Єдиний унікальний № 946/4114/20
Провадження № 1-кп/946/41/21
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

06 грудня 2021 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000863, на підставі угоди про визнання винуватості за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Стара Некрасівка Ізмаїльського району Одеської області, з середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
раніше судимого:
17.11.1993 Ізмаїльським міським судом Одеської області за ч. 2 ст. 140 Кримінального кодексу України 1960 р. (далі КК 1960 р.) до позбавлення волі на строк два роки без конфіскації майна, в силу ст. 46-1 КК 1960 р. з відстрочкою виконання на один рік,
06.07.1994 Ізмаїльським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 140 КК 1960 р. до позбавлення волі на строк три роки, в силу ст. 43 КК 1960 р. частково приєднано покарання за вироком від 17.11.1993 та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки та шість місяців, звільнений 07.06.1997 за відбуттям покарання,
05.11.1997 Ізмаїльським міським судом Одеської області за ч. 2 ст. 140 КК 1960 р. до позбавлення волі на строк один рік шість місяців без конфіскації майна, звільнений 15.09.1998 за відбуттям покарання,
23.03.1999 Ізмаїльським міським судом Одеської області за ч.ч. 2, 3 ст. 140, ст. 42 КК 1960 р. до позбавлення волі на строк три роки з конфіскацією майна;
09.12.1999 Ізмаїльським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 42 КК 1960 р. до позбавлення волі на строк три роки шість місяців, звільнений 13.09.2002 за відбуттям покарання;
15.05.2006 Кілійським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 Кримінального кодексу України (далі КК) до позбавлення волі на строк п`ять років, звільнений 12.01.2011 за відбуттям покарання;
17.02.2012 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст.185 КК до позбавлення волі строком на три роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК з іспитовим строком на два роки;
14.01.2013 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК до чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК частково приєднано покарання за вироком від 17.02.2012 та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки один місяць;
26.03.2019 Болградським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185 КК до трьох років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК від відбування покарання звільнений з іспитовим строком три роки;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 .

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
1.20 червня 2020 року приблизно об 11:36 годині інспектором сектору реагування патрульної поліції № 4 Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом ОСОБА_6 , який перебував з інспектором сектору реагування патрульної поліції № 1 Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області капітаном поліції ОСОБА_7 , у складі групи автопатруля на службовому транспортному засобі марки «Renault» моделі «Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на ділянці автодороги біля буд. № 90 по вул. Ізмаїльській в с.Стара Некрасівка Ізмаїльського району Одеської області, на підставі ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIІІ, згідно якій поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції, п.п. 8, 11, ч. 1 ст. 23 зазначеного Закону, згідно яким поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, а також регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі, ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), відповідно до якої органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху, передбачених ч. 5 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами та ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»)», зупинено транспортний засіб марки «Dacia» моделі «Logan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , яким порушено вимоги п/п. «в» п. 2.3., п/п. «а» п. 2.1., п/п. «а» п. 2.4. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.
Перебуваючи на узбіччі вищезазначеної ділянки автодороги, у період часу приблизно з 11:36 по 12:04 годину, ОСОБА_3 під час складання інспектором поліції ОСОБА_6 відносно нього постанов про накладення адміністративних стягнень по справах про адміністративні правопорушення за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП, керуючись прямим умислом, усвідомлюючи незаконність та протиправність своїх дій, з метою уникнення адміністративної відповідальності, пообіцяв надати зазначеному інспектору поліції, який відповідно до примітки ст. 364 КК є службовою особою, неправомірну вигоду у вигляді однієї купюри номіналом 500 гривень, за нескладання відносно нього постанов про адміністративні правопорушення, у відповідь на яку зазначеним інспектором поліції роз`яснено, що вказані дії є неправомірними, проте ОСОБА_3 , продовжуючи кримінально протиправний умисел, з метою уникнення адміністративної відповідальності, приблизно через дві хвилини після надання вищезазначеної обіцянки, підійшов до службового автомобіля та умисно поклав під щіток склоочисника вказаного автомобіля зазначену купюру, надавши таким шляхом службовій особі неправомірну вигоду.
2.Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 369 КК, а саме надання службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Стаття (частина статті) КК, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений
3.При визначенні частини статті Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 , суд враховує те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VIII (далі Закон №2617-VIII), що набирав чинності з 01.07.2020, до абз. 2 ч. 1 ст. 369 КК були внесені зміни, та кримінальна відповідальність за цією нормою посилена, оскільки підвищений розмір штрафу.

4.Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Згідно ж ч. 2 ст. 5 КК, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншими чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

5.Отже, з урахуванням того, що Закон №2617-VIII посилює кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 369 КК, а також того, що кримінальне правопорушення було вчинене ОСОБА_3 до набрання вказаним законом чинності, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 4, ч. 2 ст. 5 КК, суд вважає за необхідне при ухваленні вироку відносно ОСОБА_3 керуватися положеннями ч. 1 ст. 369 КК в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо вдосконалення інституту спеціальної конфіскації з метою усунення корупційних ризиків при її застосуванні» від 10.11.2015 №770-VIІI (далі Закон №770-VIII), чинної на час вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення.

6.Кримінальний кодекс України

«Стаття 369. Пропозиція, обіцянка або надання неправомірної вигоди службовій особі (в редакції Закону № 2617-VІII)

1. Пропозиція чи обіцянка службовій особі надати їй або третій особі неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища
караються штрафом від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк від двох до чотирьох років, або позбавленням волі на той самий строк.»

«Стаття 369. Пропозиція, обіцянка або надання неправомірної вигоди службовій особі (в редакції Закону №770-VIII)

1. Пропозиція чи обіцянка службовій особі надати їй або третій особі неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища
караються штрафом від п`ятисот до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк від двох до чотирьох років, або позбавленням волі на той самий строк.»

Відомості про укладену угоду
7.30.06.2020 під час досудового розслідування між прокурором ОСОБА_4 , з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_3 , з іншого, у присутності захисника ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК, та разом з обвинувальним актом направлена до суду.

8.Згідно вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 дійшли згоди щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обов`язку обвинуваченого беззастережно визнати обвинувачення у судовому провадженні, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 369 КК у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8 500 грн. В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК.

Мотиви суду та положення закону, якими суд керувався
9.Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або про відмову в затверджені угоди та про повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 475 цього Кодексу.

10.За змістом п. 2 ч. 1 ст. 468, п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

11.У судовому засіданні ОСОБА_3 повністю визнав себе винуватим у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, повністю погодившись з обставинами його вчинення, викладеними в обвинувальному акті, та пояснив, що він узяв у свого товариша транспортний засіб та поїхав на ньому у своїх справах по с. Стара Некрасівка Ізмаїльського району, але без відповідних документів на нього, також він керував транспортним засобом без пристебнутого ременя безпеки. Коли його зупинили поліцейські, він з метою уникнення проблем для товариша, вирішив надати поліцейським неправомірну вигоду у сумі 500 грн за не складанням на нього постанов про порушенням ним Правил дорожнього руху, але поліцейські неправомірну вигоду не взяли та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

12.Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , суд також погоджується з кваліфікацією його дій за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.369 КК, яке згідно ст. 12 КК є нетяжким злочином. Судом також встановлено, що санкцією ч. 1 ст. 369 КК (в редакції Закону №770-VIII) передбачене покарання, у тому числі, у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

13.При цьому судом установлено, що ОСОБА_3 цілком розуміє права визначені йому п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, у тому числі щодо застосування спеціальної конфіскації неправомірної вигоди, що була надана, у сумі 500 грн та щодо застосування положень ч. 3 ст. 78, ст.ст. 71, 72 КК, у зв`язку з вчиненням ОСОБА_3 кримінального правопорушення за цим вироком протягом іспитового строку, встановленого йому вироком Болградського районного суду Одеської області від 26.03.2019.

14.У судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

15.Також судом установлено, що умови угоди відповідають вимогам КПК і КК, інтересам суспільства, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

16.Так, при перевірці умов угоди на відповідність вимогам КК та інтересам суспільства суд враховує те, що ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення та щиро розкаялася в його вчиненні, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. За цих обставин, суд вважає за доцільним визначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами угоди покарання за ч. 1 ст. 369 КК (в редакції Закону №770-VIII) у виді штрафу.

17.Крім того, при призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд також враховує те, що він вчинив злочин під час іспитового строку, встановленого йому вироком Болградського районного суду Одеської області від 26.03.2019, яким він засуджений за ч. 2 ст. 185 КК до позбавлення волі на строк три роки та на підставі ст. ст. 75, 76 КК звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на три роки. Суд також враховує те, що призначене ОСОБА_3 покарання по вказаному вироку не відбуте ним повністю.

18.У зв`язку із зазначеним вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення в період встановленого йому іспитового строку слід розцінювати як порушення ним умов застосування ст. 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

19.Тому суд дійшов висновку про те, що в силу ч. 3 ст. 78 КК обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання за правилами, передбаченими ст. 71 КК, а саме за сукупністю вироків.

20.Вказані висновки суду повністю збігаються з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними в абз. 4 п. 10 його постанови від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» в редакції від 06.11.2009, відповідно до яких, виходячи з положень ч. 2 ст. 75 КК (в редакції 2001 р.), а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

21.При цьому, враховуючи те, що обвинуваченому ОСОБА_3 за цим вироком підлягає призначенню покарання у виді штрафу, то слід застосувати положення ч. 3 ст. 72 КК, згідно яким основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно, а також положення ч. 4 ст. 71 КК, згідно яким остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

22.При цьому суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у його постанові від 17.08.2021 у справі №185/10985/19, згідно якій положення ч. 3 ст. 72 КК не тільки не виключають можливості застосування положень ст. ст. 70, 71 КК щодо призначення покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків, але й прямо вказують на необхідність такого застосування. У той же час ч. 3 ст. 72 КК передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань.

23.Таким чином, в силу ст. 71, ч. 3 ст. 72, ч. 3 ст. 75, ч. 3 ст. 78 КК обвинуваченому ОСОБА_3 повністю невідбуте ним покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, призначене йому за попереднім вироком, слід приєднати до покарання, призначеного за цим вироком у виді штрафу, та ці покарання слід виконувати самостійно.

24.Обвинувачений ОСОБА_3 погоджується на призначення узгодженої ним та прокурором міри та виду покарання, а також з іншими заходами, які будуть застосовані до нього при затвердженні угоди судом, у тому числі щодо застосування спеціальної конфіскації неправомірної вигоди, що була надана, у сумі 500 грн та щодо застосування положень ч. 3 ст. 78, ст.ст. 71, 72 КК, у зв`язку з вчиненням ОСОБА_3 кримінального правопорушення за цим вироком протягом іспитового строку, встановленого йому вироком Болградського районного суду Одеської області від 26.03.2019.

25.Підстав для відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.

26.Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угодиміж прокурором ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 про визнання винуватості, і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання та застосування положень ст. 71, ч. 3 ст. 72, ч. 3 ст. 75, ч. 3 ст. 78 КК.

Мотиви ухвалення інших рішень при ухваленні вироку
27.Судом встановлено, що ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався, запобіжні заходи відносно нього не застосовувалися. Клопотань про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не надійшло. Разом з цим, з набранням вироком законної сили з метою його виконання ОСОБА_8 підлягає затриманню та взяттю під варту.

28.В силу ч. 1 ст. 96-1 КК, ч. 9 ст. 100 КПК у даному кримінальному провадженні необхідно застосувати такий захід кримінально-правового характеру, як спеціальна конфіскація щодо грошових коштів у сумі 500 грн, які були предметом кримінального правопорушення.

29.Так відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 96-1, п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК, п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом кримінального правопорушення.

30.Отже, у зв`язку з викладеним, арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.06.2020 на грошові кошти у сумі 500 грн, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження, в силу вимог ч. 4 ст. 174 КПК слід залишити без змін та продовжити його дію до виконання вироку, а з набранням вироком законної сили та зі зверненням його до виконання в силу наведених ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 96-1, п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК, п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК грошові кошти у сумі 500 грн, що були предметом кримінального правопорушення, підлягають спеціальній конфіскації.

31.У силу ч. 4 ст. 174 КПК накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.06.2020 арешт на копії постанов та диск з відеозаписами з нагрудної камери слід також залишити без змін, та в силу п. 7 ч. 9 ст.100 КПК їх слід залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Керуючись ч. 2 ст. 373, ст. ст. 374, 474, 475 КПК, суд

ухвалив:
1.Затвердити угоду, укладену 30 червня 2020 року між прокурором ОСОБА_4 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_3 , з іншого, у присутності захисника ОСОБА_5 , про визнання винуватості.

2. ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК, та призначити йому узгоджене сторонами покарання за ч. 1 ст. 369 КК (в редакції Закону №770-VIII) у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

3.У силу ст. 71, ч. 3 ст. 72, ч. 3 ст. 75, ч. 3 ст. 78 КК ОСОБА_3 повністю невідбуте ним покарання у виді позбавлення волі на строк три роки за вироком Болградського районного суду Одеської області від 26.03.2019 приєднати до покарання, призначеного за цим вироком у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, та ці два покарання у виді позбавлення волі та штрафу виконувати самостійно.

4.З набранням вироком законної сили, з метою його виконання ОСОБА_3 затримати та взяти під варту.

5.Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.06.2020 на грошові кошти, залишити без змін до виконання вироку, та застосувати спеціальну конфіскацію щодо вилученої 20.06.2020 під час огляду місця події купюри номіналом 500 гривень серії БА № 1893570, що знаходиться в матеріалах кримінального провадження.
6.Накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.06.2020 арешт на належним чином завірені копії постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 443483 та БАА № 443484 від 20.06.2020, DVD-R диск з відеозаписами, здійсненими 20.06.2020 за допомогою нагрудної відеокамери, які видав інспектор ОСОБА_6 , залишити без змін, та залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

7.Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

8.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

9.Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1