У Х В А Л А

17 листопада 2021 року м. Біла Церква. Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , особи у яких вилучено майно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні №0002794 від 12.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, на його відповідність вимогам КПК України

У С Т А Н О В И В:

До Білоцерківського міськрайонного суду надійшло клопотання слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Володарського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 , про арешт майна, у кримінальному провадженні №0002794 від 12.11.2021 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що у провадженні СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002794 від 12.11.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

12.11.2021 о 13 год. 53 хв. до відділення поліції № 4 надійшло повідомлення від поліцейського СРПП відділення поліції № 4 ОСОБА_8 про те, що в смт. Володарка по вул. Кооперативна, навпроти будинку № 93, зупинено транспортний засіб «ЗІЛ» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який перевозить лісопродукцію без належних на те документів. За кермом вищевказаного автомобіля перебував ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1 . Сума завданої шкоди встановлюється.

Виїздом СОГ на місце події за адресою Київська область, Білоцерківський район, смт. Володарка по вул. Кооперативна, навпроти будинку № 93 було встановлено що незаконне перевезення лісопродукції здійснюється з місця незаконної порубки лісу поруч з полем № 2 села Березна Білоцерківського району Київської області, а також в ході огляду місця події було вилучено транспортний засіб «ЗІЛ-130» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 , з вмістом у кузові колод дерев породи «Клен» та «Ясен» об`ємом 6,13 м? до відділення № 4 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області за адресою: Київська область, Білоцерківський район, смт. Володарка, вул. Миру 25А.

Виїздом слідчих до місця вищевказаної порубки лісу, а саме лісосмуги що розташовано поруч з полем № 2 села Березна Білоцерківського району Київської області було виявлено:

Колоди дерев породи «Акація» об`ємом 5,9 м3 та «Ясен» об`ємом 1,4 м3 та вилучено до Володарського лісництва ДП «Білоцерківський» за адресою Київська область, Білоцерківський район, смт. Володарка, вул. Кооперативна 139.

Транспортний засіб «ЗІЛ-492900» з державним номерним знаком НОМЕР_2 синього кольору та вилучено на штрафний майданчик, що належить ФОП « ОСОБА_10 » за адресою: АДРЕСА_2 .

Бензопила марки STIHL 5 CS ( MS 251/C) та вилучено до Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області за адресою Київська область, м. Біла Церква, вул. Привокзальна 3.

Бензопила марки STIHL 2 C (MS 260/C), що знаходилась в транспортному засобі «Пежо Партнер» з державним номерним знаком НОМЕР_3 та вилучено до Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області за адресою Київська область, м. Біла Церква, вул. Привокзальна 3.

Вищезазначені предмети мають доказове значення у кримінальному провадженні та необхідні для повного, всебічного та неупередженого проведення досудового розслідування.

Крім того, є достатні підстави вважати, що вищевказані предмети є предметом кримінального правопорушення та могли зберегти на собі його сліди.

Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України: «Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів».

Виходячи з того, колоди дерев породи «Акація» об`ємом 5,9 м3 та «Ясен» об`ємом 1,4 м3, «Клен» та «Ясен» об`ємом 6,13 м3, є предметом вчинення злочину. Бензопили марки STIHL з надписами 5 CS ( MS 251/C), 2 C (MS 260/C) помаранчевого та білого кольору у кількості двох штук, які використовувались для зрізки дерев, транспортний засіб «ЗІЛ-492900» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , транспортний засіб «ЗІЛ-130» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , які використовувалися для перевезення спиляних вищевказаних дерев є знаряддям вчинення злочину, в кримінальному провадженні є необхідність накладення арешту на вилучені під час огляду місця події предмети.

15.11.2021 року слідчим СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 за погодженням прокурора Володарського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_7 було подано клопотання про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002794 від 12.11.2021 року.

15.11.2021 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в ході перевірки клопотання (справа №357/13616/21 1-кс/357/2424/21) постановив: клопотання про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні за №0002794 від 12.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, повернути прокурору Володарського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_7 у з`вязку із його поданням без додержання вимог ст. 171 КПК України та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Зазначені у вищевказані ухвалі недоліки було усунено, а тому було прийнято рішення повторно звернутися до Білоцерківського міськрайонного суду в Київській області з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні за №0002794 від 12.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити, однак уточнив, що просить не накладати арешт на автомобіль НОМЕР_2 . На запитання слідчого судді повідомив, що він не має доповнень, не буде надавати додаткові документи, докази, не може надати для огляду слідчому судді кримінальне провадження.

Власники вилученого майна в судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши слідчого, осіб у яких вилучено майно, дослідивши клопотання, долучені до нього матеріали, прийшов до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1,2,3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу

Відповідно до ст. 171 ч.2 КПК України до клопотання мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Визнання стороною обвинувачення майна речовим доказом у даному кримінальному провадженні, не може бути єдиною підставою для арешту майна, оскільки не є визначеною законом підставою для цього.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя зазначає, що слідчим ОСОБА_3 у долученими до клопотання доказами, у судовому засіданні не доведено, що майно на яке слідчий Білоцерківського РУП ОСОБА_3 просить накласти арешт, а саме: транспортний засіб «ЗІЛ-130» з державним номерним знаком НОМЕР_1 належний ОСОБА_9 ; колоди дерев породи «Акація» об`ємом 5,9 м3 та «Ясен» об`ємом 1,4 м3, «Клен» та «Ясен» об`ємом 6,13 м3, бензопили марки STIHL з надписами НОМЕР_4 ( MS 251/C), 2 C (MS 260/C) помаранчевого та білого кольору у кількості двох штук, які використовувались для зрізки дерев, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя констатує, що до клопотання не долучено постанову про визнання вказаного майна речовим доказом.

Слідчий суддя констатує, що в ході судового розгляду вказаного клопотання слідчим ОСОБА_3 вказана постанова не надана.

Слідчий суддя зазначає, що в ході судового розгляду вказаного клопотання слідчим ОСОБА_3 на запитання слідчого судді: Чи може він надати кримінальне провадження для огляду для мети вирішення питання клопотання, відповів: Що кримінального провадження у нього не має, він його не може надати для огляду, воно перебуває у старшого групи слідчих.

Відповідно до ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться в клопотанні слідчого, прокурора. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За таких обставин у слідчого судді відсутні законні підстави для задоволення клопотання.

Згідно з ст. 371 ч.3 КПК України у випадках, передбачених цим Кодексом, ухвала постановляється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 132, 170, 173, 371,372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання слідчого Білоцерківського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні №0002794 від 12.11.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 ч.1 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в порядку і строки передбачені ст. 395 КПК України.

Слідчий суддяОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду