Справа № 708/868/21
Номер провадження № 1-кп/708/63/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року м. Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чигирині кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0001586 від 21.06.2021, за яким:
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Плескачівка Смілянського району Черкаської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, освіта середня, не працюючий, не одружений, інвалідності не має, раніше не судимий, -
обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 21 червня 2021 року о 02:00 годині, знаходячись в житловому будинку, за адресою АДРЕСА_3 , що є місцем проживання ОСОБА_5 , на ґрунті неприязних відносин, а саме з`ясування стосунків з приводу образ, стоячи навпроти потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою нанесення тілесних ушкоджень та тримаючи у правій руці дерев`яний предмет у вигляді біти, наніс ним два удари по лівій руці потерпілого, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому лівої ліктьової кістки, садна лівого передпліччя. Вказані тілесні ушкодження, згідно висновку експерта № 02-01/497 від 22.06.2021, виникли від дії тупого предмету та відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Учасники процесу не оспорюють обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні та які викладені в обвинувальному акті. Судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставини, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
Відтак суд, роз`яснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, провів судовий розгляд даного кримінального провадження щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.
Крім того, дане рішення суду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації N 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю. Додатково пояснив, що в той день під час спілкування зі своєю співмешканкою ОСОБА_6 з її слів йому стало відомо, що ОСОБА_7 намагався її зґвалтувати. Тому він зібрався та пішов до нього поспілкуватися щодо образ співмешканки ОСОБА_6 . ОСОБА_6 пішла з ним, проте вона була проти цього, весь час його вмовляла не йти. По дорозі ОСОБА_4 знайшов дерев`яну палицю, яку про всяк випадок взяв із собою. Коли зайшли в хату до потерпілого він спав, а коли почали балакати ОСОБА_5 був збуджений, тому ОСОБА_4 вдарив його декілька разів палкою по руці. Щодо вказаних подій обвинувачений повідомив, що шкодує про них та дуже співчує, що так сталося. Повідомив про готовність нести справедливе та законне покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він спав, а близько 02-00 год. ночі до нього у хату зайшли ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , та почали наносити йому тілесні ушкодження. Зокрема ОСОБА_4 палицею, яка схожа на біту, двічі вдарив його по руці та тричі по нозі, після чого вони втекли. Щодо міри покарання до обвинуваченого поклався на розсуд суду.
За таких обставин суд приходить до висновку, що показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

З урахуванням викладеного суд приходить висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю, і його умисні дії, які виразились в умисному нанесенні середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, кваліфіковані вірно - за ч. 1 ст. 122 КК України.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 згідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно до ст. 67 КК України судом не встановлені.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання; ставлення обвинуваченого до вчиненого (визнання вини, осуд свої поведінки, наявність каяття); ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів; досудову доповідь органу пробації; поведінку обвинуваченого під час та після вчинення злочинних дій; особу обвинуваченого, який на обліках у лікаря нарколога та/або психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується формально позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

За таких обставин, з урахуванням наведеного, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, оскільки саме таке покарання буде необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Разом з тим, враховуючи дані про особу ОСОБА_4 , його критичне ставлення до вчиненого, враховуючи досудову доповідь органу пробації, суд дійшов до висновку про можливість виправлення останнього без відбування покарання, а тому, на підставі ст. 75 КК України, суд вважає можливим звільнити його від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілим не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Витрати на залучення експертів відсутні.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
На підставі п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речовий доказ, а саме рентген знімок - залишити за належністю у ОСОБА_5 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Чигиринський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1