Справа № 308/7870/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2021 року м. Ужгород
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із скаргою, в якій просять скасувати постанову слідчого П`ятого слідчого відділу (із дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_5 від 30.09.2021 року про закриття кримінального провадження від 30.09.2021 року ; зобов`язати уповноважену особу поновити слідство та внести відомості до ЄРДР.
Однак, як стверджують скаржики, постановою від 30.09.2021року дане кримінальні провадження закрито. З постановою не погоджуються, оскільки вважають проведене досудове розслідування неповним та поверхневим, висновок слідчого про відсутність у діях слідчого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України є передчасним, оскільки на їх думку слідчий не провівши усіх необхідних слідчих дій, виніс постанову про закриття кримінального провадження. Вважають така винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, так як досудове розслідування на їх думку є однобічним, неповним і упередженим, під час якого не було здійснено всіх необхідних слідчих дій для встановлення факту вчинення кримінального правопорушення, слідчим не надані відповіді на низку заявлених ними клопотань.
У судовому засіданні заявники ОСОБА_3 , ОСОБА_4 підтримали подану ними скаргу, просили таку задовольнити з підстав та мотивів наведених у ній.
Слідчий, рішення якого оскаржується, чи будь-яка уповноважена особа органу досудового розслідування у судове засіданні вкотре не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені вчасно та належним чином, матеріали кримінального провадження слідчому судді не надані.
За таких обставин, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності представника органу досудового розслідування, прийняти процесуальне рішення у відповідності до вимог ст. 307 КПК України.
Заслухавши пояснення заявників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дослідивши матеріали за скаргою, приходжу до наступного висновку.
Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Згідно з ч. 2ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.
Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» та «Ґюль проти Туреччини»).
У відповідності до ч. 1ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 4ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.
Таким чином, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2011 року в справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Згідно долученої до матеріалів скарги постанови слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіальним управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Львові ОСОБА_5 від 30.09.2021 року вбачається, що вказане кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю діях слідчого Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.
Частини 1, 2 ст. 22 КПК України передбачають, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження з підстав неповноти досудового розслідування, слідчий суддя вважав за необхідне, з метою перевірки доводів скаржника, оглянути матеріали кримінального провадження та надати оцінку процесуальним діям слідчого під час проведення досудового розслідування, в тому числі щодо проведення всіх необхідних слідчих дій за наслідками яких були винесені оскаржувані постанови. Однак орган досудового розслідування проігнорував вимогу надати матеріали кримінальних проваджень для огляду.
Така процесуальна поведінка слідчого та органу досудового розслідування в цілому, враховуючи принцип змагальності, свідчить про те, що слідчий погоджується з доводами скаржників щодо неповноти проведеного досудового розслідування, оскільки жодного заперечення на скаргу не подано, матеріалів кримінальних проваджень для огляду в судовому засіданні для спростування доводів скаржників, слідчим слідчому судді не надано.
Крім того, матеріали скарги містять низку заявлених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 клопотань, на які відповіді матеріали скарги не містять, а не надання органом досудового розслідування матеріалів кримінального провадження, не дають можливості слідчому судді перевірити дані обставини
Слідчим суддя також приймає до уваги те, що раніше вказана постанова слідчого від 06.02 .2021 року про закриття кримінального провадження у даному провадженні було скасовано ухвалою слідчого судді Личаівського районного суду від 08.04.2021року , про що скаржники зазначають у своїй скарзі .
Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Щодо вимоги скарги про зобов`язання уповноваженої особи поновити справу та внести відомості в ЄРДР, то така до задоволення не підлягає, оскільки скасування постанови про закриття кримінального провадження поновлює розслідування, а відомості до ЄРДР за даним фактом вже внесені та повторному внесенню не підлягають.
З урахуванням наведеного слідчий суддя приходить до висновку, що скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слід задовольнити частково.
Керуючись вимогами ст.ст. 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, -
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає .

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 28.12.2021року о 16 год. 30 хв.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1