печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2021 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

особи, яка подала клопотання: ОСОБА_3 ,

прокурора: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням Державного підприємства «Дослідне господарство «Борки» Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.09.2021 року № 757/47947/21-к у кримінальному провадженні № 0000682 від 27.08.2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

28.09.2021 до провадження слідчого судді надійшло клопотання Державного підприємства «Дослідне господарство «Борки» Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва № 757/47947/21-к від 08.09.2021 у кримінальному провадженні № 0000682 від 27.08.2020 року.
Клопотання мотивоване тим, що 08 вересня 2021 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва (справа № 757/47947/21-к) задоволено клопотання прокурора про накладення арешту на майно в рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000682 від 27.08.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191, ч. 2 ст. 358, ст. 197-1, ч. 2 ст. 364 КК України, а саме на земельні ділянки державної форми власності та зареєстровані на праві постійного користування за Державним підприємством «Дослідне господарство «Борки» Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України, розташовані на території Чугуївського району, Бірківської сільської ради, вкриті зерновими культурами соняшнику та кукурудзи, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном, а також зміни конфігурації або їх цілісності, знищення насаджень, заборони збору урожаю, а саме на земельних ділянках з наступними кадастровими номерами: :01:000:0268, :01:000:0298, :01:000:0295, :01:000:0296, :01:000:0248, :01:000:0315, :01:000:0314, :01:000:0301, :01:000:0317.

Стороною захисту зазначено, що в своєму клопотанні прокурор вказує, що земельні ділянки державної форми власності, які перебувають у постійному користуванні Державного підприємства «Дослідне господарство «Борки» Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України відповідають критеріям визначеним у ст. 98 КПК України, відтак підлягають арешту з метою забезпечення збереження речових доказів.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_3 підтримав клопотання, просив його задовольнити, з викладених в ньому підстав.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо вказаного клопотання про скасування арешту майна, зазначивши, що ухвала є законною, та обґрунтованою, просив відмовити у задоволені вищевказаного клопотання.
Заслухавши пояснення представника власника майна, заперечення прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив такі обставини.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Під час розгляду клопотання встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування, а Офісом Генерального прокурора процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № від 27.08.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191, ч. 2 ст. 358, ст. 197-1, ч. 2 ст. 364 КК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 вересня 2021 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва (справа № 757/47947/21-к) задоволено клопотання прокурора про накладення арешту на майно в рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000682 від 27.08.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191, ч. 2 ст. 358, ст. 197-1, ч. 2 ст. 364 КК України, а саме на земельні ділянки державної форми власності та зареєстровані на праві постійного користування за Державним підприємством «Дослідне господарство «Борки» Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України, розташовані на території Чугуївського району, Бірківської сільської ради, вкриті зерновими культурами соняшнику та кукурудзи, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном, а також зміни конфігурації або їх цілісності, знищення насаджень, заборони збору урожаю, а саме на земельних ділянках з наступними кадастровими номерами: :01:000:0268, :01:000:0298, :01:000:0295, :01:000:0296, :01:000:0248, :01:000:0315, :01:000:0314, :01:000:0301, :01:000:0317.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку..

При цьому, згідно ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Ч.10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна .

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Так, з ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва №757/47947/21-к від 08.09.2021 року вбачається, що арешт на зазначені земельні ділянки накладено з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки майно, на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає критеріям ст. 98 КПК України, являється предметом кримінальних правопорушень.

Разом з тим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
Арешт зазначених земельних ділянок обмежує господарську діяльність державного підприємства «Дослідне господарство «Борки» Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України».

На цей час жодній посадовій особі державного підприємства «Дослідне господарство «Борки» Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України» у вказаному кримінальному провадженні про підозру не повідомлено, а цивільний позов до них не заявлено.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Між тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання та скасування арешту майна, накладеного на земельні ділянки державної форми власності та зареєстровані на праві постійного користування за державним підприємство «Дослідне господарство «Борки» Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України», розташовані на території Чугуївського району (колишній Зміївський район), Бірківська сільська рада, поблизу сіл Погоріле, Сидори, Борки, Федорівка.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України,-
УХВАЛИВ:

Клопотання Державного підприємства «Дослідне господарство «Борки» Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.09.2021 року № 757/47947/21-к у кримінальному провадженні № 0000682 від 27.08.2020 року, задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.09.2021 року № 757/47947/21-к на земельні ділянки державної форми власності та зареєстровані на праві постійного користування за державним підприємство «Дослідне господарство «Борки» Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України», розташовані на території Чугуївського району (колишній Зміївський район), Бірківська сільська рада, поблизу сіл Погоріле, Сидори, Борки, Федорівка вкриті зерновими культурами соняшнику та кукурудзи, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном, а також зміни конфігурації або їх цілісності, знищення насаджень, заборони збору урожаю, а саме на земельних ділянках з наступними кадастровими номерами: :01:000:0268, :01:000:0298, :01:000:0295, :01:000:0296, :01:000:0248, :01:000:0315, :01:000:0314, :01:000:0301, :01:000:0317.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1