cправа № 570/4251/21
провадження № 1-кс/570/711/2021
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
27 вересня 2021 року

Слідчий суддя Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне, вул.С.Петлюри,10) скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Відділення поліції №1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

покликаючись на те, що його заяву від 15 вересня 2021 року про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження було задоволено частково та надано доступ до загальнодоступних документів, окрім тих, що можуть зашкодити досудовому розслідуванню, адвокат ОСОБА_3 у поданій до суду 24 вересня 2021 року скарзі просить зобов`язати слідчого СВ Відділення поліції №1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 чи іншу уповноважену особу надати стороні захисту для ознайомлення матеріали досудового розслідування кримінального провадження №0000535 з правовою кваліфікацією за ч.4 ст.152 ККУкраїни до його завершення.

Всіх учасників судового розгляду належним чином повідомлено про розгляд даної скарги. Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні просила у задоволенні скарги відмовити, зважаючи на відповідність винесеної постанови від 16 вересня 2021 року вимогам КПК України та її вмотивованість. Захисник ОСОБА_3 до суду втретє не з"явився.

Згідно змісту ст.306 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду скарги, не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття. Зважаючи на дані обставини, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення, беручи до уваги встановлені строки розгляду скарги, приходжу до висновку про можливість розглянути скаргу на підставі наданих доказів за відсутності учасників та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши надані матеріали, вважаючи їх достатніми для винесення рішення, прийшла до таких висновків.

Як встановлено судом, 15 вересня 2021 року адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого СВ Відділення поліції №1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 з клопотанням про ознайомлення без обмежень з матеріалами кримінального провадження №0000535 від 13 вересня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України .

Постановою слідчого СВ Відділення поліції №1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 від 16 вересня 2021 року клопотання адвоката ОСОБА_3 задоволено частково та надано доступ до загальнодоступних документів, окрім тих, що можуть зашкодити досудовому розслідуванню та відповідно до ст.222 КПК України становлять таємницю досудового розслідування і не підлягають розголошенню.

До таких правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.
Згідно з ч.1 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Ст.129 Конституції України визначає однією з основних засад судочинства законність. Відповідно до п.18 ст.3, ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя здійснює у порядку, передбаченому цим Кодексом, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні шляхом вирішення питань, винесених на його розгляд сторонами та віднесених до його повноважень цим Кодексом.
Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Таким чином, діяльність слідчого у конкретному кримінальному провадженні повинна бути спрямована на збирання (формування), перевірку й оцінку доказів, а також висуненню ними на підставі необхідної та достатньої сукупності доказів певних правових тез із відповідним обґрунтуванням у процесуальних рішеннях по кримінальному провадженню. Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Ч.6 вказаної статті регламентовано, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України.
В офіційному тлумаченні ч.2 ст.55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним порядком. Згідно з п.18 ст.3, ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя здійснює у порядку, передбаченому цим Кодексом, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні шляхом вирішення питань, винесених на його розгляд сторонами та віднесених до його повноважень цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч.1 ст.303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії. Копію відповіді скаржник отримав за десять днів до подачі скарги до суду, тому строк на оскарження не порушений. На стадії досудового провадження можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, вичерпний перелік яких викладений у ч.1 ст.303 КПК України. Так, п.1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Ст.220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволені клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, ау разі неможливості врученняз об`єктивних причин надсилається їй. Ч.1 ст.221 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.
П.8 ч.2 ст.40 КПК України передбачено, що слідчий уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом. Процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне (ч.1, ч.3 ст.110 КПК України). Згідно з ч.1 ст.36, ч.5 ст.40 КПК України прокурор, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків.
Ст.221 КПК України визначений порядок ознайомлення з матеріалами досудового розслідування до його завершення. Аналіз вказаної норми не пов`язує виконання обов`язку слідчого надати матеріали кримінального провадження для ознайомлення стороні захисту у визначений проміжок часу, назва статті вказує на те, що такі дії він повинен вчинити до завершення досудового розслідування. В той же час цією нормою КПК України виключно до дискреції сторони обвинувачення у кримінальному провадженні віднесено визначення обсягу тих матеріалів, які слід надати стороні захисту для ознайомлення на стадії досудового розслідування. Слідчий суддя не вправі надавати вказівок стороні обвинувачення з приводу відкриття стороні захисту тих чи інших матеріалів досудового розслідування чи здобутих доказів до завершення досудового розслідування, оскільки такі дії будуть суперечити основним засадам судочинства та кримінального провадження.

Слідчий суддя зазначає, що захисник ОСОБА_3 вправі знайомитись з матеріалами кримінального провадження, а також отримати копії документів, однак, які саме матеріали слід надавати для ознайомлення на стадії досудового розслідування вирішує виключно слідчий чи прокурор, та до їхніх повноважень входить також вирішувати питання, ознайомлення з якими саме матеріалами на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Згідно наданих стороною захисту матеріалів вбачається, що слідчим надано матеріали на ознайомлення за відповідним клопотанням адвоката ОСОБА_3 .. Отже, слідчий не відмовив в задоволенні клопотання сторони захисту про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, відповідно до положень п.8 ч.2 ст.40, ст.220 КПК.

Виключно із вказаних підстав скарга захисника ОСОБА_3 щодо зобов`язання слідчого у кримінальному провадженні №0000535 надати стороні захисту матеріали досудового розслідування у даному кримінальному провадженні для ознайомлення в порядку, передбаченому ст.221 КПК України, не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею, оскільки таке оскарження не передбачено КПК України, що регламентовано положеннями Глави 26 цього Кодексу.

Щодо інших доводів захисника, то обсяг мотивації постанови слідчого не визначений ч.5 ст.110 КПК України. Постанова слідчого від 16 вересня 2021 року мотивована можливістю заподіяння шкоди досудовому розслідуванню. Незгода з такою мотивацією не є свідченням її відсутності, що також не може бути предметом оскарження в порядку ст.303 КПК України. Зобов`язувати виконувати слідчі дії, зазначені у клопотанні, не входить у компетенцію суду. Відповідно до ч.2 ст.370 КПК України законним є рішення, винесене згідно з нормами матеріального права «з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом». Згідно вимог ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом (КПК України). Тобто, враховуючи сферу дії принципу диспозитивності, процесуальний закон чітко зазначає у який спосіб суд, слідчий суддя вирішують питання.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Ст.309 КПК України визначено виключний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Такі ухвали окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді. Цей висновок ґрунтується на тому, що ст.129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку. Саме тому апеляційна скарга на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, не може бути розглянута по суті, а відкрите (розпочате) апеляційне провадження за такою скаргою підлягає закриттю з урахуванням положень ч.6 ст.9 КПК.
Міжнародні стандарти у галузі судочинства (Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, Міжнародний пакт про громадянські та політичні права, Загальна декларація прав людини) послідовно стверджують про неприпустимість нехтування правом на доступ до правосуддя та справедливий судовий розгляд, а усталена практика Європейського суду з прав людини наголошує на тому, що застосовувані державою обмеження в доступі особи до національного суду не повинні звужувати чи зменшувати залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або такою мірою, що буде нівельована сама суть права. (рішення Європейського суду з прав людини «Наталія Михайленко проти України» від 30 травня 2013 року, «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року). Доступ до правосуддя у вітчизняній системі права є конституційним принципом забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, що гарантує право на звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи касаційному порядку, яке має бути реалізованим, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження. Крім того, відповідно до п.8 ч.3 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судових рішень.
Таким чином, згідно ст.6 Конвенції прав людини та основоположних свобод, якою передбачено право на справедливий суд, позбавлення за даних обставин права на апеляційне оскарження є фактично порушенням принципів рівності всіх перед законом і судом та доступу до правосуддя.

З огляду на викладене, керуючись ст.307 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

відмовити у скарзі.

Ухвала оскарженю не підлягає.
Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.
Слідчий суддя: ОСОБА_1