ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2020/21 Справа № 202/6256/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 ,М. Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2021 року про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000188, -

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2021 року, було задоволено клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_9 про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0000188 від 04 жовтня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.
Накладено арешт, тобто тимчасово позбавлено права на розпорядження та користування грошовими коштами, що знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ ПРИВАТБАНК () та належать приватному підприємству «ЮСОД» (), шляхом зупинення видаткових операції, за винятком видаткових операцій, пов`язаних з перерахуванням грошових коштів по сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів) в бюджет або державні цільові фонди, а так само по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та видатків пов`язаних з виплатою заробітної плати.
Зобов`язано відповідальну особу АТ КБ ПРИВАТБАНК () надати прокурору Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_9 письмове повідомлення про припинення видаткових операцій по рахунках та відомості, щодо суми арештованих грошових коштів.
Мотивуючи ухвалене рішення слідчий суддя зазначив, що клопотання слідчого є обґрунтованим, та підлягає задоволенню, з метою забезпечення збереження речових доказів, необхідно накласти арешт на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку ПП «ЮСОД» () відкритому в АТ КБ ПРИВАТБАНК () № НОМЕР_1 , шляхом заборони права користування та розпорядження, оскільки незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до наслідків, визначених ч. 11 ст. 170 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати, ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною, та такою що підлягає скасуванню.
Вказує, що ОСОБА_8 є директором ПП ЮСОД та кінцевим бенефіціарним власником цього підприємства згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, тобто ухвалою слідчого судді фактично накладено арешт на майно, власником якого він є.
На думку апелянта, слідчий суддя не мав права розглядати по суті клопотання прокурора ОСОБА_9 про арешт готівкових коштів на банківському рахунку ПП ЮСОД, оскільки за предметною підсудністю дане клопотання прокурора мав право розглядати виключно слідчий суддя Вищого антикорупційного суду.
Вважав, що клопотання прокурора за предметною підсудністю повинно було бути подано для розгляду слідчому судді Вищого антикорупційного суду, якому згідно ч. 1 ст. 33-1 КПК України підсудні кримінальні провадження стосовно кримінальних правопорушень, передбачених в примітці статті 45 КК України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 КПК України.
Зазначає, що директор ПП ЮСОД ОСОБА_8 не був наділений правомочністю управління чи розпорядження майном ДП 45 експериментальний механічний завод, у тому числі через інших осіб, і не мав певних повноважень щодо впливу на службових осіб цього підприємства, яким це майно ввірено чи перебувало у їх віданні.
Крім того зазначив, що з оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя дійшов помилкового висновку про наявність достатніх підстав вважати, що грошові кошти ПП ЮСОД, які знаходяться на арештованому банківському рахунку в АТ КБ "ПРИВАТБАНК, відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Слідчий суддя залишив без уваги той факт, що на арештованому банківському рахунку, знаходяться кошти, які отримані від в/ч НОМЕР_2 , згідно договору №21/10 від 21.10.2021 за ремонт та технічне обслуговування санітарного автомобіля Богдан 2251 та від в/ч НОМЕР_3 згідно договору №180 від 20.10.2021 за ремонт та технічне обслуговування транспортних засобів.
Внаслідок арешту рахунку припинено перерахування грошових коштів Постачальникам за запасні частини, матеріали, послуги. Також не має можливості перерахувати кошти за спожиту електроенергію та природній газ. В результаті заборгованості перед Постачальниками призупинено постачання запасних частин та матеріалів для ремонту військової техніки та ймовірне відключення електричної енергії та природного газу, що в свою чергу приведе до повного припинення діяльності підприємства. Це також унеможливило надавати послуги з ремонту і технічного обслуговування транспортних засобів військового призначення згідно договору № 370/3/6/2/1/2 від 31.08.2021 з Міністерством оборони України і зриває виконання військового контракту, про що свідчить лист начальника Тилу Командування Сил логістики Збройних Сил України ОСОБА_10 від 20.10.2021 за вих. № 370/6/2/2/950. А тому вважає, що накладення арешту на ці грошові кошти є безпідставним.
Також зазначив, що в матеріалах справи відсутні дані про наявність на арештованому рахунку коштів та доказів про те, що ці кошти є викраденими у Міністерства оборони України або у іншого підприємства.

Адвокат ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, на адресу суду надав заяву в якій підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив їх задовольнити.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 підтримав доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , та просив апеляційну скаргу задовольнити з підстав викладених в ній.
Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників процесу, перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого висновку.

Надаючи оцінку правильності висновків слідчого судді, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Так, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно наданих матеріалів, в провадженні ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000188 від 04 жовтня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи ПП «ЮСОД» () спільно з посадовими особами Міністерства оборони України вчиняють дії щодо розкрадання бюджетних коштів шляхом мінімізації затрат на ремонт та обслуговування військової техніки шляхом використання неякісних запасних частин та суттєвого завищення заявленої вартості матеріалів та послуг, які використовуються при проведенні зазначених робіт. Встановлено, що під час ремонту використовуються запчастини, що раніше були зняті з військової техніки списаної в військових частинах. Водночас вказані запчастини, шляхом складання завідомо неправдивих офіційних документів та внесення в них завідомо неправдивих відомостей оформлюються, як нові, задля чого використовуються суб`єкти підприємницької діяльності з якими оформлюються фіктивні операції щодо їх поставки.
Злочинні дії службових осіб ПП «ЮСОД» () задокументовано в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а саме їх причетність до розкрадання бюджетних коштів, виділених на ремонт та обслуговування військової техніки, а тому виникла необхідність в накладенні арешту на майно вказаного підприємства з метою забезпечення збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Встановлено, що ПП «ЮСОД» () є власником наступного банківського рахунку, відкритого в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (): НОМЕР_1 , який визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Постановою прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_9 від 11.10.2021 року, грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (): НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000188.
На даній стадії досудового розслідування є наявність достатніх підстав вважати, що грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (), відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та його визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Слідчий суддя вважав, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно, яке було вилучене під час проведення обшуку, підлягає частковому задоволенню, шляхом накладення арешту на вилучені предмети та документи, з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування останніми.
Так, арешт майна є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам в ході досудового розслідування. Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна може створити перешкоди встановленню істини у кримінальному провадженні № 0000188, оскільки розкрадені службовими особами ПП «ЮСОД» бюджетні кошти, виділені на ремонт та обслуговування військової техніки, що можуть знаходитись на банківському рахунку ПП «ЮСОД» () відкритому в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (): НОМЕР_1 , в подальшому можуть бути використані чи передані іншим особам.
Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, про необхідність задоволення клопотання прокурора в частині накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках № НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (): НОМЕР_1 , шляхом заборони права користування та розпорядження, оскільки незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до наслідків, визначених ч. 11 ст. 170 КПК України.
Саме такий спосіб накладення арешту на майно, забезпечить потреби досудового розслідування та виправдовує ступінь втручання у права ПП «ЮСОД».
Аналізуючи матеріали провадження колегія суддів приходить до висновку, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Стосовно доводів апеляційної скарги щодо порушення підсудності розгляду вказаного клопотання прокурора, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 33-1 КПК України Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-1 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України.
Частиною 2 ст. 33-1 КПК України визначено, що слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.
З правового аналізу наведених норм закону, вбачається, що слідчим суддям Вищого антикорупційного суду підсудні лише ті клопотання та скарги у кримінальних провадженнях, досудове розслідування яких здійснює НАБ України.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів провадження, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000188 від 04 жовтня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, здійснюється ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, що є територіальною підсудністю слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.
З урахуванням викладеного вище, колегія суддів доходить висновку про те, що слідчий суддя обґрунтовано, відповідно до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, у зв`язку з чим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді по доводам апеляційних скарг.
Крім того, колегією суддів при апеляційному розгляді не встановлено й істотних порушень кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді.
Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2021 року про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000188, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4