Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

06 вересня 2021 року Слідчий суддя Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 поданого в межах кримінального провадження № 0000028 від 18.02.2021 р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 204 КК України, про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В :
Прокурор Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно.

Клопотання обґрунтоване тим, що в провадженні слідчого відділу Подільського УП ГУНП у місті Києві знаходиться кримінальне провадження № 0000028, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.02.2021 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 204 КК України.

Прокурор у клопотанні зазначає, що під час досудового розслідування при виконанні доручення прокурора оперативним підрозділом ГУБКОЗ СБУ встановлено ознаки протиправних дій щодо незаконного виготовлення з метою збуту, зберігання та збуту незаконно виготовлених тютюнових виробів.

Відповідно до встановлених оперативним підрозділом обставин, до протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним виготовленням та реалізацією тютюнових виробів без відповідних дозвільних документів та без марок акцизного податку причетні службові особи та працівники ТОВ «Ханібаджер» (), які здійснюють реалізацію незаконно виготовлених тютюнових виробів, а також тютюну для кальяну по всій території України через магазини роздрібної торгівлі, а також через сторінки в соціальній мережі «Instagram», зокрема «honey_badger_tobacco» та через програмний додаток «Telegram» (сторінка за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_1 »).

Під час здійснення досудового розслідування, 27.08.2021 на підставі ухвали слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 27.07.2021 №758/10139/21 проведено обшук за місцезнаходженням виробничих та складських приміщень ТОВ «Ханібаджер» за адресою: м. Одеса, вул. Долинська, 12, під час якого виявлено та вилучено:

1. Тютюнові вироби суміш тютюнова для кальяну зі смаком «Soft Rom» у кількості 1750 пачок, які упаковані у 7 ящиків;

2. Тютюнові вироби суміш тютюнова для кальяну зі смаком «Teepee» у кількості 1750 пачок, які упаковані у 7 ящиків;

3. Тютюнові вироби суміш тютюнова для кальяну зі смаком «Misty Line» у кількості 1750 пачок, які упаковані у 7 ящиків;

4. Тютюнові вироби суміш тютюнова для кальяну зі смаком «Green Upload» у кількості 1750 пачок, які упаковані у 7 ящиків;

5. Тютюнові вироби суміш тютюнова для кальяну зі смаком «Yellow Mana» у кількості 1750 пачок, які упаковані у 7 ящиків;

6. Тютюнові вироби суміш тютюнова для кальяну зі смаком «Mandator» у кількості 1750 пачок, які упаковані у 7 ящиків;

7. Тютюнові вироби суміш тютюнова для кальяну зі смаком «Weedy Leo» у кількості 1750 пачок, які упаковані у 7 ящиків;

8. Тютюнові вироби суміш тютюнова для кальяну зі смаком «Mel Wetson» у кількості 1750 пачок, які упаковані у 7 ящиків;

9. Обладнання для виготовлення тютюнових виробів «Казан їжоварочний КПЭМ-350-ОМ2 з міксером»;

10. Сім бочок місткістю по 250 кг із вмістом рідини «Гліцерин 99,5%»;

11. 58 каністр синього кольору місткістю по 25 кг із вмістом ароматизаторів;

12. 3 каністри синього кольору місткістю по 10 кг із вмістом ароматизаторів;

13. Двадцять одна коробка місткістю по 200 кг із вмістом тютюну подрібненого.

Прокурор звертає увагу, що вилучені готові тютюнові вироби без марок акцизного податку є незаконно виготовленими тютюновими виробами, у зв`язку з чим є предметом вчинення кримінального правопорушення, а отже містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вилучені обладнання для виготовлення тютюнових виробів, а також сировина, зокрема гліцерин, ароматизатори та тютюн подрібнений, є речовими доказами, оскільки використовувались для незаконного виготовлення тютюнових виробів, а отже містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Прокурор зазначає, що накладення арешту на вищеперелічене майно викликано необхідністю збереження їх як речових доказів з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення чи відчуження.

Незастосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт на вказане вище майно негативно вплине на кримінальне провадження, унеможливить встановлення всіх важливих обставин події вчиненого.

Клопотання про арешт майна прокурор підтримує з вищенаведених підстав. Посилаючись на зазначені обставини, з метою забезпечення збереження речових доказів, прокурор просив клопотання задовольнити.

В судове засідання прокурор та власник майна не з`явились, про дату, час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином. Прокурор звернувся до суду із заявою, в якій просив розглянути клопотання без його участі, просив його задовольнити.

Враховуючи викладене, слідчий суддя на підставі ч. 1 ст. 172 КПК України, яка встановлює, що неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, дійшов висновку про можливість розгляду клопотання без участі власника тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

У провадженні слідчого відділу Подільського УП ГУНП у місті Києві знаходиться кримінальне провадження № 0000028, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.02.2021 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 204 КК України.

27.08.2021 на підставі ухвали слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 27.07.2021 у справі №758/10139/21 проведено обшук за місцезнаходженням виробничих та складських приміщень ТОВ «Ханібаджер» за адресою: м. Одеса, вул. Долинська, 12, в ході якого вилучено майно, яке є тимчасово вилученим.

Від адвоката ОСОБА_4 , яка представляє інтереси ТОВ «Ханібаджер», на адресу суду надійшли заперечення на клопотання про арешт майна, в якому просить відмовити в задоволенні клопотання, посилаючись на те, що тимчасово вилучене майно було законно виготовлено та не має будь-якого відношення до кримінального провадження.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, матеріали кримінального провадження, заперечення на клопотання та додані до заперечення докази, слідчий суддя встановив, що тимчасово вилучено під час обшуку за місцем знаходження виробництва та складських приміщень ТОВ «Ханібаджер» майно, а саме: тютюнові вироби, обладнання для виготовлення тютюнових виробів, рідина «Гліцерин 99,5%», ароматизатори, тютюн подрібнений. На підтвердження цього адвокатом ОСОБА_4 надано відповідні документи.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

У відповідності до ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що подала не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч.1 ст. 170 цього Кодексу .

Так, згідно з абзацом другим ч. 1 ст.1 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Однак, прокурором не доведено, що дане тимчасово вилучено майно має будь-яке значення для даного кримінального провадження та те, що воно було задіяне у незаконному виробництві тютюнових виробів.

Отже прокурором не було доведено наявність підстав для арешту відповідного майна та необхідність такого арешту, а відтак слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про арешт майна слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволені клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 - відмовити.

Тимчасово вилучене майно підлягає негайному поверненню.

Копію ухвали надіслати слідчому, прокурору, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Порядок оскарження ухвали визначено ст. 392, 395 КПК України.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. КиєваОСОБА_5