Справа № 162/214/20 Провадження №11-кп/802/151/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 1 ст. 240-1 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження № 0000045 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Любешівського районного суду Волинської області від 20 вересня 2021 року щодо ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И В :
Вказаним вироком суду ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, з професійно-технічною освітою, непрацюючий, учасник бойових дій, нагороджений відзнакою Президента України «За участь в антитерористичній операції», нагрудним знаком Міністра оборони України «Знак пошани», раніше не судимий,
визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 240-1 КК України по епізоду придбання та перевезення бурштину на початку вересня 2019 року та виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, за відсутністю у діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення.
Також ОСОБА_8 визнаний невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 240-1 КК України по епізоду зберігання у період з 01 січня 2020 року до 13 лютого 2020 року бурштину, законність походження якого не підтверджується відповідними документами, та виправдано на підставі п.1 ч. 1 ст. 373 КПК України, за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа.
Вироком вирішено питання речових доказів та судових витрат.
Під час розгляду справи апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_8 у денну пору доби, на початку вересня 2019 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у селі Ждань Зарічненського району Рівненської області, більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено, знайшов чорний поліетиленовий пакет, в якому знаходилось дорогоцінне каміння бурштин у стані сировини органогенного утворення природного походження загальною масою 589,90 грама ринковою вартістю 426,60 гривень. Після чого ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, перевіз бурштин до свого місця проживання по АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав його із 01 січня 2020 року до 13 лютого 2020 року на шафі у кухонній кімнаті квартири до моменту його вилучення працівниками поліції під час санкціонованого обшуку.
Отже, своїми діями ОСОБА_8 вчинив діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240-1 КК України.
В поданій апеляційній скарзі прокурор, вважає вирок суду незаконним, оскільки викладені у вироку суду висновки, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує на те, що органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в незаконному зберіганні бурштину, законність походження, однак в ст. 337 КПК України, судом незаконно розглянуто обвинувачення ОСОБА_8 у незаконному придбанні та перевезенні бурштину, за фактом яких обвинуваченому підозра не повідомлялась. Зазначає, що суд безпідставно прийшов до висновку про невинуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, внаслідок визнання протоколу обшуку недопустимим, оскільки такий обшук проводився за участі слідчого. Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240-1 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробовуванням на строк два роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, прокурора, який подану апеляційну скаргу підтримував та просив скасувати вирок суду і ухвалити новий, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечили проти апеляційної скарги прокурора і просили вирок суду залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
За змістом положень ч. 1 і ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно норм ст. 374 КПК України, у разі визнання особи виправданою у вироку зазначається формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдування обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

При перевірці матеріалів кримінального провадження апеляційним судом встановлено, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції цим вимогам кримінального процесуального закону не відповідає.

Ухвалюючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_8 , місцевий суд виходив з того, що стороною обвинувачення не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240-1 КК України, а також за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240-1 КК України.

Як убачається із вироку суду, ОСОБА_8 визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 240-1 КК України по епізоду придбання та перевезення бурштину на початку вересня 2019 року та його виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, за відсутністю у його діянні складу кримінального правопорушення.

Таке своє рішення суд мотивував тим, що на момент вчинення ОСОБА_8 інкримінованих йому дій у частині придбання та перевезення бурштину на початку вересня 2019 року наведені діяння не визнавались кримінально караними.

Однак такий висновок суду суперечить матеріалам кримінального провадження, про що слушно в своїй апеляційній скарзі зазначає прокурор.

Відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Як убачається з обвинувального акта, ОСОБА_8 обвинувачується в незаконному зберіганні бурштину, законність походження якого не підтверджується відповідними документами, за що передбачена кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 240-1 КК України (а.к.п. 2-5).
Разом з тим, місцевий суд виправдовуючи ОСОБА_8 у придбанні та перевезенні бурштину, в порушення вимог ч. 1 ст. 337 КПК України, вийшов за межі пред`явленого обвинувачення, оскільки такі кваліфікуючі ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 240-1 КК України, йому в провину не ставились.
Крім того, виправдовуючи ОСОБА_11 в зберіганні каміння бурштину, законність походження якого не підтверджено відповідними документами, суд першої інстанції визнав недопустимим як доказ протокол обшуку, у зв`язку із цим визнав недопустимими і результати вказаної слідчої дії.

Таке своє рішення суд мотивував тим, що виконання ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, за змістом ч. 1 ст. 236 КПК України, покладається особисто на слідчого чи прокурора і не може бути доручене у порядку п. 3 ч. 2 ст. 40 КПК України відповідним оперативним підрозділам. А тому, на думку суду першої інстанції, при проведенні обшуку за місцем проживання обвинуваченого було порушено його суттєві умови, а саме залучення до вказаної слідчої дії оперативних працівників.

На думку суду апеляційної інстанції такий висновок місцевого суду не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та у порушення вимог п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України вирок суду не містить обґрунтованих мотивів, з яких суд не взяв до уваги докази обвинувачення.

Перевіривши та дослідивши в ході апеляційного розгляду обставини даного кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у зберіганні бурштину, законність походження якого не підтверджується відповідними документами за місцем свого проживання, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 240-1 КК України.

Під час судового розгляду у суді першої та апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 винуватість не визнав, при цьому не заперечував, що зберігав за місцем свого проживання бурштин, законність походження якого не підтверджується відповідними документами.

Так, ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 31 січня 2020 року, слідчим ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , начальнику слідчого відділення ОСОБА_16 надано дозвіл на обшук житла та інших підсобних приміщень за місцем проживання ОСОБА_8 у квартирі АДРЕСА_2 , власником яких на праві приватної власності є ОСОБА_17 (а.к.п. 67-68).

Відповідно до доручень оперативному підрозділу на проведення слідчих (розшукових) дій від 12 лютого 2020 року, у кримінальному провадженні слідчим ОСОБА_12 залучено для проведення обшуків оперативних працівників Ратнівського МРВ УСБУ у Волинській області, СКП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області, працівників СКП та СРПП Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області (а.к.п. 183-185).

Частиною 1 ст. 236 КПК України передбачено, що ухвала про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи може бути виконана слідчим чи прокурором.

Згідно із протоколом обшуку від 13 лютого 2020 року, який складено слідчим СВ Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_13 , до вказаної слідчої дії залучено оперуповноваженого СКП Камінь-Каширського ВП майора поліції ОСОБА_18 , оперуповноваженого СКП Любешівського ВП старшого лейтенанта ОСОБА_19 , курсанта НАВС ОСОБА_20 , старшого інспектора РПОП ГУНП у Волинській області майора поліції ОСОБА_21 , оперуповноваженого Ратнівського МРВ УСБУ у Волинській області майора ОСОБА_22 , а також понятих.

Так, в ході проведення обшуку за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_8 , у кухонній кімнаті на полиці стінки виявлено пластиковий лоток об`ємом 1,5 літра, який наполовину заповнений камінням, схожим на бурштин, вагою приблизно 300-400 грамів (а.к.п. 147-148).

Відповідно до висновку судового експерта Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 14 від 24 лютого 2020 року, вилучене під час обшуку помешкання ОСОБА_8 каміння, є бурштином у стані сировини, що належить до дорогоцінного каміння органогенного утворення, загальною масою на момент дослідження 589,90 грама, ринковою вартістю 426,60 гривень (а.к.п. 88-91).

Протокол обшуку складений із дотриманням процесуальних норм, передбачених статтями 104107 КПК України, засвідчений підписами понятих, ОСОБА_8 та інших учасників вказаної слідчої дії, при цьому під час його складання і підписання зауважень від учасників, у тому числі від ОСОБА_8 не надходило.

Відтак, у даному кримінальному провадженні обшук житла було проведено слідчим СВ Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_13 , який, у свою чергу, до вказаної слідчої дії залучив оперативних співробітників.

На переконання апеляційного суду, участь оперативного співробітника під час проведення слідчим слідчої дії та виконання ним доручень слідчого не вказує на те, що ця дія проведена не уповноваженою на це особою, оскільки організація її проведення, залучення її учасників, які необхідні слідчому для проведення такої дії і які, зокрема, допомагають слідчому провести слідчу дію, покладається на розсуд останнього, в межах його компетенції з урахуванням складності й обсягу слідчої дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому, статтею 87 КПК визначено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Зважаючи на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, апеляційний суд доходить висновку, що протокол обшуку від 13 лютого 2020 року є достатнім та достовірним по відношенню до інших доказів у провадженні, а отже може вважатись допустимим та належним доказом.

З огляду на викладене вище, апеляційний суд вважає доведеним факт незаконного зберігання ОСОБА_8 за місцем свого проживання бурштину, законність походження якого не підтверджується відповідними документами.

Разом з тим, ч. 2 ст. 11 КК України визначено, що не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.
Враховуючи обставини зберігання, якість, кількість та вартість бурштину, особу обвинуваченого, апеляційний суд доходить висновку, що дії ОСОБА_8 хоча формально і містять ознаки діяння, передбаченого ст. 240-1 КК України, проте через свою малозначність не становлять суспільної небезпеки, тобто не заподіяли і не могли заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі, у означеному випадку.
За таких обставин, судове рішення в частині підстав виправдання обвинуваченого слід змінити, а апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Любешівського районного суду Волинської області від 20 вересня 2021 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Вважати ОСОБА_8 виправданим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 240-1 КК України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, через малозначність.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Головуючий

Судді: