Номер провадження: 11-кп/813/857/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року м. Одеса

Суддя-доповідач Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2021 року в рамках кримінального провадження № №0000415 від 14.03.2021 року, відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:

Оскаржуваним вироком районного суду від 17 листопада 2021 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 14.06.2021 року, остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Не погоджуючись з вироком районного суду, обвинувачений ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставин кримінального провадження.

Перевіривши зміст апеляційної скарги та її доводи, вважаю, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого слід відмовити, виходячи з наступного.

Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Порядок та перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, регламентований Главою 31 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру - протягом тридцяти днів з дня їх проголошення.

Статтею 394 КПК України визначеного особливості апеляційного оскарження окремих судових рішень. Зокрема, частина друга вказаної норми закону передбачає, що судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

У такому випадку апеляційне оскарження вироку місцевого суду, постановленого із застосуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК України, з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність (наприклад неправильної правової кваліфікації дій засудженої особи) або істотного порушення вимог кримінального процесуального закону (наприклад порушення правил підсудності) не обмежується.

З оскаржуваного вироку суду та матеріалів кримінального провадження убачається, що судовий розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у суді першої інстанції здійснений у відповідності до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Як вбачається з журналу судового засідання та звукозапису фіксації судового процесу, судом першої інстанції, з урахуванням позиції учасників провадження, було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнано можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів: допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому, районний суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_3 положення ч. 3 ст. 349 КПК України та з`ясував, чи правильно він розуміє зміст обставин справи, встановив відсутність сумнівів у добровільності його позиції що визнання вини та не заперечення фактичних обставин справи, а також роз`яснив останньому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку (а.с. 88-90, 96 т. 1).

Сторони кримінального провадження, в тому числі і обвинувачений, висловили свою згоду на розгляд кримінального провадження на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Крім того, суддя-доповідач звертає увагу, що, зі змісту апеляційної скарги не вбачається, що обвинувачений оскаржує застосування місцевим судом положень ст. 349 КПК України.

Приймаючи до уваги наведене, керуючись ч. 1 ст. 5, ст. ст. 392, 394 КПК України та виконуючи вимоги ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач приходить до висновку, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції не може бути предметом перегляду апеляційним судом за апеляційною скаргою обвинуваченого, а тому у відкритті провадження за апеляційною скаргою слід відмовити, повернувши апеляційну скаргу особі, яка її подала.

Керуючись ст. 399 КПК України, суддя-доповідач, -

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2021 року в рамках кримінального провадження № №0000415 від 14.03.2021 року, відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження та долучені до неї матеріали невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2