Провадження №: 1-кс/755/5671/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" грудня 2021 р. Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003536 від 07.12.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -
встановив:

прокурор Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.
Клопотання мотивоване тим, що до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві надійшла заява від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що 03.12.2012 року за адресою: АДРЕСА_1 , невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа майном, що належить останньому. В ході допиту ОСОБА_6 повідомив, що являється приватним підприємцем « ОСОБА_6 », яке займається здачею транспортних засобів в оренду для роботи в таксі. ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_7 відкрити ФОП для здійснення підприємницької діяльності, а саме реалізації транспортних засобів для здачі в оренду таксі. Умовами усного договору було наступне, що всі витрати з приводу оформлення нового ФОП на ОСОБА_7 , та купівлі 6-ти транспортних засобів марки «Hyundai Sonata» для підприємницької діяльності, ОСОБА_6 бере на себе. Крім того, умовами договору було наступне, що прибуток від нового ФОП ОСОБА_7 буде надходити на розвиток ФОП « ОСОБА_6 », ОСОБА_7 буде мати прибуток у розмірі 500 доларів США. Таким чином, в вересні 2021 року на ОСОБА_7 було оформлено ФОП « ОСОБА_7 » В подальшому, 06 серпня 2021 року в компанії «Кореан Карс», що розташована за адресою: м. Київ, вул. Зодчих, 54, ОСОБА_6 в присутності ОСОБА_7 придбав 6 (шість) транспортних засобів марки «Hyundai Sonata» вартістю кожної 8100 доларів США, на загальну суму 48600 доларів США. Крім того, 07 серпня 2021 року ОСОБА_8 в присутності ОСОБА_7 перебуваючи в приміщенні ТСЦ №8041, що за адресою: АДРЕСА_2 , оформили на ОСОБА_7 ще 1 (один) транспортний засіб 6) «Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_1 , 2016 року, оранжевого кольору, номер кузова НОМЕР_2 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ). Всі ремонтні роботи по відновленню та косметичний ремонт, вище зазначених транспортних засобів, робився за рахунок ОСОБА_6 . В подальшому, ОСОБА_7 керуючись корисливим мотивом, з метою заволодіння чужим майном, зловживаючи довірою ОСОБА_6 , 18.11.2021 року повідомив, що має намір звільнитися з роботи та почав вимагати у ОСОБА_6 неіснуючі компенсації за роботу та у разі не сплати грошових коштів у розмірі 15000 доларів США, ОСОБА_7 придбанні ОСОБА_6 автомобілі забере на власну користь.
На даний момент місцезнаходження вказаного транспортного засобу невідоме, однак при встановленні місцезнаходження на нього можуть бути збережені сліди вчинення кримінального правопорушення. У зв`язку із чим, з метою запобігання незаконного відчуження або перереєстрації на третіх осіб на території України, автомобіль марки «Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_4 , 2016 року, номер кузова НОМЕР_5 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 ) має бути арештованим та поміщений на майданчик тимчасового тримання для подальшого проведення слідчих (розшукових) дій. При цьому, незастосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, може призвести до його зникнення або втрати та настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити. Зазначив, що покази потерпілого та свідків, які допитані, є правдивими. На даний час існує потреба в забороні відчуження майна аби потерпілий не зазнав збитків, оскільки він фінансував придбання автомобілів.
Слідчий суддя, заслухавши думку прокурора, вивчивши клопотання, дослідивши матеріали додані до клопотання, дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як зазначено в клопотанні прокурор звернувся з клопотанням про арешт майна з метою уникнення втрати майна та настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Ст. 98 КПК України визначеною, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Між тим, прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не привів у ньому достатніх і належних доказів тих обставин, які є визначальними та необхідними для накладення арешту на майно.
З огляду на вказане, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна, в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. ст. 173 КПК України, не відповідає розумності і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
На підставі вищевикладених обставин, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя
ухвалив:
В задоволенні клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003536 від 07.12.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: