Справа № 589/3304/21
Провадження № 1-кп/589/635/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2021 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шосткинського міськрайонного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України.

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зазначені ризики, на думку прокурора, підтверджуються тими обставинами, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років. На стадії досудового розслідування він не прибував за викликами слідчого, у зв`язку з чим повідомлення його про підозру здійснювалось за місцем його роботи, а з метою допиту останнього був здійснений його привід. Обвинувачений ігнорував неодноразові виклики до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області для розгляду клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання. Більш того кримінальне провадження зупинялось до його розшуку.

Захисник ОСОБА_4 надав суду клопотання про зміну запобіжного заходу, просить застосувати відносно ОСОБА_5 домашній арешт. В обгрунтування клопотання зазначив, що обвинуваченому інкримінується вчинення нетяжкого злочину, раніше він не судимий, працевлаштований, має на утриманні малолітню доньку та проявляє турботу про своїх батьків, які є особами похилого віку, та про брата, який є інвалідом першої групи. Крім того, сам обвинувачений потребує медичного обстеження та стаціонарного лікування, у зв`язку з загостренням хронічних захворювань.

Обвинувачений підтримав клопотання свого захисника, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши прокурора, захисника, обвинуваченого, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з п.5 ч. 2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Суд бере до уваги, що відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади), поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Згідно вищезазначених норм національного законодавства та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. При розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини, які можуть мати відношення до справи: характер і тяжкість передбачуваного злочину; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; репутація, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Обмеження розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування чи продовження без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи в розрізі конкретних обставин кримінального провадження є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Тому, зважаючи на вказане та на вимоги ч. 6 ст. 22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, повинен створити необхідні умови для реалізації стороною обвинувачення своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків щодо необхідності довести реальність ризиків, що виправдовують подальше обмеження свободи обвинуваченого, а протилежному випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який, виходячи з сукупності тих ризиків, які були доведені у судовому засіданні.

Суд наголошує на тому, що небезпека ухилення від правосуддя не може вимірюватися тільки залежно від суворості можливого покарання; вона повинна визначатися з урахуванням ряду інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки ухилення від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що це не може служити виправданням утримання під вартою При цьому необхідно врахувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, в якій він переслідувався за законом, і його міжнародні контакти (п. 33 рішення Європейського суду з прав людини у справі «W. проти Швейцарії», від 26.01.1993 р., заява № 14379/88).

З матеріалів кримінального провадження вбачається та в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений має постійне місце проживання, а саме: за адресою місця проживання своїх батьків.

Так, допитана в судовому засідання матір обвинуваченого ОСОБА_6 зазначила, що її син близько двох років тому розлучився та повернувся з Російської Федерації до м. Шостка. З того час проживав то у батьків, то у своєї дівчини ОСОБА_7 , з якою наразі не підтримує жодних стосунків. Має малолітню доньку ОСОБА_8 , яка дуже сумує за батьком. ОСОБА_6 зазначає, що наразі вони з чоловіком допомагають онуці, проте раніше це робив батько (обвинувачений). Також мати обвинуваченого зазначила, що вона не заперечує аби відносно її сина був обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та аби він проживав у їхньому з чоловіком будинку.

Крім того, був допитаний батько обвинуваченого ОСОБА_9 , який зазначив, що підтримує клопотання захисника, не заперечує аби син під час перебування під домашнім арештом проживав у їхньому будинку, який має п`ять кімнат. Додатково пояснив, що син повернувся з Росії додому в м. Шостка, з того часу проживав то за місцем реєстрації, то у своєї дівчини ОСОБА_7 , з якою наразі не спілкується. В Росії власного житла не мав. Зазначив, що вони з матір`ю мають гарні стосунки з сином, він допомагає їм, брату, який є інвалідом першої групи, та утримує малолітню доньку ОСОБА_8 , до затримання працював на станції техобслуговування.

Прокурором не доведено ризик впливу ОСОБА_5 на потерпілу та свідків, враховуючи те, що потерпіла та більшість з заявлених свідків вже надали покази в судовому засіданні.

Крім того, потерпіла в судовому засіданні підтвердила, що погроз або іншого тиску з боку обвинуваченого протягом всього часу з моменту події злочину щодо неї не було. Також потерпіла зазначила, що фактично проживає в м. Києві.

Не доведено прокурором і ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

При цьому суд враховує, що подія проникнення до будинку потерпілої мала місце 22.09.2020, а взято під варту обвинуваченого - 26.07.2021.

Таким чином, постановляючи ухвалу за наслідками розгляду клопотань, суд приходить до висновку, що прокурором не були доведені ризики впливу на свідків та потерпілу та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Наявний ризик переховування від суду не дає підстав для тримання обвинуваченого під вартою.

Таким ризикам може дієво запобігти інший запобіжний захід, який не є виключним за своєю суворістю.

Адекватним та ефективним механізмом у цій справі буде запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Відповідно, виходячи з вищезазначеного, клопотання прокурора підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 31, 177, 178, 183, 194, 199, 369 КПК України суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, задовольнити частково.

Відмовити в продовженні строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 .

Клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу - задовольнити частково.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати місце проживання, а саме: будинок АДРЕСА_1 , за винятком отримання невідкладної медичної допомоги.

Зобов`язати обвинуваченого з`являтися за кожною вимогою суду протягом дії запобіжного заходу.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:

1) утримуватись від спілкування з потерпілою, свідками;

2) здати на зберігання до суду свій паспорт для виїзду за кордон (за наявності);

3) носити електронний засіб контролю.

ОСОБА_5 звільнити з-під варти в залі суду.

Зобов`язати ОСОБА_5 після звільнення з-під варти негайно прибути до місця свого проживання.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Строк дії ухвали до 18 січня 2022 року включно.

Копію ухвали для виконання передати до органу поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1