Провадження № 1-кп/638/565/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2021 року м. Харків
Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003386 від 25.08.2019 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, студента 3-го курсу державного навчального закладу «Слобожанський регіональний центр професійної освіти», раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

встановив:

24.08.2019, приблизно о 03 год 00 хв неповнолітній ОСОБА_5 , маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи при цьому корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, перебуваючи біля під`їзду будинку №66-А по пр. Перемоги в м. Харкові, звернув увагу на потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на шиї якого була чорна тканинна сумка розміром 20 см. на 20 см. з написом «Ф mall», керуючись корисливим мотивом, вирішив відкрито заволодіти вказаною сумкою. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна та подальше звернення його на свою користь, переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, діючи умисно, ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_8 , штовхнув його, після чого намагався нанести удар та зірвав з шиї потерпілого вказану сумку, вартість якої згідно висновку судової товарознавчої експертизи №21520 від 24.10.2019 року становить 352 грн., в якій знаходився мобільний телефон Huawei P smart dual sim, вартість якого згідно з висновком судової товарознавчої експертизи №21529 від 24.10.2019 становить 5390 грн., а також грошові кошти в сумі 300 грн., після чого з викраденими речами з місця злочину втік, чим спричинив ОСОБА_8 фізичний біль та матеріальну шкоду на загальну суму 6042 грн.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

У судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_5 провину у скоєному злочині визнав у повному обсязі та судом встановлено, що він вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи ті обставини, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, обставини вчиненого правопорушення, що викладені в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового провадження також не оспорюють фактичних обставин правопорушення; судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі і обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, суд вважає можливим, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин суд вважає, що провина неповнолітнього ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину при обставинах, визнаних судом встановленими та викладених у вироку, доведена у повному обсязі та кваліфікує дії за ч. 2 ст.186 КК України, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Обставинами, які пом`якшує покарання ОСОБА_5 , передбачені ст. 66 КК України, є щире каяття обвинуваченого та вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , передбачених ст. 67 КК України судом не встановлено.

Цивільний позов не заявлено. При цьому матеріали кримінального провадження містять заяву потерпілого ОСОБА_8 , якою він зазначає, що матеріальних та моральних претензій до потерпілого не має, шкода потерпілому відшкодована.

При призначенні покарання, суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який є неповнолітнім, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансері не перебуває, раніше не судимий, має пільги, передбачені законодавством для багатодітних сімей.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Згідно з висновком органу пробації, викладеного у досудовій доповіді про неповнолітнього овбинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні на підставі ухвали Дзержинського районного суду міста Харкова від 15.04.2020 року, виправлення неповнолітнього обвинуваченого можливе без обмеження або позбавлення волі.

У разі застосування до ОСОБА_5 покарання без позбавлення волі, орган пробації вважає доцільним покласти на нього, окрім обов`язкових, додаткові обов`язки, відповідно до п.2 ч.2 ст.76 КК України, а саме не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно з актом обстеження умов проживання №166 від 26.09.2019 року, затвердженого начальником Служби у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради ОСОБА_10 , складеного з метою обстеження умов проживання неповнолітнього ОСОБА_5 , 06.01.2003 року, стосунки у сім`ї позитивні, доброзичливі, дружні. Мати відповідально ставиться до виховання та розвитку дітей.

Згідно з відповіддю інспектора СЮП Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_11 неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку в Секторі ювенальної превенції Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області не перебуває. Згідно з ІППС «АРОР» останній до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем мешкання характеризується позитивно, порушень громадського порядку не допускає, алкогольними напоями не зловживає, відносно останнього скарг не надходило.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинених нових злочинів як засудженим так і іншими особами. Для досягнення мети покарання суд керується принципами індивідуалізації та справедливості покарання. Цілі покарання запобігання і попередження вважаються характеристиками кримінально-правових санкцій (рішення ЄСПЛ «Езех і Коннорс проти Сполученого Королівства».

Пленум Верховного Суду України в Постанові № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» звертає увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визначається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог статті 65 Кримінального кодексу України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у ст.10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Призначаючи покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_5 суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, його вік та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Крім того, судом береться до уваги стан здоров`я обвинуваченого, умови життя та виховання, вплив дорослих, рівень інтелектуального і вольового розвитку та інші особливості неповнолітнього щодо ставлення до суспільних цінностей і існуючих у суспільстві вимог щодо правил поведінки, готовність до їх сприйняття і коригування своєї поведінки, здатність до самооцінки свого поступку.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до п. 10 Зауважень загального порядку № 10 (2007) Комітету ООН з прав дитини «Права дітей у системі юстиції щодо дітей» прикладом якнайкращого забезпечення інтересів дитини є практика, коли традиційні цілі кримінального правосуддя, такі як покарання, поступаються місцем реабілітаційним та відновним цілям правосуддя у справах дітей - правопорушників.

В п. 23.2 Рекомендацій СМ/Rec (2008) 11 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам «Про європейські правила стосовно неповнолітніх правопорушників, щодо яких застосовуються санкції або заходи», зокрема наголошується, що перевагу слід надавати таким санкціям та заходам, які можуть мати виховний вплив, а також сприяти відшкодуванню збитків, завданих правопорушенням, яке вчинила неповнолітня особа.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_5 злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу неповнолітнього обвинуваченого, його молодий вік, та те, що вину в скоєнні кримінального правопорушення він визнав повністю, щиро розкаявся, скоїв кримінальне правопорушення будучи неповнолітнім, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем навчання та проживання характеризується добре, проживає у багатодітній сім`ї, де матір`ю створені належні умови для його проживання, навчання та виховання, раніше не судимий, відповідно до досудової доповіді, його виправлення можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк, при цьому ризик вчинення останнім повторного кримінального правопорушення органом пробації оцінюється, як низький, вважає за необхідне призначити покарання, передбачене санкцією Особливої частини Кримінального кодексу України у вигляді позбавлення волі. При цьому, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому до нього можливо застосувати положення ст. 75 КК України та звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, адже саме таке покарання обвинуваченому буде справедливим та достатнім і сприятиме його виправленню та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався.

Під час досудового розслідування проведено судово-товарознавчу експертизу №21520 від 23.10.2019, вартістю 314 грн., яка виконана за рахунок Державного бюджету України, яка підлягає стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України суд,-

ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання звільнити з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки, поклавши на засудженого обов`язки відповідно до ст.76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.

Речові докази:

-чорну тканинну чоловічу сумку розміром 20 см на 20 см з надписом «Ф mall»;

-мобільний телефон Huawei dual sim IMEI 1: НОМЕР_1 ІMEI 2: НОМЕР_2 вважати повернутими власнику ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_5 судові витрати, пов`язані із залучення експерта на проведення судової товарознавчої експертизи №21520 від 23.10.2019 року у розмірі 314 грн. на користь держави.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду до або через Дзержинський районний суд міста Харкова 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя