УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2021 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого слідчого відділу Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001484 від 31.08.2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

1.Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування поданого клопотання.
Як вбачається з клопотання, 31.08.2021 до ЧЧ Одеського районного управління ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо вжиття заходів до невстановленої особи на ім`я ОСОБА_6 , який 28.05.2020 року шляхом зловживання довірою, заволодів належними останньому грошовими коштами у великому розмірі, чим завдав матеріальну шкоду заявнику.
В ході досудового розслідування встановлено особу, яка причетна до вчинення вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
Досудовим розслідуванням встановлено, що в серпні 2019 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_5 на підставі усної домовленості почав співпрацювати з ОСОБА_7 в сфері сільського господарства, а саме здійснення купівлі-продажу сільськогосподарської продукції зернових культур, здійснення послуг вантажного перевезення продукції замовникам та інше.
Так, 28.05.2020, точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, діючи умисно, переслідуючи корисливу мету, підбурюваний жагою до легкої наживи, з метою заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, шляхом зловживання довірою, прибув до АДРЕСА_2 , де зустрівся із ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння грошовими коштами шляхом зловживання довірою, ОСОБА_7 розповів ОСОБА_5 про те, що зараз йому необхідно проводити сільськогосподарські роботи, пов`язані з обробкою землі, збору врожаю, а також необхідно придбати відповідну сільськогосподарську техніку для виконання даних робіт, та під приводом проведення сільськогосподарських робіт та придбання сільськогосподарської техніки, яких заздалегідь не мав наміру проводити та придбати, зазначив, що йому для цього потрібні грошові кошти у сумі близько 50 000 доларів США. На що ОСОБА_5 , будучи введеним в оману, добровільно передав ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 51 717 доларів США. В подальшому, ОСОБА_7 , маючи на меті умисел на заволодіння грошовими коштами, звернувши грошові кошти на свою користь, розпорядившись ними на власний розсуд, та не маючи намір повернути грошові кошти потерпілому ОСОБА_5 , привласнив грошові кошти у сумі 51 717 доларів США, що належать потерпілому.
Таким чином, ОСОБА_7 , шляхом обману заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_5 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду у сумі 51 717 доларів США.
В ході досудового розслідування потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов в порядку ст. 128 КПК України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що у власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (код РНОКПП НОМЕР_1 ), наявне нерухоме майно, а саме: квартира загальною площею 45,5 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; квартира загальною площею 48,4 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , які можуть слугувати майном, на яке в подальшому можливе стягнення з метою відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням.
У зв`язку з викладеним, виникла необхідність у накладенні арешту на об`єкти нерухомого майна.
2. Позиції учасників з приводу розгляду даного клопотання.
Від прокурора надійшла заява про розгляд клопотання про арешт майна без її участі.

Згідно вимог ч. 2 ст. 172 КПК України, за клопотанням сторони обвинувачення, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання про накладення арешту на майно без виклику власника майна, з метою забезпечення арешту майна, в цілях запобігання його відчуження.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

3. Висновки слідчого судді.
Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
3.1. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про арешт майна.
Ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Ч. 2 ст. 170 КПК України - арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
3.2. Правова підстава та мета арешту майна.
Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, що підтверджується долученими до даного клопотання матеріалами в сукупності.
Відповідно до матеріалів клопотання, до вчинення кримінального правопорушення ймовірно причетний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Як вбачається з долученого слідчим цивільного позову, потерпілим ОСОБА_5 було заявлено цивільний позов, в порядку ст. 128 КПК України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а саме стягнення з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду, яка становить суму у розмірі 51 717 (п`ятдесят одна тисяча сімсот сімнадцять тисяч) доларів США, що станом на 28.05.2020 року еквівалентно 1 396 369, 34 (один мільйон триста дев`яносто шість тисяч триста шістдесят дев`ять гривень тридцять чотири копійки) гривень, та моральну шкоду у розмірі 130 000 (сто тридцять тисяч) гривень.
Згідно долученої до матеріалів клопотання інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_7 на праві приватної власності належить квартира загальною площею 45,5 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , та квартира загальною площею 48,4 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечені цивільного позову.
3.3. Завдання та необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, є необхідність у накладенні арешту на майно з метою забезпечення цивільного позову, у зв`язку з чим, слідчий суддя вважає, що існує ризик можливого відчуження майна, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.
У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту майна на об`єкти нерухомого майна.
3.4. Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.
3.5. Висновки слідчого судді.
На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні цивільного позову, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.
Також, враховуючи те, що існує ризик відчуження, переоформлення об`єктів нерухомого майна, на які сторона обвинувачення просить накласти арешт, слідчий суддя вважає за необхідне накласти заборону розпорядження, вчинення реєстраційних дій, з метою запобігання вищевказаним ризиків.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділу Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001484 від 31.08.2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України задовольнити.

Накласти арешт на об`єкти нерухомого майна, а саме на: квартиру загальною площею 45,5 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; квартиру загальною площею 48,4 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_7 , із забороною відчуження та розпорядження майном.

Заборонити суб`єктам державної реєстрації прав, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь - які реєстраційні дій (державна реєстрація прав та їх обтяжень, внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, змін до них та їх скасування, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, скасування запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав) відносно об`єктів нерухомого майна, а саме: квартири загальною площею 45,5 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; квартири загальною площею 48,4 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого слідчого відділу Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1