоднішній день. Свої боргові зобов`язання вона визнає, але вважає, що повинна меншу суму, ніж зазначено у обвинуваченні, оскільки гроші частково повернуті. Пояснити, чому вона не вела звіту повернення боргу та виплати відсотків, вона не може та вважає це її помилкою. Загальної суми боргу та суми виплати відсотків вона не знає.
Під час судового розгляду, проведеного з дотриманням принципів змагальності сторін та свободи в подані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, судом були досліджені докази, джерелом яких були свідчення потерпілих та свідків, процесуальні документи, висновки судових експертів та речові докази.
Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_18 суду пояснила, що у 2006 році вона познайомилась з ОСОБА_16 через спільну знайому ОСОБА_17 , знайомство відбулося в квартирі ОСОБА_17 . Під час спілкування ОСОБА_16 повідомила, що вона є власником крупного бізнесу та їй потрібні кошти. На той час вона виглядала впевненою в собі жінкою, вона розповідала про те, що має велику кількість магазинів та нерухомості, тому в неї не виникало сумнівів в правдивості розповідей ОСОБА_16 . Оскільки в неї були вільні кошти, виручені від продажу нерухомості та реалізації інвестиційних проектів, вона вирішила позичити їх ОСОБА_16 . Перший раз вона передала їй суму у розмірі 11 000 доларів США. Потім, в період до 2008 року, ОСОБА_16 брала в неї кошти не одноразово, різними сумами. Не всі кошти передавалися ОСОБА_16 особисто в руки, деякі суми передавались через ОСОБА_17 . В загальній сумі неповернутими залишилось 97 500 доларів США і 78 660 гривень. Згідно розписок та усних домовленостей з ОСОБА_16 , вона обіцяла повернути кошти за першою вимогою. В 2009 році, весною, настала фінансова криза, тому вона звернулась до ОСОБА_16 з вимогою повернути частину грошових коштів, проте вона повідомила, що коштів на даний час в неї не має та пообіцяла повернути борг восени 2009 року. Після цього вона дізналась, що є ще ряд людей, яким ОСОБА_16 також повинна повернути гроші. Вона перестала виходити на зв`язок, на телефонні дзвінки не відповідала, за адресою, яку вона вказувала як місце свого проживання, вона не з`являлась, причини неспроможності повернення боргу не пояснила, тому вона вирішила звернутися до правоохоронних органів.
Потерпіла ОСОБА_21 в суді пояснила, що працювала в школі «Орсамеах» більше 20 років. До них в школу прийшла працювати ОСОБА_17 , яка раніше працювала в іншій школі зі ОСОБА_16 . ОСОБА_17 розповіла, що ОСОБА_23 в школі більше не працює та почала займатись власним бізнесом, та що їй потрібні гроші. Оскільки її чоловік також мав намір почати займатись бізнесом, і вони розраховували на допомогу ОСОБА_16 при веденні бізнесу на початкової стадіїї, вони вирішили допомогти їй.
З ОСОБА_16 вони не одноразово зустрічались на квартирі у ОСОБА_17 . На прохання ОСОБА_16 вона надала їй грошові кошти для начебто розвитку бізнесу. Від ОСОБА_17 вона мала позитивну інформацію про ОСОБА_16 . Сама ОСОБА_16 переконувала її, що вона порядна людина, має власні магазини та контейнери на промринку «7-ий кілометр». У 2007 році, восени, вона передала 4 000 доларів США, а потім через ОСОБА_17 , протягом 2008 року, невеликими сумами 3 рази по 500 доларів США, а наприкінці 2008 року 1 000 доларів США. Невеликі суми позики ОСОБА_16 повертала. Гроші надавались нею на умовах того, що за першою вимогою вони будуть повернені. Коли вона хотіла повернути свої кошти, від ОСОБА_17 вона дізналась, що у обвинуваченої нібито померла мати, що потім виявилось неправдою. Напочатку 2009 року ОСОБА_16 перестала виходити на зв`язок. Разом з чоловіком вони приїздили за адресою її проживання, але їм ніхто не відчиняв. Сусіди повідомили, що бачили її, але де вона зараз вони не знають. Після цього вона звернулася до правоохоронних органів з заявою про вчинений відносно неї злочин, надала оригінали розписок про отримання ОСОБА_16 грошей.
Допитана в суді потерпіла ОСОБА_24 пояснила, що її знайома ОСОБА_17 познайомила її зі своєю подругою ОСОБА_16 , яка за інформацією ОСОБА_17 займалася підприємством, мала декілька магазинів та торгові контейнери на промринку « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Вона повідомила, що ОСОБА_16 має потребу в коштах на розвиток бізнесу та запропонувала надати їй гроші у борг. В квартирі ОСОБА_17 за адресою: АДРЕСА_3 в 2006 році вона надала в борг ОСОБА_16 грошові кошти під розписку в сумі 25 000 доларів США, які та просила позичити в неї на закупівлю товару. ОСОБА_16 обіцяла повернути гроші за першою вимогою. Коли вона в 2009 році звернулась з проханням до ОСОБА_16 повернути гроші, їй ніхто гроші не повернув. Потім ОСОБА_16 перестала відповідати на її дзвінки. До теперішнього часу гроші їй не повернуті.
Потерпіла ОСОБА_17 суду пояснила, що тривалий час вона працювала в ЗОШ №47 вчителем разом з ОСОБА_16 , з якою в неї склались дружні відносини. Одного разу ОСОБА_23 повідомила їй, що вона почала займатись бізнесом, та має намір поїхати в Польщу за товаром, тому попросила дати їй в борг грошові кошти. Вона погодилася з проханням ОСОБА_16 та надала їй суму у розмірі 4 500 доларів США. Через деякий час вона повернула 3 000 доларів США. В 2006 році загалом вона передала ОСОБА_16 суму у розмірі 215 000 доларів США. Факти передачі коштів завірялися відповідними розписками. З наданих коштів ОСОБА_16 повернула біля 5 000 доларів США, точно вона не пам`ятає. Грошові кошти вона надавала частинами, з метою збереження грошових коштів, оскільки вона побоювалась зберігати великі суми вдома. ОСОБА_21 , ОСОБА_18 , ОСОБА_24 , ОСОБА_19 є її знайомими, з якими вона також працювала у школі і які також, в її присутності, надавали ОСОБА_16 великі суми грошей в іноземній валюті, начебто на розвиток її підприємницької діяльності. В 2009 році, коли настала фінансова криза, зазначені знайомі почали просити ОСОБА_16 повернути їм гроші. ОСОБА_16 прийшла до неї та повідомила, що грошей в неї немає. До теперішнього часу гроші, отримані ОСОБА_16 їй не повернуті.
Крім показів потерпілих, судом були досліджені інші докази, а саме:
- заява ОСОБА_19 від 12.11.2012 року про вчинення ОСОБА_16 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України;
- заява ОСОБА_19 про залучення до кримінального провадження № 0000660 в якості потерпілого;
- заява ОСОБА_21 від 04.01.2013 року про залучення до кримінального провадження № 0000721 в якості потерпілого;
- заява ОСОБА_18 від 25.09.2009 року про вчинення ОСОБА_16 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України;
- заява ОСОБА_18 від 04.01.2013 року про залучення до кримінального провадження № 0000082 в якості потерпілого;
- заява ОСОБА_17 від 16.02.2013 року про вчинення ОСОБА_16 злочину, передбаченого ст. 190 КК України;
- заява ОСОБА_17 від 16.02.2013 року про залучення до кримінального провадження № 0001017 в якості потерпілого;
- заява ОСОБА_24 від 06.03.2013 року про залучення до кримінального провадження № 0001185 в якості потерпілого;
- заявами ОСОБА_18 , ОСОБА_24 , ОСОБА_17 про залучення оригіналів розписок ОСОБА_16 про отримання грошових коштів до метаріалів кримінального провадження № 0000660 від 11.12.2012 року;
- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 05.09.2013 року з доданим до нього описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді;
- висновок експерта № 335 від 03.10.2013 року з доданою до нього ілюстративною таблицею на 3 аркушах , відповідно до якого:
- рукописний текст в розписці 28.01.2007 від ім`я « ОСОБА_16 » про отримання від « ОСОБА_19 » 5000 доларів США виконаний ОСОБА_16 ;
- рукописний текст в розписці 07.10.2007 від ім`я « ОСОБА_16 » про отримання від « ОСОБА_24 » 25000 доларів США виконаний ОСОБА_16 ;
- рукописні тексти в розписці 12.10.2008 від ім`я « ОСОБА_16 » про отримання від « ОСОБА_25 » 78660 доларів США, розписці без дати від ім`я « ОСОБА_16 » про отримання від « ОСОБА_18 » 12000 доларів США, розписці 19.11.2006 від ім`я « ОСОБА_16 » про отримання від « ОСОБА_25 » 11000 доларів США, розписці 26.11.2006 від ім`я « ОСОБА_16 » про отримання від « ОСОБА_25 » 11000 доларів США, розписці 01.07.2007 від ім`я « ОСОБА_26 і.» про отримання від « ОСОБА_25 » 40000 доларів США, розписці 13.07.2007 від ім`я « ОСОБА_16 » про отримання від « ОСОБА_25 » 23500 доларів США, виконані ОСОБА_16 .
- рукописний текст в розписці 2006 року від ім`я « ОСОБА_16 » про отримання від « ОСОБА_17 » 215000 доларів США виконаний ОСОБА_16 ;
- рукописні тексти в розписці 04.04.2008 від ім`я « ОСОБА_16 » про отримання від « ОСОБА_21 » 500 доларів США, розписці 07.10.2007 від ім`я « ОСОБА_16 » про отримання від « ОСОБА_21 » 4000 доларів США, розписці 06.07.2008 від ім`я « ОСОБА_16 » про отримання від « ОСОБА_21 » 500 доларів США, розписці 08.11.2008 від ім`я « ОСОБА_16 » про отримання від « ОСОБА_21 » 1000 доларів США, розписці 13.01.2008 від ім`я « ОСОБА_16 » про отримання від « ОСОБА_21 » 500 доларів США, виконані ОСОБА_16 ;
- протоколом огляду предмету від 17.09.2013 року;
- протоколом огляду предметів: розписок у кількості 14 штук, виданими потерпілими ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , ОСОБА_19 про отримання ОСОБА_16 грошових коштів від 10.11.2013 року;
- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 23.08.2013 року з доданим до нього описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду;
- протокол огляду предмету від 17.09.2013 року.
В зв`язку із узгодженою позицією учасників судового засідання щодо існування речових доказів та недоцільності їх огляду у судовому засіданні, суд обмежив дослідження речових доказів: розписок у кількості 14 штук, виданими потерпілими ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , ОСОБА_19 про отримання ОСОБА_16 грошових коштів, вивченням відповідних постанов органу досудового слідства про визнання речей та документів речовими доказами, а також ухвал слідчих суддів про накладення на ці речові докази арешту.
Суд надає оцінку наявним доказам у провадженні, з урахуванням часу їх отримання, процесуального порядку їх отримання та обставин за якими їх було отримано, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Оцінюючи перелічені докази сторони обвинувачення, суд визнає ці докази належними, оскільки вони як прямо, так і непрямо підтверджують існування обставин, які підлягали доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.
Оскільки вищевказані докази обвинувачення були отримані у порядку, встановленому процесуальним кодексом, без порушення норм процесуального закону та без порушення прав і свобод людини, суд визнає ці докази допустимими.
Крім вищеперелічених доказів, визнаних судом належними та допустимими, стороною обвинувачення були надані інші докази, а саме: під час допиту у суді свідка ОСОБА_27 були отримані фактичні данні про те, що вона працювала в магазині на вулиці Торговій, власником якого була ОСОБА_16 . Приміщення було орендованим. Магазин спеціалізувався на продажу косметики та біжутерії. В магазині працювало два реалізатори. Свідок не пам`ятає, яка була зарплата та виручка в магазині, оскільки минуло 19 років. Магазин зачинили, оскільки магазин був нерентабельним. Звільнена була 2003-2004 роках. Про те, що обвинувачена займала грошові кошти, вона не знала.
Також до суду були надані:
- протокол обшуку від 21.09.2013 року за адресою: АДРЕСА_1 , з доданою до нього таблицею фотоілюстрацій на 11 аркушах;
- протокол огляду предметів від 17.09.2013 року, яким оглянуті речі та документи, виявлені під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_16 ;
- податкова справа ОСОБА_16 ;
Надаючи оцінку цім доказам сторони обвинувачення, суд визнає ці докази неналежними в зв`язку із неможливістю їх використання для встановлення обставин, які мають значення для справи.
Судовий розгляд даного кримінального провадження, був проведений з дотриманням принципів змагальності сторін та свободи в подані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності. Діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих /розшукових/ дій для встановлення вини чи невинуватості обвинуваченої, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган.
Судом врахована також практика Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року, згідно яких Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).
Аналіз вищенаведених показів потерпілих та досліджених документів, у їх сукупності, дозволяє суду зробити висновок про те, що доведеність винуватості обвинуваченої у вчиненні шахрайства випливає із сукупності вищевстановлених ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, що дозволяє суду поза розумним сумнівом дійти до висновку, що вина обвинуваченої у судовому засіданні доведена повністю.
При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання ОСОБА_16 винуватою у заволодінні чужим майном шляхом шахрайства, суд керується стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК України, що передбачають: ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачена є винною у вчиненні цього злочину.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішенні має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Піддаючи оцінці зібрані органом досудового слідства докази здійснення ОСОБА_16 шахрайства, як окремо так і в їх сукупності, суд вважає, що ці докази є достатніми для висновків, що обвинувачена вчинила дії при обставинах, викладених у обвинувальному акті.
Висновки суду про винуватість обвинуваченої в інкримінованому їй діянні ґрунтуються перш за все на прямих доказах, якими є свідчення потерпілих та розписки ОСОБА_16 про отримання грошей. Оцінюючи показання потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , суд виходить з того, що під час судового розгляду вказаного кримінального провадження стороною захисту не надано і в суді не встановлено будь яких фактичних даних, які б стали підставою для сумніву в правдивості показань зазначених потерпілих. При цьому суд приймає до уваги, що будь-яких даних, які б могли слугувати підставою для оговору обвинуваченої з боку потерпілих, судом не встановлено. Будь-яких даних, які б негативно впливали на репутацію потерпілих в суді також не встановлено. Показання в суді потерпілі надавали с усвідомленням своєї відповідальності за надання завідомо неправдивих показань, показання вони надавали вільно, послідовно, без ознаків нещирості, на питання учасників судового засідання відповідали категорично. Оцінюючи показання потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_21 , ОСОБА_24 на предмет їх достовірності, суд приймає до уваги, що ці показання потерпілих співвідносяться між собою та іншими доказами, визнаними судом належними та допустимими, вони є логічними та послідовними.
Вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_16 в інкримінованому злочині, суд не може залишити поза увагою поведінку обвинуваченої, яка тривалий час переховувалася від потерпілих, враховує, що вона не вчинила будь-яких дій чи заходів, спрямованих на повернення грошей потерпілим, хоча мала реальну можливість це зробити.
Крім того, суд вважає, що протиправні дії обвинуваченої носили системний характер та вважає, що часткове повернення нею незначних сум потерпілим на початковій стадії заволодіння майном було частиною розробленого злочинного плану, спрямованого для обману з метою заволодіння більш великими сумами грошей.
Зазначене вище вказує на те, що ОСОБА_16 , отримуючи від потерпілих гроші, не мала на меті повертати ці гроші, тобто вчиняла ці дії з прямим умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном шляхом обману.
Суд також ставиться критично до пояснень обвинуваченої про необхідність отримання від потерпілих великих сум в іноземній валюті для розвитку підприємницької діяльності та в зв`язку із скрутним положенням, пов`язаним з проблемами у веденні підприємницькою діяльністю, оскільки така версія не підкріплена жодним доказом з боку сторони захисту.
Оцінюючи позицію ОСОБА_16 , яка хоча і не заперечувала факти отримання великих сум від потерпілих, але вважала неповернення нею грошей невиконням цивільно- правових відносин, суд сприймає таку позицію обвинуваченої як спосіб захисту з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин.
Проаналізувавши доводи захисника обвинуваченого про невинуватість ОСОБА_16 , суд не вбачає в них будь-яких обґрунтованих даних, які б спростовували встановлені судом обставини чи свідчили про неналежність доказів сторони обвинувачення, які були прийняті судом до уваги при вирішення питання про винуватість ОСОБА_16 .
Таким чином, оскільки ОСОБА_16 , шляхом обману, повторно заволоділа майном ОСОБА_19 , суд кваліфікує її дії за ч. 2 ст. 190 КК України.
Заволодіння ОСОБА_16 в особливо великих розмірах майном ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_21 , ОСОБА_24 шляхом обману, суд кваліфікує за ч.4 ст. 190 КК України.
Потерпілою у кримінальному провадженні ОСОБА_21 та ОСОБА_18 які визнана цивільнім позивачем, заявлений цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_16 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 6500 долларів США та 97 500 доларів США, відповідно, за курсом НБУ на день ухвалення вироку та 78 600 гривень.
Свої позовні вимоги цивільні позивачи обгрунтовують вчиненням відносно них злочину, внаслідок якого їм було заподіяно шкоду в зазначених сумах.
Обвинувачена суму позовних вимог визнала частково.
Розглядаючи цивільний позов у кримінальному проваджені, суд приходить до наступного.
Згідно із вимогами статті 1166 ЦК України, майнова шкода, яка спричинена фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її спричинила у повному обсязі.
В судовому засіданні підстави позову та вина обвинуваченої у заподіянні майнової шкоди ОСОБА_21 та ОСОБА_28 зокрема шкоди, доведена вищенаведеними доказами у їх сукупності.
Відповідно до даних Національного банку України на день ухвалення вироку курс гривні до доллара США становить 26 гривень 33 коп. за 1 доллар США.
З урахуванням викладеного суд, відповідно до ст. 128 КПК України, вважає за необхідне позов ОСОБА_21 та ОСОБА_18 майнової шкоди, задовольнити повністю і стягнути з обвинуваченої на користь ОСОБА_21 суму у розмірі 171 145 гривень, на користь ОСОБА_18 суму у розмірі 2 567 175 грн та 78 600 грн
При призначенні ОСОБА_16 покарання суд виходить із загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 50, 65 КК України.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.
Крім цього, при призначенні покарання суд приймає до уваги, що обвинувачена до кримінальній відповідальності притягується уперше, враховує її вік та дані про стан здоров`я, враховує, що обвинувачена принесла вибачення перед потерпілими.
З огляду на викладене, враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_16 злочину, наведених даних про особу обвинуваченої та інших обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_16 неможливо без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим, вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкцій ч.ч.2, 4 ст. 190 КК України з призначенням додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.
Підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України, судом не встановлено.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.
З метою виконання додаткового покарання, суд вважає недоцільним скасування арешту на майно, яке належить обвинуваченій.
Вирішуючи питання, які відповідно до положень пп.2 п.4 ст. 374 КПК України повинен вирішити суд при ухваленні вироку, в тому числі щодо заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься і питання запобіжного заходу, встановивши можливість вчинення обвинуваченою дій, передбачених ст. 177 КПК України, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої до набрання вироком законної сили, суд вважає за необхідне, обрати відносно ОСОБА_16 запобіжний заход у вигляді тримання під вартою.
Вирішуючи питання про зарахування до строку покарання обвинуваченій ОСОБА_16 строку її попереднього ув`язнення, суд виходить з наступного.
26.11.2015 року було прийнято Закон № 838-VIII. Цим Законом було змінено положення ч. 5 ст. 72 КК України і визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. 21.06.2017 року набрав чинності Закон № 2046-VIII, яким знову змінено ч. 5 ст. 72 КК України.
Як вбачається з правових висновків Великої палати Верховного суду, викладених в п. 105 Постанови від 29.08.2018 у кримінальному провадженні №663/537/17, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.
Оскільки ОСОБА_16 вчинила злочин до 26.11.2015 , з огляду на вищезазначені правові висновки Великої палати Верховного суду, суд вважає за необхідне строк попереднього ув`язнення обчислювати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 369 -374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_29 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 4 ст.190 КК України, на підставі якої призначити їй покарання:
- за ч.2 ст.190 КК України у вигляді 1 року та 6 місяців позбавлення волі;
- за ч.4 ст.190 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_30 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна.
Зарахувати в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення в період з 22.08.2013 року по 27.08.2013 року, а також строк попереднього ув`язнення в період 10.10.2019 року по день набрання вироком законної сили. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 року, строк попереднього ув`язнення обчислювати з розрахунку: один день попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_15 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Позов ОСОБА_31 та ОСОБА_32 про стягнення майнової шкоди, задовольнити повністю і стягнути з обвинуваченої ОСОБА_15 на користь ОСОБА_31 суму у розмірі 171 145 гривень, на користь ОСОБА_32 суму у розмірі 2 567175 та 78 600 грн.
Після набрання вироком законної сили, речові докази зберігати у матеріалах кримінального провадження.
Арешт, накладений на майно ОСОБА_15 залишити без змін.
На вирок може бути подана сторонами апеляція до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення, а обвинуваченою, яка перебуває під вартою у той же строк з дня отримання копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий: ОСОБА_33

Судді: ОСОБА_34

ОСОБА_35