Справа №463/2063/14-к
Провадження №1-кп/463/35/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши обвинувальні акти у кримінальному провадженні за №0002156 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.08.2013 року, за №0002288 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.07.2014 року, за №0003922 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.12.2014 року, за №0000760 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.03.2015 року, які об`єднані у одне судове провадження у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190 та ч.2 ст.190 Кримінального кодексу України, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, українки, громадянки України, не одруженої, раніше судимої вироком Личаківського районного суду м.Львова від 30.04.2014 року за ч.1, 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненої від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, на утриманні 5 неповнолітніх дітей, проживає: АДРЕСА_1 , суд -

в с т а н о в и в :

органами досудового слідства ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.190 Кримінального кодексу України, а саме в тому в період з серпня по жовтень 2009 року в м. Львові з метою заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживаючи довірою для власного безпідставного збагачення, увійшовши в довіру потерпілого ОСОБА_6 , отримала від останнього грошові кошти в сумі 11000 грн. для оформлення документації по будинку на АДРЕСА_2 . В подальшому обвинувачена ОСОБА_5 взяті на себе зобов`язання не виконала, а отримані від потерпілого ОСОБА_6 кошти в сумі 11000 грн. не повернула, завдавши потерпілому шкоди на вказану суму. При цьому отримуючи грошові кошти від потерпілого ОСОБА_6 , обвинувачена ОСОБА_5 не мала наміру повертати їх чи вчиняти будь-які дії для оформлення документації по будинку на АДРЕСА_2 , маючи умисел на отримання грошових коштів з метою їх безпідставного привласнення.

Крім того, що обвинувачена ОСОБА_5 в кінці вересня 2012 року перебуваючи на вул. Івана Франка в м.Львові, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою увійшла в довіру до потерпілої ОСОБА_7 , переконавши її в тому, що володіє навиками «зняття порчі», отримала від потерпілої ОСОБА_7 золотий перстень вагою 2 грама вартістю 1000 гривень, золоту сережку вагою 1 грам вартістю 500 гривень, всього на загальну суму 1500 гривень. В подальшому обвинувачена ОСОБА_5 достовірно знаючи, що зазначені золоті вироби, власником яких є потерпіла ОСОБА_7 , вона потерпілій не поверне, шляхом зловживання довірою переконала потерпілу в тому, що після проведення відповідного обряду «зняття порчі» такі поверне, однак вказаний золотий перстень та золоту сережку привласнила та використала на власний розсуд.

Крім того, що обвинувачена ОСОБА_5 16 серпня 2014 року біля 18.30 год., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 з метою заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживаючи довірою для власного безпідставного збагачення, увійшла в довіру потерпілої ОСОБА_8 , при цьому переконавши її в тому, що володіє навиками «зняття порчі», отримала від потерпілої ОСОБА_8 золотий ланцюжок вагою 20 грам вартістю 11 000 гривень та золотий хрестик вагою 10 грам, вартістю 5500 гривень, а всього заволоділа майном потерпілої ОСОБА_8 на загальну суму 16500 гривень. В подальшому, обвинувачена ОСОБА_5 , достовірно знаючи те, що зазначені золоті вироби вона потерпілій ОСОБА_8 не поверне, шляхом зловживання довірою переконала потерпілу в тому, що після проведення відповідного обряду «зняття порчі» дані золоті вироби поверне, однак золотий ланцюжок та золотий хрестик привласнила та використала на власний розсуд.

Крім того, що обвинувачена ОСОБА_5 , на початку вересня 2014 року біля 18.30 год. перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 з метою заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживаючи довірою для власного безпідставного збагачення, увійшла в довіру потерпілої ОСОБА_8 , при цьому переконавши її в тому, що володіє навиками «зняття порчі», отримала від потерпілої ОСОБА_8 золотий ланцюжок вагою 15 грам вартістю 7 500 гривень та золотий медальйон вагою 5 грам, вартістю 3000 гривень, а всього разом заволоділа майном потерпілої ОСОБА_8 на загальну суму 10 500 гривень. В подальшому, обвинувачена ОСОБА_5 достовірно знаючи те, що зазначені золоті вироби, власником якого є потерпіла ОСОБА_8 , вона потерпілій не поверне, шляхом зловживанню довірою переконала потерпілу в тому, що після проведення відповідного обряду «зняття порчі» таки поверне, однак золотий ланцюжок та золотий медальйон привласнила та використала на власний розсуд.

В подальшому ОСОБА_5 , в кінці вересня 2014 року біля 18.30 год., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 : метою заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживаючи довірою для власного безпідставного збагачення, увійшла в довіру потерпілої ОСОБА_8 , при цьому переконавши її в тому, що володіє навиками «зняття порчі», отримала від потерпілої ОСОБА_8 золоту обручку вагою 3 грами, вартістю 1500 гривень, заволоділа майном потерпілої ОСОБА_8 на суму 1 500 гривень. В подальшому, обвинувачена ОСОБА_5 достовірно знаючи те, що зазначений золотий виріб, власником якого є потерпіла ОСОБА_8 , вона потерпілій не поверне, шляхом зловживання довірою переконала потерпілу В тому, що після проведення відповідного обряду «зняття порчі» таки поверне, однак дану золоту обручку привласнила та використала на власний розсуд.

Крім того, що обвинувачена ОСОБА_5 в середині вересня 2014 року біля 15:00 год. на вул. Городоцькій в м. Львові з метою заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживаючи довірою для власного безпідставного збагачення, увійшла в довіру потерпілої ОСОБА_9 , переконавши її в тому, що володіє навиками «зняття порчі» отримала від потерпілої ОСОБА_9 золотий ланцюжок вагою 40 грам вартістю 20 000 гривень, заволоділа майном потерпілої ОСОБА_9 на загальну суму 20 000 гривень. В подальшому, обвинувачена ОСОБА_5 достовірно знаючи те, що зазначений золотий виріб, власником якого є ОСОБА_9 , вона потерпілій не поверне, шляхом зловживання довірою переконала потерпілу в тому, що після проведення відповідного обряду «зняття порчі» такий поверне, однак золотий ланцюжок привласнила та використала на власний розсуд.

В подальшому обвинувачена ОСОБА_5 15 листопада 2014 року біля 15.00 год., на вул. Городоцькій в м. Львові з метою заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживаючи довірою для власного безпідставного збагачення, увійшла в довіру потерпілої ОСОБА_9 при цьому переконавши її в тому, що володіє навиками «зняття порчі» отримала від потерпілої ОСОБА_9 золотий кулон вагою 8 грам вартістю 4 000 гривень та золоту сережку вагою 4 грами, вартістю 2000 гривень, заволоділа майном потерпілої ОСОБА_9 на загальну суму 6 000 гривень. В подальшому, обвинувачена ОСОБА_5 достовірно знаючи те, що зазначені золоті вироби, власником яких є потерпіла ОСОБА_9 , вона потерпілій не поверне, шляхом зловживання довірою переконала потерпілу в тому, що після проведення відповідного обряду «зняття порчі» такі будуть повернуті, однак золоту сережку та золотий кулон привласнила та використала на власний розсуд.

Крім того, що ОСОБА_5 , 10 вересня 2014 року біля 13.00 год., на вул. Личаківській м. Львові, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживаючи довірою для власного безпідставного збагачення, увійшла в довіру потерпілого ОСОБА_10 , переконавши його в тому, що вона володіє навиками «зняття порчі», отримала від потерпілого ОСОБА_10 золотий ланцюжок вагою 40 грам, вартістю 22 000 гривень, заволоділа майном потерпілого ОСОБА_10 на суму 22 000 гривень. В подальшому, обвинувачена ОСОБА_5 достовірно знаючи те, що зазначені золоті вироби, власником яких є потерпілий ОСОБА_10 , вона потерпілому не поверне, шляхом зловживання довірою, переконала потерпілого в тому, що після проведення відповідного обряду «зняття порчі» такий буде повернутий, однак золотий ланцюжок привласнила та використала на власний розсуд.

На наступний день біля 13.00 год. ОСОБА_5 , на вул. Личаківській м. Львові, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживаючи довірою для власного безпідставного збагачення увійшла в довіру потерпілого ОСОБА_10 , переконавши його в тому, що вона володіє навиками «зняття порчі», отримала від потерпілого ОСОБА_10 золотий хрестик вагою 10 грама вартістю 5 500 гривень, заволоділа майном потерпілого ОСОБА_10 на суму, 5 500 гривень. В подальшому, обвинувачена ОСОБА_5 достовірно знаючи те, що зазначений золотий виріб власником якого є ОСОБА_10 , вона потерпілому не поверне, шляхом зловживання довірою переконала потерпілого в тому, що після проведення відповідного обряду «зняття порчі» вказаний золотий виріб поверне, однак золотий хрестик привласнила та використала на власний розсуд.

В подальшому обвинувачена ОСОБА_5 15 вересня 2014 року біля 18.00 год., в м.Пустомити Пустомитівського району Львівської області, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживаючи довірою для власного безпідставного збагачення, увійшла в довіру потерпілого ОСОБА_10 , переконавши його в тому, що володіє навиками «зняття порчі», отримала від ОСОБА_10 золотий перстень вагою 10 грам вартістю 5500 гривень, заволоділа майном потерпілого ОСОБА_10 на суму 5 500 гривень. В подальшому, обвинувачена ОСОБА_5 достовірно знаючи те, що зазначений золотий виріб, власником яких є ОСОБА_10 , вона потерпілому не поверне, шляхом зловживання довірою переконала потерпілого в тому, що після проведення відповідного обряду «зняття порчі» вказаний золотий виріб таки поверне, однак золотий перстень привласнила та використала на власний розсуд.

Крім того, що обвинувачена ОСОБА_5 22 вересня 2014 року біля 20.00 год., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_4 з метою заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживаючи довірою для власного безпідставного збагачення, увійшла в довіру потерпілої ОСОБА_11 , переконавши її в тому, що володіє навиками «зняття порчі», отримала від потерпілої ОСОБА_11 золоту обручку вагою 5 грам, вартістю 2 000 гривень, заволоділа майном потерпілої ОСОБА_11 на суму 2 000 гривень. В подальшому, обвинувачена ОСОБА_5 достовірно знаючи те, що зазначений золотий виріб, власником якого є потерпіла ОСОБА_11 , вона потерпілій не поверне, шляхом зловживання довірою переконала потерпілу в тому, що після проведенню відповідного обряду «зняття порчі» даний золотий виріб таки поверне, однак золоту обручку привласнила та використала на власний розсуд.

Крім того, що обвинувачена ОСОБА_5 в період часу з 27 грудня 2014 року по 27 січня 2015 року, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, увійшла в довіру потерпілої ОСОБА_12 , переконавши потерпілу в тому, що володіє навиками «зняття порчі», перебуваючи в будинку АДРЕСА_5 , заволоділа її золотим браслетом на руку вагою 10 грам, вартістю 10 000 гривень та золотим ланцюжком на шию вагою 13 грам вартістю 13 000 гривень. В подальшому обвинувачена ОСОБА_5 достовірно знаючи, що зазначені золоті вироби вона потерпілій не поверне, шляхом зловживання довірою, переконала потерпілу в тому, що після проведення відповідного обряду «зняття порчі» такі поверне однак дані золоті вироби привласнила та використала на власний розсуд.

Крім того, що обвинувачена ОСОБА_5 в період часу з 29 січня 2015 року по 21 лютого 2015 року з метою заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, увійшла в довіру потерпілої ОСОБА_13 переконавши потерпілу в тому, що володіє навиками «зняття порчі», перебуваючи в будинку АДРЕСА_5 , заволоділа її біжутерією, а саме кулоном вартістю 1000 гривень та золотим кулоном із зображенням Матері Божої Ісусом на руках, вагою 5,18 грам вартістю 5000 гривень. В подальшому обвинувачена ОСОБА_5 достовірно знаючи, що зазначені вироби вона потерпілій не поверне, шляхом зловживання довірою, переконала потерпілу в тому, що після проведення відповідного обряду «зняття порчі» такі поверне однак дані вироби привласнила та використала на власний розсуд.

Обвинувачена заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та дала згоду на звільнення її від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Захисник клопотання обвинуваченої підтримала.

Прокурор проти клопотання не заперечила.

Потерпілі подали до суду заяву, висловили свою думку по даному клопотанню, відносно закриття провадження за строками давності не заперечили.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 та ч.2 ст.190 КК України і останнє правопорушення за версією слідство нею скоєне за ч.2 ст.190 КК України у лютому 2015 року, за яке у редакції закону, який діяв на час інкримінованих дій було передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Відповідно до ст.12 КК України, в редакції, яка діє на даний час, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України відносилося до злочинів середньої тяжкості, а зараз до нетяжких злочинів.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Враховуючи вищевикладене та те, що з часу інкримінованого обвинуваченій останнього кримінального правопорушення з лютого 2015 році минуло понад п`ять років, а тому збігли встановлені строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом, зокрема, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до положень ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, з врахуванням відсутності даних про вчинення обвинуваченою нового кримінального правопорушення, оскільки судом встановлено, що збігли встановлені строки давності притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за інкримінований кримінальний проступок, і обвинувачена проти закриття провадження з нереабілітуючих підстав не заперечує, тому вона підлягає до звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим клопотання слід задоволити та закрити кримінальне провадження.

Оскільки суд закриває кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності, слід вирішити питання речових доказів у справі.

Керуючись ст.284 КПК України, ст.46 КК України, -

у х в а л и в:

клопотання задоволити.

Звільнити обвинувачену ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від кримінальної відповідальності за вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190 та ч.2 ст.190 Кримінального кодексу України, а кримінальне провадження за №0002156 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.08.2013 року, за №0002288 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.07.2014 року, за №0003922 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.12.2014 року, за №0000760 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.03.2015 року, які об`єднані у одне судове про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1ст.190 та ч.2 ст.190 Кримінального кодексу України, закрити у зв`язку із закінченням строків давності.

Речові докази у справі: роздруківки вхідних та вихідних дзвінків за № НОМЕР_1 (т.2 а.с.242-244), 5 (п`ять) квитанцій, два фрагменти листків (т.1 а.с.131), СД-Р диск з інформацією ПрАТ «Київстар» (т.3 а.с.77-79) залишити в матеріалах справи.

Мобільний телефон «Самсунг GT-S7562» імеі НОМЕР_2 із сім картою оператора Київстар із № НОМЕР_3 переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_13 (т.4 а.с.65) повернути потерпілій ОСОБА_13 .

Мобільний телефон Самсунг Х640» імеі9789/1 із сім картою оператора Київстар із № НОМЕР_4 переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_14 (т.4 а.с.65) повернути потерпілій ОСОБА_14 .

На ухвалу може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1