н/п 1-кс/953/201/22
УХВАЛА
"10" січня 2022 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участі секретаря - ОСОБА_2 ,
ВСТАНОВИВ:
На обґрунтування клопотання заявник зазначає, що необхідність в арешті цього майна відпала.
В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, але подав заяву про розгляд клопотання про суасування арешту майна у його відсутність.
Слідчий СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 та прокурор відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду клопотання повідомлені належним чином, надали до суду заяви, в яких просять розглядати клопотання провести за їх відсутністю, проти його задоволення не заперечували.
Слідчий суддя, дослідивши надані матеріали, приходить до наступного.
Під час досудового розслідування встановлено, що управлінням протидії кіберзлочинам в Харківській області ДК НПУ в ході проведення слідчих (розшукових) дій на підставі наданого їм доручення, отримано інформацію, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який володіє знаннями в сфері ІТ-технологій та досвідом програмування, розробив застосунок для мобільних телефонів, який зовні схожий на офіційний мобільний застосунок "ДІЯ" - сервіс з надання державних послуг он-лайн (розробник Міністерство цифрової трансформації України), який мав розповсюджуватись через telegram-канал та telegram-бот, в тому числі із можливістю відобразити в ньому хибну інформацію про проходження користувачем вакцинації на території України.
02.11.2021 на підставі ухвали Київського районного суду міста Харкова проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого у ОСОБА_4 виявлено та в подальшому вилучено зазначене в клопотанні майно.
Місцем зберігання арештованих грошових коштів визначено банківську установу, з якою ГУНП в Харківській області укладено відповідний договір зберігання відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104.
При вирішенні питання про арешт/скасування арешту майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мали б міститьсь у запереченнях органу досудового розслідування, які були надіслані слідчому судді, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює чи підтримує таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Разом з цим, орган досудового розслідування, в особі слідчого ОСОБА_5 і прокурора ОСОБА_7 , у заяві зазначили про свою згоду із скасуванням арешту майна.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Однак слідчий та прокурор у своїй заяві проти скасування арешту майна, в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надали достатніх і належних доказів необхідності збереження цього виду забезпечення кримінального провадження та навпаки також погодили скасування арешту вказаних у клопотанні грошових коштів.
Отже, органом досудового розслідування не доведено наявність правових підстав для збереження накладеного арешту на майно та не надано доказів, що вилучені у ОСОБА_4 грошові кошти є предметом протиправної діяльності, об`єктом та знаряддям злочину та відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
З урахуванням викладеного, а саме того, що з матеріалів справи, наданих слідчому судді, неможливо чітко встановити, що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування не доведено необхідність продовження дії накладеного арешту на вказане майно, що є підставою для його скасування.
Керуючись ст. 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1