Справа № 288/1119/21
Провадження № 1-кп/288/119/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Попільня Житомирської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000042 від 13 травня 2021 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Корнин Житомирської області, проживає в АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, засуджений 07.12.2020 року вироком Попільнянського районного суду за ч. 1 ст. 185 КК України до ста двадцяти годин громадських робіт,
що обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 2 статті 389 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що вироком Попільнянського районного суду від 07.12.2020 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді 120 годин громадських робіт.

Після набрання вироком законної сили ОСОБА_4 , будучи ознайомленим із умовами та порядком відбування покарання у виді громадських робіт та попередженим про притягнення до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування даного покарання, умисно, не маючи на те поважних причин, з 24.03.2021 року по 15.04.2021 року та з 20.04.2021 року по 13.05.2021 року, ігноруючи обов`язки, пов`язані із відбуттям призначеного покарання, не з`явився до Корнинської селищної ради, де повинен був відбувати 120 годин громадських робіт, та в зазначений період часу не відпрацював з призначеного покарання 60 годин громадських робіт, чим умисно порушив порядок та умови відбуття даного покарання.

Своїми умисними діями, які виразились в ухиленні від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, а саме від відбування громадських робіт, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 2 статті 389 КК України визнав повністю, дав покази, які відповідають змісту обвинувачення та погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів. Крім того зазначив, що не відбув 60 годин громадських робіт, оскільки перебував неофіційно на іншій роботі.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений визнав фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, не оспорював їх, позиція його є добровільною, а тому суд за згодою учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів, що підтверджують ці обставини, роз`яснивши позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку згідно ст. 349 КПК України.

Виходячи з наведеного, суд вважає вину обвинуваченого доведеною повністю та кваліфікує дії ОСОБА_4 за частиною 2 статті 389 КК України, як ухилення від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, а саме від відбування громадських робіт.

За загальним правилом, встановленим частиною першою статті 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах цього обвинувачення.
Обираючи обвинуваченому міру та вид покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпечність, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, згідно статті 66 КК України, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, згідно статті 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.

Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , при цьому встановлено, що він за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

При визначенні міри покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги положення статей 1, 50 КК України, згідно яких Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, а також запобігання кримінальним правопорушенням. Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас, при призначенні покарання, суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину згідно статті 12 КК України, форму вини, а також особливості конкретного злочину.
Згідно до роз`яснень викладених у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року за сукупністю вироків покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. При застосуванні правил ст. 71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпечність, особу винного, наявність пом`якшуючої покарання обставини, позицію прокурора, та те, що він вчинив нове кримінальне правопорушення не відбувши покарання за попереднім вироком від 07.12.2020 року, та інші обставини справи, приходить до висновку, що необхідно призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 в межах санкції частини 2 статті 389 КК України у виді арешту, із застосуванням частини 1 статті 71 КК України, яка визначає призначення покарання за сукупністю вироків з приєднанням до покарання призначеного за новим вироком частково невідбуту частину покарання за попереднім вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 07 грудня 2020 року, яким його засуджено за частиною 1 статті 185 КК України до ста двадцяти годин громадських робіт, за правилами статті 72 КК України враховуючи, що одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт, так як таке покарання буде законним, справедливим, достатнім для забезпечення виконання завдань кримінального судочинства в частині виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Суд за жодних обставин не вбачає за можливе застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 статей 69, 75 КК України.

Судові витрати по кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не пред`явлено.

Арешт на майно в даному кримінальному провадженні не накладався.

Речові докази по кримінальному провадженні, відсутні.

Підстав для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу не вбачається.

Керуючись статтями 349, 369-371, 373-374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 2 статті 389 КК України та призначити ОСОБА_4 покарання за частиною 2 статті 389 КК України у виді 1 (одного) місяця 10 (десяти) днів арешту.

На підставі частини 1 статті 71 КК України до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 07 грудня 2020 року, за яким його засуджено за частиною 1 статті 185 КК України до ста двадцяти годин громадських робіт, і остаточно визначити ОСОБА_4 кінцеву міру покарання 1 (один) місяць 15 (п`ятнадцять) днів арешту, застосувавши статтю 72 КК України.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту приведення даного вироку до виконання.
На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Попільнянський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення. З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_1