Житомирський апеляційний суд
Справа №289/2108/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.263 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000460 від 19.09.2029 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Малинського районного суду Житомирської області від 15 квітня 2021 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пилиповичі, Радомишльського р-ну, Житомирської області, мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.
за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,
(в режимі відеоконференції),
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
(в режимі відеоконференції),

в с т а н о в и л а :
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить оскаржуваний вирок змінити, звільнити його від відбування призначеного йому судом покарання з випробуванням, або призначити покарання у виді штрафу. Зазначає, що побачив дітей біля річки, які грались предметом, схожим на боєприпас, який в подальшому забрав до свого рюкзака з наміром віднести його до поліції. По дорозі до відділу поліції, зупинився автомобіль, чоловік який з нього вийшов у цивільному, представився поліцейським, а дві жінки понятими. Зрозумівши, що перед ним працівник правоохоронного органу, одразу повідомив про знахідку, після чого працівники поліції відпустили додому і лише через тривалий час у ДУ «Житомирська УВП № 8» повідомили про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України. Зазначає, що жодного разу не викликався до відділу поліції та не був допитаний, також не проводився слідчий експеримент. Звертає уваги, що лише одного разу поліцейський привіз йому додому документи на підпис. Посилається на те, що свідчення понятих є суперечливими та надані під час судового засідання відрізняються від тих, які були надані під час досудового розслідування, в той час, коли його покази судом не взято до уваги.
Вироком Радомишльського районного суду Житомирської від 15 квітня 2021 року ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.263 КК України на 3 роки позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 28 листопада 2019 року більш суворим за цим вироком, остаточно призначено ОСОБА_6 до відбуття покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому визначено рахувати з 15 квітня 2021 року.

Зараховано ОСОБА_6 в строк відбуття покарання час перебування під вартою за вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 28 листопада 2019 року, починаючи з 27 квітня 2020 року по 14 квітня 2021 року включно.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 3454,22 грн.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Як визнав суд, 19 вересня 2019 року ОСОБА_6 на березі річка Мика в м. Радомишль Житомирської області поблизу вул. Петрівська, знайшовши та поклавши до сумки 81-мм осколкову мінометну міну німецької армії часів Другої світової війни, що належить до бойових припасів, тим самим придбав її та забрав з собою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, незаконно переносив її при собі до 11 години 50 хвилин того ж дня, аж поки не був зупинений працівниками поліції поблизу будинку №26 по вул. Петрівська в м. Радомишль Житомирської області.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню , виходячи з наступного.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_6 у вчинені злочину, за обставин, наведених у вироку, ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні та перевірених у судовому засіданні доказах, оцінених в сукупності і є обґрунтованим.

Як встановлено перевіркою матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд у ньому проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, спрямованих на всебічне повне та об?єктивне дослідження обставин справи.

Викладені у вироку висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені вищезазначеного злочину, не зважаючи на те, що ОСОБА_6 не визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами.

Так, вина обвинуваченого у зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, стверджується зібраними по кримінальному провадженні доказами.

Зокрема, будучи допитаними в судовому засіданні, свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які були понятими 19.09.2019 року під час огляду місця події, пояснили, що восени 2019 року, точної дати не пам`ятають, були запрошені працівниками поліції в якості понятих. Так, в м. Радомишль по вулиці поблизу прокуратури йшло двоє чоловіків, один з яких обвинувачений. На вимогу працівників поліції, ОСОБА_6 добровільно надав для огляду рюкзак, в якому було виявлено міну. Останній пояснив, що міну він викопав поблизу річки та ніс до знайомих, щоб здати.

Згідно з даними протоколу огляду місця події від 19.09.2019 року проведеного в АДРЕСА_2 за участю спеціаліста-вибухотехніка ОСОБА_11 , згідно якого в ОСОБА_6 в рюкзаку темно-синього кольору з чорними вставками виявлено металевий предмет зі слідами корозії циліндричної форми схожий на мінометну міну. Дана міна цього ж дня була знищена.

Відповідно до висновку експерта Житомирського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №4/68-10/106 від 29.11.2019 року встановлено, що надані на експертизу зазначені осколкові елемент є металевими фрагментами, що утворилися в результаті вибуху 81-мм осколкової мінометної міни німецької армії часів Другої Світової війни, що належить до бойових припасів. На наданих на експертизу металевих фрагментах виявлено залишки індивідуальної вибухової речовини бризантної дії тринітротолуолу (тротилу).

Таким чином, доводи обвинуваченого про те, що він побачивши дітей біля річки, які грались предметом, схожим на боєприпас, який в подальшому забрав до свого рюкзака з наміром віднести його до поліції, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки об`єктивною стороною кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України є носіння, зберігання, придбання, передача бойових припасів.

Суд дав належну оцінку зібраним по кримінальному провадженню доказам і обґрунтовано прийняв до уваги показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , оскільки їх показання узгоджуються між собою та з іншими зібраними по кримінальному провадженні доказами, які викривають ОСОБА_6 у вчиненні вказаного злочину, з таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Дії ОСОБА_6 за ч.1 ст. 263 КК України кваліфіковано правильно.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд врахував, ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за умисні злочини, а також те, що згідно з ч. 2, 3 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність, а тому призначив йому покарання в межах санкції ч.1 ст.236 КК України у виді позбавлення волі, а на підставі ч.4 ст. 70 КК України призначив до відбуття остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, підстав вважати його надмірно суворим, про що зазначає в апеляційній скарзі обвинувачений, у колегії суддів немає.

Істотних порушень норм КПК України, які б тягнули за собою скасування вироку під час апеляційного розгляду не встановлено.

З урахуванням викладених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, а вирок суду першої інстанції слід залишити змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 . залишити без задоволення, а вирок Малинського районного суду Житомирської області від 15 квітня 2021 року, щодо нього без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 , який утримується під вартою в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді: