справа № 732/1341/21
провадження № 1-кп/732/105/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2021 року місто Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городня кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001154 від 28.04.2021 по обвинуваченню за ч.2 ст. 185 КК України
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сутоки, Городнянського району, Чернігівської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, дітей на утриманні не має, не працюючого, судимого Городнянським районним судом Чернігівської області від 28.07.2021 за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого з випробуванням із іспитовим строком один рік,
по обвинуваченню за ч.2 ст. 185 КК України
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Петрівка, Щорського району Чернігівської області, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , фактично проживаючого в АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, дітей не має, не працюючого, інваліда 111 групи, раніше судимого:
05.01.2001 Городнянським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст. 140 КК України до 3 років позбалення волі;
17.02.2004 Щорським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
19.08.2006 Щорським районним судом Чернігівської області за ч.1 ст. 121, ч.1 ст.122 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
21.11.2006 Городнянським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі;
08.04.2019 Городнянським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений з місць позбавлення волі 16.02.2021 на підставі ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08.02.2021 умовно-достроково на строк 10 місяців 10 днів,-
за участі учасників кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_5 ,
обвинувачених: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 за попередньою змовою із обвинуваченим ОСОБА_6 , останній діяв повторно, 11 та 12 квітня 2021 року, у період часу з 10:00 години до 13:00 години, діючи умисно з корисливих мотивів, шляхом демонтажу з даху нежилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_7 таємно викрали 1726 металевих покрівельних листів, розміром 70 см х 11 см, товщиною 1 мм, колишнього вжитку, вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2966/21-24 від 24.06.2021 становить 10,00 грн за один лист, що належать ОСОБА_7 , чим завдали останній матеріальних збитків на загальну суму 17260 грн.
Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, Вартість викраденого не оспорює. Підтвердив обвинувачений час та місце скоєного злочину. У своїх показаннях суду розповів, що потрібні були гроші і під час розмови із ОСОБА_4 домовились, що, знявши залізо із даху напівзруйнованої хати, вони можуть заробити. Господарку, жінку похилого віку, вони знали і їм відомо було що близько 5 років вона не приїздить у с. Сутоки. 11 та 12 квітня 2021 року, у період часу з 10:00 години до 13:00 години, вдвох із ОСОБА_4 прибули до заздалегідь наміченої споруди за адресою: АДРЕСА_4 , там поряд була драбина, сходами якої ОСОБА_3 піднявся на дах, прихопивши із собою заздалегідь принесене знаряддя, яке він називає «Металева шина». На даху ОСОБА_3 вказаним знаряддям знімав залізні листи із даху, а ОСОБА_4 внизу забирав ці листи і переносив в одну купу в сад, звідки планували завантажити на віз та перевезти орендованим конем у пункт здачі металобрухту. Що в подальшому і зробили. Завантажили на віз та конем під управлінням ОСОБА_3 листи заліза обвинувачений ОСОБА_3 перевіз до найближчого населеного пункту, де здав в пункт прийому металобрухту. Отримав за це 600 гривень, 300 гривень віддав ОСОБА_4 , 300 гривень залишив собі, із спільних грошей купили пляшку горілки, щоб розрахуватися за оренду коня. Вибачитися перед потерпілою не вдалося, оскільки вона постійно проживає у місті. Відшкодувати шкоду, зі слів обвинуваченого, не мав можливості.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, Вартість викраденого не оспорює. Підтвердив обвинувачений час та місце скоєного злочину. У своїх показаннях суду розповів, що попередньо із ОСОБА_3 помітили напівзруйновану хату із покриттям даху залізними листами. Господарку, жінку похилого віку, вони знали і їм відомо було що близько 5 років вона не приїздить у с. Сутоки. 11 та 12 квітня 2021 року, у період часу з 10:00 години до 13:00 години, вдвох із ОСОБА_3 прибули до заздалегідь наміченої споруди за адресою: АДРЕСА_4 , там поряд була драбина, сходами якої ОСОБА_3 піднявся на дах, прихопивши із собою заздалегідь принесене знаряддя. На даху ОСОБА_3 вказаним знаряддям знімав залізні листи із даху, а ОСОБА_4 внизу забирав ці листи і переносив в одну купу в сад, звідки планували завантажити на віз та перевезти орендованим конем у пункт здачі металобрухту. Обвинувачений ОСОБА_4 пояснював, що виконувані завдання для викрадення металевих листів між кожним з обвинувачених визначили з урахуванням того, що ОСОБА_4 на той час був після перенесеного третього інсульту, а тому із-за проблем з ногою та рукою не міг залізти на дах, тому зняття листів на даху вчиняв ОСОБА_3 , а сам ОСОБА_4 складав на землі листи в одну купу у саду для того щоб зручніше було перевозити. Крім того, зі слів ОСОБА_4 , він також завантажував залізні листи на віз. А конем під управлінням ОСОБА_3 листи заліза в пункт прийому металобрухту перевозив обвинувачений ОСОБА_3 який в подальшому віддав ОСОБА_4 половину отриманих коштів - 300 гривень. Із спільних грошей купили пляшку горілки, щоб розрахуватися за оренду коня. Вибачитися перед потерпілою не вдалося, оскільки вона постійно проживає у місті. Відшкодувати шкоду, зі слів обвинуваченого, не мав можливості.
Потерпіла заявила клопотання про розгляд кримінального провадження у її відсутності.
З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинувачених та кваліфікація їх дій, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 та ОСОБА_3 знайшло своє підтвердження в судовому засіданні у повному обсязі.
Суд відзначає, що статею 185 КК України встановлена кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна; вона охороняє право власності і забороняє вчиняти зазначені у ній дії. Ця норма містить обов`язкові ознаки складу злочину, які виокремлюють (ідентифікують) фактично вчинені дії як крадіжку й відрізняють її від діянь, що посягають на інші об`єкти кримінально-правової охорони, або від фактів, які зумовлюють виникнення інших (некримінальних) правовідносин. Визначальною ознакою крадіжки є суб`єктивне ставлення до злочину, тобто психічне ставлення винної особи до вчинюваних нею дій. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розуміли, що заволодівають чужим майном, усвідомлювали, що воно належить конкретному власнику і що обертали таке майно на свою користь протиправно шляхом таємного викрадення.

Дії ОСОБА_3 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України.
Дії ОСОБА_4 , які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, за попередньою змово групою осіб, вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК Укрїни.
Цивільний позов не заявлено.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого діяння, зокрема, належність до нетяжких злочинів; сукупність всіх важливих обставин провадження; наслідки, що настали; особу винного, його сімейний стан, стан здоров`я, матеріальний стан; не доведення в судовому розгляді ознак щирого каяття, оскільки фактично відсутнє прагнення і намагання відшкодувати шкоду потерпілій та усунути наслідки протиправного діяння; підтвердження в ході судового розгляду обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину щодо особи похилого віку. З урахуванням того, що ОСОБА_3 вчинив злочин 11-12 квітня 2021 року, а інший вирок Городнянським районним судом за злочин, вчинений з 10 по 28 квітня 2021 року був проголошений 28 липня 2021 року за ч.3 ст. 185 КК України, який набрав законної сили 06.09.2021, необхідно застосувати положення ч.4 ст.70 КК України. Виходячи з приписів кримінального закону правила призначення покарання, передбачені ч.4 ст. 70 КК України застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще в іншому злочині, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути призначені покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті) за якою особу засуджено і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за інший злочин. Суд дійшов висновку про доцільність обрання принципу поглинення покарання. Суд також враховує досудову доповідь органу пробації, де висловлено думку уповноваженим представником про середній рівень небезпеки обвинуваченого для суспільства, а також про ймовірність виправлення особи без ізоляції від суспільства за умови здійснення з боку органу пробації нагляду та застосування соціально-виховних заходів та доступних пробаційних програм, що найбільше відповідатимуть потребам та необхідні для виправлення та запобігання повторних кримінальних правопорушень, зокрема спрямованих на формування правослухняної поведінки, таких як працевлаштування і зміни кола спілкування. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість продовження виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та про доведеність підстав для застосування ст. 75 КК Украни при звільненні від покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, однак протягом більшого, ніж попередній, іспитового строку тривалістю 2 роки. Наведене відповідає принципу невідворотності покарання та одночасно є виявленим гуманізмом держави до особи, яка шляхом пробаційних програм спроможна стати на шлях виправлення.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого діяння, зокрема, належність до нетяжких злочинів; сукупність всіх важливих обставин провадження; наслідки, що настали; особу винного, його сімейний стан, стан здоров`я, матеріальний стан; не доведення в судовому розгляді щирого каяття, оскільки фактично відсутнє прагнення і намагання відшкодувати шкоду потерпілій та усунути наслідки протиправного діяння; підтвердження в ході судового розгляду двох обтяжуючих покарання обставини: вчинення злочину щодо особи похилого віку та рецидив по відношенню до злочинів, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.122 КК України, судимість за які непогашена. Зважаючи, що ОСОБА_4 вчинив новий злочин у період умовно-дострокового звільнення, суд вважає, що його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства і покарання йому має бути призначено у виді позбавлення волі, та із застосуванням правил ст. 71 КК України. Призначення покарання за сукупністю вироків застосовується у випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин. У цьому разі суд відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань у порядку ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Ці приписи закону є імперативними і підлягають обовязковому виконанню.
Процесуальні витрати за проведення у справі експертизи слід стягнути з винних на користь держави в рівних частинах.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
У даному кримінальному провадженні запобіжний захід не обирався. Підстави для обрання запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили не доведені. Обвинувачені виконували процесуальні обовязки, а для взяття під варту в залі суду як найтяжчого запобіжного заходу мають існувати достатньо вагомі підстави, які наразі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину за ч.2 ст.185 КК України і призначити покарання у виді трьох років одного місяця позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначено за вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 28.07.2021 більш суворим, що призначено за даним вироком, визначити ОСОБА_3 покарання у виді трьох років одного місяця позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, визначені пп.1,2 ч.1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави на залучення експерта та проведення судово-товарознавчої експертизи 343,22 грн
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді двох років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 71 КК України, до покарання призначеного ОСОБА_4 за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 08.04.2019 і остаточно призначити йому покарання за сукупністю вироків у вигляді двох років шести місяців позбавлення волі.
Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави на залучення експерта та проведення судово-товарознавчої експертизи 343,22 грн.
Речові докази: 240 листів покрівельного заліза розміром 11х70 см, передані під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_7 залишити у її володінні як речі, що належать їй на праві власності.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, прокурору, направити потерпілій.
На вирок може бути подана апеляція до Чернігівського апеляційного суду через Городнянський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги,
Суддя ОСОБА_1