Справа № 635/8973/21
Провадження № 1-в/635/18/2022
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання у відповідності до статті 81 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського районного суду Харківської області надійшла заява засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання у відповідності до статті 81 КК України, -

В судовому засіданні прокурор проти задоволення заяви засудженого ОСОБА_5 заперечував, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою.

Представник адміністрації та засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Захисник-адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала заяву свого підзахисного, просила її задовольнити.

Суд, вислухавши думку прокурора та захисника стосовно питання, що розглядається, дослідивши матеріали справи, в тому числі особову справу засудженого, дійшов висновку, що заява засудженого задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув встановлений ч.3 ст.81 КК України термін покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання (ч.3 ст.81 КК України).
При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.
Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і довела це своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Згідно характеристики, наданої адміністрацією ДУ «Темнівська виправна колонія № 100» від 13.12.2021, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Михайлівка Станично-Луганського району Луганської обл., мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, не одружений, не працюючий, освіта неповна середня. Раніше судимий:06.12.1995 року Жовтневим районним судом м. Луганськ за ст. 81 ч. 2 КК України до 9 місяців виправних робот; 12.07.1999 року Жовтневим районним судом м. Луганськ за ст. 81 ч. З, 140 ч. 2, 42 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна; 17.01.2012 року Жовтневим районним судом м. Луганськ за ст. 186 ч. 1, 15 ч. 2-152 ч. 4, 115 ч. 2 п. 10, 70 КК України до 15 років позбавлення волі. Засуджений: 21.11.2013 року Перевальським районним судом Луганської області за ст.ст. 121 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 15 років позбавлення волі. Згідно ст. 72 ч. 5 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення з 03 жовтня 2010 року по 08 травня 2012 року включно, з 24 травня 2012 року по 24 грудня 2013 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Початок строку: 24.05.2012 року Кінець строку: 27.07.2022 року. Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 11.10.2010 року. Під час тримання в СІЗО м. Луганськ характеризувався посередньо, мав одне стягнення, заохочень не мав. З 17.01.2014 року відбував покарання в Суходольській ВК-36, де характеризувався негативно, мав п`ять заохочень та шість стягнень. З 01.10.2019 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)». До промислової зони установи працевлаштований на дільниці «ТИП», до праці ставиться задовільно. За час відбування покарання характеризується посередньо, порушень режиму тримання не допускає, з метою стимулювання правослухняної поведінки заохочувався три рази. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, на критику в свою адресу реагує адекватно, в цілому не конфліктний. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати у чистоті і порядку, не завжди має задовільний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься посередньо, ініціативи не проявляє. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія», ініціативу не проявляє. Соціально-корисні зв`язки втрачено. Питання щодо можливого застосування ст. 100, 101 Кримінально-виконавчого кодексу України було розглянуто 30.10.2019 року, рішенням комісії відмовлено в застосуванні даної заохочувальної норми як особі, яка не стає на шлях виправлення. Питання щодо можливого застосування ст. 82 КК України було розглянуто 18.12.2019 року, комісією установи було відмовлено у застосуванні даної статті, як особі яка не стала на шлях виправлення. Питання щодо можливого застосування ст. 81 КК України було розглянуто 18.12.2019 року, комісією установи було відмовлено у застосуванні даної статті, як особі яка не довела свого виправлення. За вироком суду має сплатити процесуальні витрати за проведення експертиз на суму 4275 грн. 38 коп., до відшкодування позову ставиться байдуже.
В скоєному злочині провину визнає. На профілактичному обліку установи не перебуває. Висновок: засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання не довів своє виправлення, застосування до нього ст. 81 КК України у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання - не доцільно.
З довідки про працевлаштування та нарахування заробітної плати засудженому ОСОБА_5 вбачається, що останній отримував заробітну плату за період з жовтня 2019 по жовтень 2021 в загальній сумі 3 765, 19 грн.
Відповідно до положень ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Слід зазначити, що виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_5 неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів, за які йому призначені покарання пов`язанні з позбавленням волі. Проте, ОСОБА_5 належних висновків для себе не робив та знову продовжував вчиняти злочини, за що засуджений останнім вироком до 15 років позбавлення волі.

Згідно наявної в матеріалах справи характеристики засудженого ДУ «Темнівська виправна колонія № 100» дійшла висновку про те, що за час відбування покарання ОСОБА_5 не довів своє виправлення, тому застосування до нього статті 81 КК України не доцільно.

Зазначені факти свідчать про те, що ОСОБА_5 має стійку тенденцію на систематичне вчинення злочинів, а також про неефективність застосування до нього звільнення від відбування покарання.

Враховуючи викладене, дані про особу засудженого, його ставлення до вчиненого злочину, поведінку за весь час відбуття покарання, суд констатує про відсутність достатніх та переконливих даних, які б свідчили про виправлення засудженого та досягнення цілей покарання в більш короткий термін.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про неможливість застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання у відповідності до статті 81 КК України - відмовити.
Ухвала протягом семи діб з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим з дня отриманням ним ухвали суду.
Повний текст ухвали проголошено 26.01.2022.

Суддя ОСОБА_1