ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/722/21 Справа № 182/324/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали об`єднаного кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №№ 0003651 та 0004169, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_8 , а також прокурора у кримінальному провадженні Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_12 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 липня 2020 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с.Південне, Нікопольського району, Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 16 липня 2007 року Нікопольським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 115 КК України, звільнився 29 квітня 2016 року відповідно ст.81 КК України умовно-достроково на невідбутий термін 2 роки 1 місяць 28днів,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п 6, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 липня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 13 ч. 2 ст. 115 КК України і призначено покарання: за ч.4 ст. 187 КК України - у вигляді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією всього належного йому майна; за п.п. 6, 13 ч.2 ст. 115 КК України - у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ч.ч. 1, 2 ст.71 КК України, шляхом поглинення більш суворого покаранням за даним вироком у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна та невідбутої частини покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду від 16 липня 2007 року остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Окрім цього, ОСОБА_7 за обвинуваченням за ч.1 ст. 309 КК України виправдано у зв`язку з вітсутністю в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення.
ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, за таких обставин.
ОСОБА_7 будучи раніше судимим 16.07.2007 Нікопольським міськрайонним судом за ч.1 ст.115 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 13 років, звільнився 29.04.2016 відповідно ст.81 КК України умовно-достроково на невідбутий термін 2 роки 1 місяць 28 днів 18.09.2016 приблизно о 00.10 годині, знаходячись на території спортивного майданчику Нікопольської загальноосвітньої школи №4 розташованої по вул. Патріотів України, буд.111 в м. Нікополь, Дніпропетровської області вчинив розбійний напад на ОСОБА_13 , з метою заволодіння її майном, в ході якого застосував до неї насильство, небезпечне для життя та здоров`я та заподіяв їй тілесні ушкодження, під час якого скоїв умисне вбивство з корисливих мотивів за таких обставин.
Так, ОСОБА_7 18.09.2016 приблизно о 00.00 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився на перехресті вулиці Микитинська та вулиці Вікторова Усова в м. Нікополь, Дніпропетровської області, поблизу супермаркету «АТБ - маркет», розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Віктора Усова, буд.18, де побачив ОСОБА_13 , яка розмовляла по мобільному телефону та мала при собі жіночу сумку червоного кольору.
В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на напад, з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу.
Після чого, ОСОБА_7 прослідував за ОСОБА_13 та дійшовши до під`їзду № 1 по вул.Патріотів України буд.109/1 в м.Нікополь, Дніпропетровської області, познайомився із потерпілою.
З метою уникнення свідків злочину і сторонніх осіб, ОСОБА_7 , в ході розмови запропонував ОСОБА_13 прослідувати разом з ним до території спортивного майданчику Нікопольської загальноосвітньої школи №4 розташованої по вул.Патріотів України, буд.111 в м.Нікополь, Дніпропетровської області, на що остання дала свою згоду.
Дійшовши до футбольного поля, розташованого на території Нікопольської загальноосвітньої школи № 4, розташованої по вул. Патріотів України, буд.111 в м. Нікополь, Дніпропетровської області, та переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, 18.09.2016 приблизно о 00.10 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, спрямованим на розбійний напад на потерпілу з метою заволодіння її майном, усвідомлюючи та передбачаючи суспільно небезпечний характер свого діяння, напав на потерпілу, а саме схопив своєю правою рукою шию ОСОБА_13 , розташувавши її в проміжку плеча та передпліччя правої руки, при цьому за допомогою своєї лівої руки, якою обхопив свою праву руку в області зап`ястя, почав зі значною фізичною силою притискати ОСОБА_13 до себе, доки остання перестала подавати будь-які ознаки життя, чим спричинив потерпілій, згідно висновку судово-медичного експерта № 473 від 18.10.2016 тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми шиї у вигляді синця, внутрішньо шкіряних крововиливів і саден шиї, крововиливів у м`які тканини шиї, яка привела до розвитку механічної асфіксії, та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, поодиноких саден в області лівого лобного бугра, в лівій виличній області, на підборідді по середній лінії в між пальцевих проміжках 3-5-х пальців лівої кисті, в області внутрішньої лівої щиколотки, синець по ліктьовому краю лівого зап`ястного суглобу, синець в області 4-го пястно-фалангового суглобу лівої кисті, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Смерть потерпілої ОСОБА_13 настала внаслідок закритої травми шиї, що спричинила розвиток механічної асфіксії. Від отриманих тілесних ушкоджень потерпіла померла на місці.
Після чого, ОСОБА_7 , розуміючи, що ОСОБА_13 мертва, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на протиправне збагачення, переслідуючи корисливі мотиви, заволодів жіночою сумкою зі шкірозамінника червоного кольору, вартістю 200 грн., в якій знаходилися грошові кошти в сумі 100 грн., банківською карткою «Приват Банк» № НОМЕР_1 , на рахунку якої грошових коштів не було, банківською карткою АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , на рахунку якої грошових коштів не було, мобільним телефоном марки «MICROMAX», вартістю 150 грн., в якому знаходилася сім карта оператора мобільного зв`язку «МТС» № НОМЕР_3 , вартістю 20 грн., на рахунку грошових коштів не було, срібною каблучкою вартістю 157 грн., та срібними сережками вартістю 220 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_13 матеріальний збиток на загальну суму 847 грн.
Заволодівши мобільним телефоном марки «MICROMAX», в якому знаходилися сім карта оператора мобільного зв`язку МТС № НОМЕР_3 та банківською карткою «Приват Банк» № НОМЕР_1 , які належали ОСОБА_13 переслідуючи мету наживи ОСОБА_7 здійснив телефонний дзвінок на сервісний центр служби підтримки «Приват Банку» на номер 3700, з метою перевірки наявності грошових коштів на банківській картці. Однак, переконавшись, що грошові кошти на картці були відсутні ОСОБА_7 зник з місця вчинення кримінального правопорушення, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Також, ОСОБА_7 будучи раніше судимим 16.07.2007 Нікопольським міськрайонним судом за ч.1 ст.115 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 13 років, звільнився 29.04.2016 відповідно ст.81 КК України умовно-достроково на невідбутий термін 2 роки 1 місяць 28 днів, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисне вбивство людини вже з корисливих мотивів за таких обставин.
Так, ОСОБА_7 18.09.2016 приблизно о 00.00 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився на перехресті вулиці Микитинська та вулиці Вікторова Усова в м.Нікополь, Дніпропетровської області, поблизу супермаркету «АТБ - маркет», розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Віктора Усова, буд.18, де побачив ОСОБА_13 , яка розмовляла по мобільному телефону та мала при собі жіночу сумку червоного кольору.
В цей час у ОСОБА_7 , як у особи, яка раніше вчинила умисне вбивство, виник злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині з метою заволодіння майном потерпілої, тобто на умисне вбивство ОСОБА_13 з корисливих мотивів.
Після чого, ОСОБА_7 прослідував за ОСОБА_13 та дійшовши до під`їзду № 1 по вул.Патріотів України буд.109/1 в м. Нікополь, Дніпропетровської області, познайомився із потерпілою.
З метою уникнення свідків злочину і сторонніх осіб, ОСОБА_7 , в ході розмови запропонував ОСОБА_13 прослідувати разом з ним до території спортивного майданчику Нікопольської загальноосвітньої школи №4 розташованої по вул. Патріотів України, буд.111 в м. Нікополь, Дніпропетровської області, на що остання дала свою згоду.
Дійшовши до футбольного поля, розташованого на території Нікопольської загальноосвітньої школи № 4, розташованої по вул. Патріотів України, буд.111 в м. Нікополь, Дніпропетровської області, та переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, 18.09.2016 приблизно о 00.10 годині, ОСОБА_7 , як особа, яка раніше вчинила умисне вбивство, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті ОСОБА_13 та бажаючи їх настання, з метою умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині з корисливих мотивів, схопив своєю правою рукою шию ОСОБА_13 , розташувавши її в проміжку плеча та передпліччя правої руки, при цьому за допомогою своєї лівої руки, якою обхопив свою праву руку в області зап`ястя, почав зі значною фізичною силою притискати ОСОБА_13 до себе, доки остання перестала подавати будь-які ознаки життя, чим спричинив потерпілій, згідно висновку судово-медичного експерта № 473 від 18.10.2016 тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми шиї у вигляді синця, внутрішньо шкіряних крововиливів і саден шиї, крововиливів у м`які тканини шиї, яка привела до розвитку механічної асфіксії, та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, поодиноких саден в області лівого лобного бугра, в лівій виличній області, на підборідді по середній лінії в між пальцевих проміжках 3-5-х пальців лівої кисті, в області внутрішньої лівої щиколотки, синець по ліктьовому краю лівого зап`ястного суглобу, синець в області 4-го пястно-фалангового суглобу лівої кисті, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Смерть потерпілої ОСОБА_13 настала внаслідок закритої травми шиї, що спричинила розвиток механічної асфіксії. Від отриманих тілесних ушкоджень потерпіла померла на місці.
Після чого, ОСОБА_7 переслідуючи корисливі мотиви, заволодів майном ОСОБА_13 на загальну суму 847 грн. та зник із місця вчинення кримінального правопорушення, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Окрім цього, ОСОБА_7 будучи раніше судимим 16.07.2007 Нікопольським міськрайонним судом за ч.1 ст.115 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 13 років, звільнився 29.04.2016 відповідно ст.81 КК України умовно-достроково на невідбутий термін 2 роки 1 місяць 28 днів 09.10.2016 приблизно о 05.00 годині, знаходячись на території скверу, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив розбійний напад на ОСОБА_14 , з метою заволодіння її майном, в ході якого застосував до неї насильство, небезпечне для життя та здоров`я та заподіяв їй тілесні ушкодження, під час якого скоїв умисне вбивство з корисливих мотивів за таких обставин.
Так, ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, 09.10.2016 приблизно о 04.50 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився на території скверу, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м.Нікополь, вул.Кріпака, буд.7, де сидів на першій лавці, розташованій зі сторони вул.Кріпака. В цей час він звернув увагу на те, що зі сторони вул.Кріпака в м.Нікополь в його бік йшла ОСОБА_14 , яка тримала в правій руці жіночу сумку, а в лівій руці спортивну сумку. В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу.
Дочекавшись доки потерпіла зрівнялась з ним, та переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, 09.10.2016 приблизно о 04.55 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території скверу, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м.Нікополь, вул.Кріпака, буд.7, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу, усвідомлюючи та передбачаючи суспільно небезпечний характер свого діяння, переслідуючи мету наживи, зі спини підійшов до потерпілої та своєю правою рукою обхопив за шию ОСОБА_14 , розташувавши її в проміжку плеча та передпліччя правої руки, при цьому за допомогою своєї лівої руки, якою обхопив свою праву руку в області зап`ястя, почав зі значною фізичною силою притискати ОСОБА_14 .
Від цього ОСОБА_14 втратила рівновагу та впала на коліна, а ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу, усвідомлюючи та передбачаючи суспільно небезпечний характер свого діяння, переслідуючи мету наживи, продовжив стискати шию ОСОБА_14 , доки остання перестала подавати будь-які ознаки життя, чим спричинив потерпілій, згідно висновку судово-медичного експерта № 513 від 07.11.2016 тілесні ушкодження у вигляді: крововиливу та поверхневих розривів слизової нижньої губи посередній лінії, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, синця та садна передньобічної поверхні шиї зліва, внутрішньо шкіряних крововиливів передньої поверхні шиї праворуч від серединної лінії, три смугастих садна передньої бічної поверхні шиї з права, крововиливу у м`які тканини шиї по передній поверхні шиї справа та зліва від серединної лінії, а також по задній поверхні органокомплексу шиї, перелому під`язикової кістки справа, переломів хрящів шиї з обох сторін, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, що спричинили смерть потерпілої. Смерть ОСОБА_14 настала внаслідок закритої тупої травми шиї, що спричинила розвиток механічної асфіксії. Від отриманих тілесних ушкоджень потерпіла померла на місці.
Після чого, ОСОБА_7 , розуміючи, що ОСОБА_14 мертва, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на протиправне збагачення, переслідуючи корисливі мотиви, будучи особою, яка раніше вчинила розбій, заволодів мобільним телефоном марки «Samsung GT C3312 Duos», вартістю 397 грн. 50 коп., в якому знаходилася сім карта мобільного оператора «МТС» № НОМЕР_4 , вартістю 20 грн., на рахунку грошових коштів не було, жіночою сумкою білого кольору зі шкірозамінника вартістю 210 грн., в якій знаходився гаманець зі шкірозамінника коричневого кольору вартістю 95 грн., грошовими коштами в сумі 631 грн., банківською карткою «Приват Банк» № НОМЕР_5 на рахунку якої грошові кошти були відсутні, акустичні навушники вартістю 56 грн., чоботами жіночими зі шкірозамінника чорного кольору, вартістю 450 грн., сигарками «Compliment», вартістю 10,95 грн. за одну пачку, в кількості вісім пачок на загальну вартість 87,60 грн., 0,700 кг. сиру «Естонський», вартістю 19,69 грн., 2 кг яблук «Голден», вартістю 22 грн., 0,300 кг м`яса «Шинка», вартістю 20,40 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_14 матеріальний збиток на загальну суму 2009,19 грн.
Заволодівши мобільним телефоном марки «Samsung GT C3312 Duos», в якому знаходилася сім карта оператора мобільного зв`язку «МТС» № НОМЕР_4 та банківською карткою «Приват Банк» № НОМЕР_5 , які належали ОСОБА_14 , переслідуючи мету наживи ОСОБА_7 здійснив телефонний дзвінок на сервісний центр служби підтримки «Приват Банку» на номер 3700, з метою перевірки наявності грошових коштів на банківській картці. Однак, переконавшись, що грошові кошти на картці були відсутні, ОСОБА_7 зник з місця вчинення кримінального правопорушення, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Також ОСОБА_7 , будучи раніше судимим 16.07.2007 Нікопольським міськрайонним судом за ч.1 ст.115 КК України, звільнився 29.04.2016 відповідно ст.81 КК України умовно-достроково на невідбутий термін 2 роки 1 місяць 28 днів, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисне вбивство людини вже з корисливих мотивів за таких обставин.
Так, ОСОБА_7 , 09.10.2016 приблизно о 04.50 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився на території скверу, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м.Нікополь, вул.Кріпака, буд.7, де сидів на першій лавці, розташованій зі сторони вул.Кріпака.
В цей час він звернув увагу на те, що зі сторони вул.Кріпака в м.Нікополь в його бік йшла ОСОБА_14 , яка тримала в правій руці жіночу сумку, а в лівій руці спортивну сумку. В цей час у ОСОБА_7 , як у особи, яка раніше вчинила умисне вбивство, виник злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині з метою заволодіння майном потерпілої, тобто на умисне вбивство ОСОБА_14 з корисливих мотивів.
Дочекавшись доки потерпіла зрівнялась з ним, та переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, 09.10.2016 приблизно о 04.55 годині ОСОБА_7 , як особа, яка раніше вчинила умисне вбивство, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті ОСОБА_14 , знаходячись на території скверу, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м.Нікополь, вул.Кріпака, буд.7, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи, зі спини підійшов до потерпілої та своєю правою рукою обхопив в області шиї ОСОБА_14 , розташувавши її в проміжку плеча та передпліччя правої руки, при цьому за допомогою своєї лівої руки, якою обхопив свою праву руку в області зап`ястя, почав зі значною фізичною силою притискати ОСОБА_14 .
Від цього ОСОБА_14 втратила рівновагу та впала на коліна, а ОСОБА_7 , як особа, яка раніше вчинила умисне вбивство продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині з корисливих мотивів, усвідомлюючи та передбачаючи суспільно небезпечний характер свого діяння, переслідуючи мету наживи, продовжив стискати шию ОСОБА_14 , доки остання перестала подавати будь-які ознаки життя, чим спричинив потерпілій, згідно висновку судово-медичного експерта № 513 від 07.11.2016 тілесні ушкодження у вигляді: крововиливу та поверхневих розривів слизової нижньої губи посередній лінії, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, синця та садна передньобічної поверхні шиї зліва, внутрішньо шкіряних крововиливів передньої поверхні шиї праворуч від серединної лінії, три смугастих садна передньої бічної поверхні шиї з права, крововиливу у м`які тканини шиї по передній поверхні шиї справа та зліва від серединної лінії, а також по задній поверхні органокомплексу шиї, перелому під`язикової кістки справа, переломів хрящів шиї з обох сторін, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, що спричинили смерть потерпілої. Смерть ОСОБА_14 настала внаслідок закритої тупої травми шиї, що спричинила розвиток механічної асфіксії. Від отриманих тілесних ушкоджень потерпіла померла на місці.
Після чого, ОСОБА_7 , переслідуючи корисливі мотиви, заволодів майном ОСОБА_14 на загальну суму 2009,19 грн. та зник із місця вчинення кримінального правопорушення, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що, приблизно у вересні місяці 2016 року, більш точної дати та часу під час досудового розслідування не встановлено, у невстановленому місці, час та особи, незаконно придбав наркотичний засіб канабіс, який переніс за місцем свого фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , а також за адресою своїє реєстрації: АДРЕСА_1 та незаконно зберігав для особистого вживання, без мети збуту, до моменту вилучення працівниками поліції.
Так, 20 жовтня 2016 року в період часу з 18-00 год. до 23-10 год., під час обшуку, проведенного на підставі ухвали слідчого судді, за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено паперовий згорток, у якому знаходилася подріблена речовина зеленого кольору рослинного походження, яка, згідно висновку хімічної експертизи № 1/8.6/2666 від 21.10.2016 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабіс массою 13,772 г., маса сухої речовини якого становить 12,119 г., що належить ОСОБА_7 , яку він незаконно зберігав за місцем свого фактичного мешкання до моменту вилучення працівниками поліції.
Крім того, в цей же день 20 жовтня 2016 року, в період часу з 18-20 год. до 21-00 год., під час обшуку, проведеного на підставі ухвали слідчого судді, за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Бородинська буд. 13, виявлено та вилучено паперовий згорток у якому знаходилася подріблена речовина зеленого кольору рослинного походження, яка, згідно висновку хімічної екпертизи № 1/8.6/2668 від 21.10.2016 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс массою 0,535 г., масса сухої речовини якого становить 0,467 г, що належить ОСОБА_7 та яку він незаконно зберігав за місцем своєї реєстрації до моменту вилучення працівниками поліції.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить переглянути законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку. ОСОБА_7 вказує на порушення судом його права на ознайомлення з матеріалами провадження. Поряд із цим, обвинувачений зазначає, що судом не було роз`яснення йому право на розгляд справи судом присяжних. Окрім цього, ОСОБА_7 зауважує, що судом необґрунтовано було відмовлено у задоволенні клопотань про виклик для допиту експертів, понятих та заявлених ним свідків. Обвинувачений вважає, що провадження щодо нього сфабриковано, а докази його причетності до вчинених злочинів фактично відсутні. Апелянт звертає увагу на те, що до нього було застосовано недозволені методи слідства, внаслідок чого він був змушений зізнатись у скоєному під час досудового розслідування кримінального провадження. На вказані факти вказують відомості, що місяться у журналах огляду в ІТТ, а також медичної частини в УВП № 4. окрім цього, ОСОБА_7 зауважує, що органом досудового розслідування було застосовано поліграф, який підтвердив, що він відношення до скоєного не має. Водночас, результати поліграфа враховані не були. Серед іншого, обвинувачений звертає увагу на те, що спочатку його дії були кваліфіковані й за ст. 15 ч. 3 ст. 152 КК України, однак ці обставини свого підтвердження не знайшли та його дії були перекваліфіковані на ч. 1 ст. 129 КК України.
В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений просить скасувати вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, змінивши йому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Окрім цього, ОСОБА_7 просить надати оцінку всім доказам, визнати недопустимими ті, які подані з порушеннями, допитати ОСОБА_15 та слідчого ОСОБА_16
ОСОБА_7 зазначає, що працівниками поліції під час затримання було застосовано до нього недозволені методи слідства, не роз`яснено право мати захисника, отримувати медичну допомогу, надавати пояснення та не свідчити проти себе, а лише формально зазначено про це у протоколі, який було підписано ним пізніше під тиском, та копія якого йому вручена не була. Поряд із цим, обвинувачений зазначає, що судом та органом досудового розслідування не було роз`яснено право на суд присяжних. При цьому, наявна у матеріалах провадження розписка не могла бути ним складена, оскільки 24 січня 2017 року він перебував в УВП № 4 та не міг перебувати в м. Нікополі. Також обвинувачений зазначає, що протягом 4 років досудового розслідування та судового розгляду його жодного разу не було ознайомлено належним чином з матеріалами провадження. Окрім цього, ОСОБА_7 вказує на те, що біологічні зразки, а також змиви з долонь були відібрані лише слідчим без участі понятих та не були опечатані та поміщені у конверти. Серед іншого, обвинувачений звертає увагу на те, що поняті ОСОБА_17 та ОСОБА_18 були доставлені працівниками поліції під час його затримання та вони ж приймали участь у проведенні обшуків. Також ОСОБА_7 вказує, що впізнання телефону ОСОБА_19 було проведено з порушенням вимог закону, оскільки пред`явлені для впізнання телефони мали суттєві відмінності. До того ж, ОСОБА_19 під час судового розгляду вказала, що впізнала предмет в телефонному режимі зі слів слідчого. Поряд із цим, обвинувачений вказує на те, що висновком експерта було встановлено час смерті ОСОБА_20 3.30-4.30, проте в цей час він ще перебував у кафе, що засвідчили свідок обвинувачення ОСОБА_21 . Окрім цього, на тілі ОСОБА_20 були знайдені біологічні зразки, належність яких встановлена не була та ймовірно ці ж зразки були й на тілі ОСОБА_22 . Наступним на що звертає увагу ОСОБА_7 є те, що зі слів слідчого та прокурора було неможливим відстеження його геолокації через відсутність мобільного телефону. Між тим, з позиції обвинуваченого, наведені обставини суперечать матеріалам провадження, зокрема відеозапису з камер спостереження, яким зафіксовано як він тримає мобільний телефон у руках. При цьому, обвинувачений зазначає, що не міг також здійснювати дзвінки з телефону потерпілої з 5.36 до 6 години, оскільки о 5.20 поїхав до батьків на рейсовому автобусі. Окрім наведеного, у обвинуваченого виникають сумніви й щодо плям крові, виявлених на його кофті лише через 2 тижні. При цьому, він був позбавлений можливості задати експерту питання через те, що він до зали суду не викликався. До того ж, під час судового розгляду не було надано та переглянуто відеозапис обшуку, під час якого вилучена зазначена кофта, а також не було зачитано протокол з детальним описом вилученого майна. Поряд із цим, сумнівним є також й те, що в нього було вилучено зразок слини на 1 тампоні, однак експерту для дослідження направлено 2 конверти. Також ОСОБА_7 вважає необґрунтованим висновок експерта, яким встановлено наявність його букальних клітин на тілі ОСОБА_22 , як єдиний доказ його причетності до її вбивства. Обвинувачений ставить під сумнів правильність складеного висновку, оскільки ним не встановлено наявність алкоголю в крові потерпілої, хоча це суперечить показанням свідків та запису з камер спостереження, яким зафіксовано придбання потерпілою алкоголю. При цьому, зразки були направлені раніше їх відібрання. Поряд із цим, ОСОБА_7 зазначає, що на тілі потерпілої були численні сліди боротьби та в такому разі на його одязі мали бути залишені сліди крові. До того ж, ОСОБА_22 посварилась з ОСОБА_23 та згідно даних оператора в момент її смерті він перебував в тому районі, а речі, схожі на викрадені, були знайдені в районі місця проживання останнього, однак ці обставини були залишені поза увагою органу досудового розслідування та прокурор під час судового розгляду відмовився від цього свідка. Серед іншого ОСОБА_7 ставить під сумнів показання свідки ОСОБА_24 , яка начебто впізнала його голос. Що стосується слідчого експерименту, то і він є недопустимим доказом, оскільки його не було відкрито судом, а лише надано після декількох років судових засідань. Окрім цього, ОСОБА_7 вказує на те, що допит потерпілої ОСОБА_19 зафіксований на записі не повністю та файл є пошкодженим. Окрім цього, обвинувачений звертає увагу на те, що протягом досудового розслідування та судового розгляду на його тілі було зафіксовано наявність тілесних ушкоджень, про які неодноразово наголошувалось стороною захисту, що свідчить про постійний тиск.
В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого просить вирок скасувати та закрити кримінальне провадження.
Обґрунтовуючи свої вимоги адвокат вказує на незаконність проведеного під час досудового розслідування обшуку. Захисник зазначає, що обшук було проведено слідчим, не зазначеним в ухвалі слідчого судді, а також без залучення власників будинку та самого ОСОБА_7 , який на той час був затриманий. Адвокат звертає увагу на те, що власники взагалі не були повідомленні про обшук, а слідчим не було забезпечено схоронність майна, що мітиться у будинку. При цьому, під час проведення обшуку не було зазначено хто саме проводив відеозйомку, а наступного дня після нього слідчий не звертався до суду та тимчасово вилучені речі не були арештовані в порядку ч. 5 ст. 170 КПК України. Окрім, адвокат ставить під сумнів й протокол огляду предмета від 20.10.16, з огляду на суперечливі дані про час здійснення слідчої дії, відсутність підпису ОСОБА_25 , на підставі заяви якого його було зроблено, а також у зв`язку з відсутністю відомостей про наявність кримінального провадження та особу, яка здійснювала відеозапис із зазначенням даних про сам пристрій. На думку захисника, в силу вимог ст. 124, 223, 237 КПК України, огляд предмета можливий тільки після внесення відомостей до ЄРДР. При цьому, огляд і вилучення у кишенях одягу ОСОБА_7 предметів адвокат вважає обшуком, враховуючи те, що останній не вказував на їх наявність та не видавав їх добровільно. Адвокат вказує на те, що речі були тимчасово вилучені, однак рішення про їх арешт ухвалено судом не було. Також захисник вважає порушеним й право на захист обвинуваченого. Захисник зауважує, що під час огляду предмета ОСОБА_7 був позбавлений права пересуватись, однак протокол затримання того дня не складався та захисник до провадження не залучався. Окрім цього, адвокат посилається на недопустимість відеозапису слідчого експерименту та протоколу за епізодом Каракуші. Адвокат зазначає, що цей запис не був наданий стороні захисту, тоді як у справі були два однакові записи по іншому епізоду. Серед іншого, адвокат звертає увагу на наявність на час затримання у обвинуваченого тілесних ушкоджень, підтверджених відповідними висновками, що доводить обставину застосування до його підзахисного недозволених методів слідства. Захисник зауважує, що жодних прямих доказів причетності до злочинів матеріали провадження не містять. При цьому, згоду на відібрання біологічних зразків у обвинуваченого адвокат вважає незаконною, оскільки ці заяви були підписані без участі захисника.
В апеляційній скарзі прокурор просить повторно дослідивши обставини та докази, скасувати вирок та ухвалити новий, який визнати ОСОБА_7 винним та призначити покарання: за ч. 1 ст. 309 КК України - у вигляді 1 року позбавлення волі, за ч. 4 ст. 187 КК України - у вигляді позбавлення волі на строк 14 років з конфіскацією всього належного йому майна; за п.п. 6, 13 ч.2 ст. 115 КК України - у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та істотне порушення кримінального процесуального закону. Прокурор вказує, що суд не надав оцінку доказам в обґрунтовування доведеності вини обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КПК України, та не навів докладних мотивів їх неврахування.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційні скарги сторони захисту, потерпілих, які просили суд залишити вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п 6, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку суду, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та є обґрунтованим.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.
Так, винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується доказами, дослідженими в ході судового розгляду:

За епізодом від 18 вересня 2016 року:
- показаннями потерпілої ОСОБА_9 - матері ОСОБА_13 , яка вказала на те, що про смерть доньки вона дізналась від працівників поліції, а зі слів ОСОБА_26 пізніше їй стало відомо, що в ніч з 17.09.2016 на 18.09.2016 ОСОБА_13 перебувала в кафе «Лунний блюз» та близько півночі пішла додому сама, без співмешканця;
- показаннями потерпілого ОСОБА_10 - вітчима ОСОБА_13 , який вказав, що напередодні подій - 17.09.2016 він бачив ОСОБА_27 , вони спілкувались, а про її смерть дізнався від працівників поліції;
- показаннями свідка ОСОБА_28 , яка вказала на те, що 17.09.2016 вона бачила потерпілу ОСОБА_13 з її хлопцем, ОСОБА_29 , які відпочивали в кафе «Лунний блюз». Вони посварились та ОСОБА_13 пішла додому. Приблизно о півночі 18.09.2016 ОСОБА_13 їй зателефонувала та вони розмовляли по телефону, поки остання йшла додому. Під час телефонної розмови ОСОБА_13 сказала, що за нею хтось йде. Коли вона підійшла до під`їзду, то почула через телефон чоловічий голос, який сказав «Відкривай», після чого у неї розрядився телефон. Чоловічий голос був схожий на голос обвинуваченого. Після цього вона намагалась знову зателефонувати подрузі, але мобільний телефон ОСОБА_13 був поза зоною досяжності, лише періодично з`являвся в мережі та коли вона намагалась їй зателефонувати, він знову був поза зоною досяжності. Приблизно о 02.30 годин знову зателефонувала ОСОБА_30 та почула, що «абонент розмовляє». Вона вирішила, що ОСОБА_13 вже вдома та з нею все добре;
- показаннями свідка ОСОБА_31 , який вказав на те, що приблизно до 12 років ОСОБА_13 жила разом з ним, він займався її вихованням. У другій половині вересня 2016 року йому зателефонувала ОСОБА_9 та повідомила, що її дочка ОСОБА_13 не виходить на зв`язок. Після того, як вони дізнались, що до моргу м. Нікополя надійшло тіло молодої дівчини, він їздив до моргу на впізнання. Виявилось, що це був труп ОСОБА_13 ;
- показаннями свідка ОСОБА_32 , яка вказала на те, що ОСОБА_13 була подругою її сестри ОСОБА_28 та надала аналолгічні поясненн з приводу її спілкування з потерпілою по телефону в день вбивства. Вранці приїхали слідчі та сказали, що знайшли Юлію вбитою неподалік від школи №4 в м. Нікополь;
- протоколом огляду місця події від 18.09.2016 території спортивного майданчику, з правої сторони від приміщення середньої школи, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. К. Лібкнехта 111, та фототаблицею до нього, згідно з яким біля другого дерева від входу виявлено труп дівчини, біля якого виявлено ключ від вхідних дверей з брилком від домофону зеленого кольору та металевий ключ срібного кольору жетоном (т. 1, а.п. 39-47);
- протоколом огляду трупа від 18.09.2016 та фототаблицею до нього, згідно з яким було оглянуто труп ОСОБА_13 з тілесними ушкодженнями в області шиї, на тильній поверхні лівої кисті у міжпальцевому проміжку 4-5 пальців, а також в області лодижки лівої гомілки. Під час огляду вилучено: зрізи нігтьових пластин з піднігтьовим змістом з обох рук трупа, змиви з долоней обох рук, мікрочастини з шиї, а також речі потерпілої - чорний бюстгальтер, труси світлого кольору, джинси синього кольору, туфлі чорного кольору, футболку світлого кольору з темними плямами бурого кольору, піджак чорного кольору з поясом та кулон з металу жовтого кольору (т. 1 а.п. 50-58);
- відеозаписами з камер відеоспостереження, розташованих у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », та протоколом огляду до них, згідно з яким ОСОБА_13 покинула приміщення закладу 17.09.2016 о 23.42 годині разом з ОСОБА_29 , в той час як останній повернувся до нього 18.09.2016 о 00.24 годині (т. 1 а.п. 140 -145);
- відеозаписами з камер 1, 3, 5 зовнішнього відеоспостереження розташованих на фасаді магазину «24», та протоколом огляду до них, згідно з якими ОСОБА_13 разом з ОСОБА_29 покинули приміщення магазину 17.09.2016 о 23.55 годині (т. 1 а.п. 146-153);
- висновком судово-медичної експертизи № 473 від 18.09.2016, згідно з яким при дослідженні трупа ОСОБА_13 виявлено тілесні ушкодження: закрита травма шиї, а саме: синець передньої поверхні шиї з множинними внутрішньошкіряними крововиливами, поодинокі садна передньо-лівої і правої бічної поверхні шиї, крововиливи у підшкірну клітковину і підшкірний м`яз передньої поверхні шиї, крововилив у м`які тканини навколо органукомплексу шиї, крововилив у паравертебральні м`які тканини шийного відділу хребта - ушкодження прижиттєві, спричинені за короткий проміжок часу, незадовго до настання смерті. Закрита травма шиї утворилася від стиснення шиї потерпілої руками нападника в передньо-задньому напрямку неуточненим способом. Стиснення шиї привело до розвитку у потерпілої механічної асфіксії, стосовно живих осіб, відноситься до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень та перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_13 . Смерть ОСОБА_13 настала за 9-10 годин до огляду трупа на місці виявлення, що може відповідати проміжку часу 23.45 год. 17.09.2016р. - 00.45 год. 18.09.2016р. (т. 3 а.п. 24-28);
- висновком експерта № 1763 від 07.10.2016 в доставленому сухому зразку крові трупа ОСОБА_13 , встановлена група крові В з ізогемаглютиніном анти-А і супутників антигеном Н. На представлених на дослідженнях для дослідження футболці, в об`єктах №№ 2, 3, 7, на піджаку, в об`єкті № 11, встановлена наявність крові людини. На цих же футболці, в об`єктах №№ 1, 4-6, 8 піджаку, в об`єктах №№ 9, 10, 12-30, наявність крові не встановлена. При серологічному дослідженні слідів крові на футболці, в об`єктах №№ 2, 3, 7 піджаку, в об`єкті № 11, виявлені антигени В, Н. Одержані дані не виключають можливість походження слідів крові з вищевказаних об`єктах від особи (осіб) з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А і супутнім антигеном Н. Враховуючи групову приналежність крові потерпілої ОСОБА_13 і результати серологічного дослідження слідів крові на футболці, в об`єктах №№ 2, 3, 7, піджаку, в об`єкті № 11, ці сліди можливо належать потерпілій ОСОБА_13 , груповій характеристиці крові якої властиві антигени В, Н. крім того, враховуючи характер слідів крові об`єктів №№ 2, 7, 11, в цих слідах можливо змішування крові з групами крові В з ізогемаглютиніном анти-А і супутнім антигеном Н і 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, тобто в цьому випадку можливий лише домішок крові потерпілої ОСОБА_13 . До протоколу додана фото-таблиця (т. 3 а.п. 33-36);
- висновком експерта № 289 від 17.11.2016, згідно з яким в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження були встановлені генетичні ознаки зразка букальних клітин ОСОБА_7 (об`єкт № 1) та зразки крові ОСОБА_13 ( об`єкт № 2). Генетичні ознаки клітин з ядрами на фрагменті марлі (об`єкт № 3) не встановлені у зв`язку з недостатньою кількістю ДНК. Також були встановлені генетичні ознаки Y-хромосом зразка букальних клітин ОСОБА_7 (об`єкт №1). Відповісти на питання щодо походження клітин з ядрами на фрагменті марлі ( об`єкт №3) від ОСОБА_7 чи ОСОБА_13 не можливо у зв`язку з не встановленням генетичних ознак слідів (т.3 а.п. 68-75);
- висновком експерта № 286 від 21.11.2016, згідно з яким в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження були встановлені генетичні ознаки біологічних слідів на (речах, вилучених в ході огляду трупа ОСОБА_13 від 18.09.2016 року) футболці (об`єкти №№ 1-3) та жакеті (об`єкт № 4). Генетичні ознаки біологічних слідів на футболці (об`єкти №№ 1,2) та жакеті (об`єкт № 4) належать особі жіночої генетичної статі, співпадають між собою та співпадають з гентичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_13 (об`єкт № 2, згідно висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України від 17.11.2016 № 289). Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак біологічних слідів на футболці (об`єкти №№ 1,2), жакеті (об`єкт № 4) та генетичних ознак зразка крові трупа ОСОБА_13 (об`єкт № 2, згідно висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України від 17.11.2016 №289), складає 9,4x10-23. Сукупність генетичних ознак встановлених у вказаних об`єктах зустрічається не частіше, ніж у 1,06x1022. Генетичні ознаки біологічних слідів на футболці (об`єкт №3) є змішаними, містять домінуючі генетичні ознаки, які співпадають з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_13 (об`єкт № 2, згідно висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України від 17.11.2016 №289) та в якості домішку містять генетичні ознаки, які співпадають з генетичними ознаками зразка букальних клітин ОСОБА_7 (об`єкт № 1, згідно висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України від 17.11.2016 № 289). Генетичні ознаки Y-хромосом в біологічних слідах на футболці (об`єкт № 3) співпадають з генетичними ознаками Y-хромосом зразка букальних клітин ОСОБА_7 (об`єкт № 1, згідно висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України від 17.11.2016 № 289) (т. 3 а.п. 42-49);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 01.12.2016, відеозапис якого оглянутий в судовому засіданні, згідно з яким ОСОБА_7 пояснив, що він відпочивав в кафе «Нікіта» в ніч з 17.09.2016 на 18.09.2016. Приблизно опівночі він вирішив піти додому та почав рухатись по вул. Запорізька в напрямку дому, в якому він проживає. Проходячи поблизу магазину АТБ, який розташований по вул. Усова в м. Нікополь, він побачив дівчину та пішов за нею. Наздогнавши її, він представився та у них почався діалог. В цей час вони пройшли разом до під`їзду та розмовляючи пішли далі, в бік школи, яка знаходилась поруч. Дівчина, яка представилась як ОСОБА_33 , йшла попереду. В цей час він напав на неї ззаду, та почав душити, доки вона не перестала подавати ознаки життя. Вона не кричала та не чинила опір. Що було далі він не пам`ятає (т. 9 а.п. 88-94);
- висновком експерта № 473 (додатковий) від 18.01.2017, яким встановлено, що під час проведення слідчого експерименту від 01.12.2016 ОСОБА_7 показав, що в ніч з 17 на 18.09.2016 р., точний час не вказує, він здійснив удушуючий захват шиї потерпілої ОСОБА_34 , ліктьовим згином своєї правої руки. На час нападу потерпіла перебувала у вертикальному положенні спиною до нього. Тривалість стиснення шиї потерпілої підозрюваний ОСОБА_7 не вказує. Стиснення шиї способом, вказаним підозрюваним ОСОБА_7 при проведенні слідчого експерименту за його участі 01.12.2016 року, могло спричинити у потерпілої розвиток механічної асфіксії та подальше настання смерті (т. 9 а.п. 96-97).

За епізодом від 09 жовтня 2016 року:
- показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , який свою вину хоча і не визнав, проте засвідчив, що 18.10.2016 їздив до батьків у с. Чкалове та не заперечував, що 09.10.2016 відпочивав у розважальних закладах «Нікіта» та «Лунний блюз», де перебував приблизно до 05.00 годин, а також вказав на те, що сенсорний мобільний телефон «Самсунг» чорного кольору разом з навушниками, який у нього був вилучений, він придбав в районі «Кристал» 12.10.2016 чи 13.10.2016 у незнайомого чоловіка;
- показаннями потерпілої ОСОБА_11 - матері ОСОБА_14 , яка вказала на те, що 09.10.2016, вийшовши на ринок, побачила скупчення людей поруч з тілом дівчини, в якому впізнала свою доньку. При цьому, свідок зазначила, що вранці о 04.50 дочка вийшла з дому на перший автобус, щоб поїхати на роботу до м. Дніпро. Напередодні вони помінялись з нею телефонами, дочка взяла її мобільний телефон «Самсунг» з гарнітурою. Під час досудового розслідування вона впізнала цей телефон за зовнішніми ознаками, потертостям, який їй пред`являли співробітники поліції;
- показаннями свідка ОСОБА_35 , який вказав на те, що приблизно о 06.00 годині він йшов додому через сквер та виявив на лавці труп молодої дівчини, який було частково накрито рушником та біля якого була спортивна сумка. Поруч неподалік на іншій лавочці сидів молодий чоловік, якого теж потім допитувала поліція. Він підізвав чоловіка, після чого викликав швидку допомогу, а лікар швидкої потім викликав поліцію. Коли він її виявив, помітив що у неї були сині губи. Також в той ранок було вогко, при її виявлені звернули увагу на те, що на колінах у неї були сліди бруду та залишки ґрунту;
- показаннями свідка ОСОБА_36 , який вказав на те, що був присутній в якості понятого при затриманні ОСОБА_7 . Під час затримання ОСОБА_7 у нього вилучили 2 телефони, марки та модель не пам`ятає. Один сенсорний, другий старий, кнопочний. Співробітники поліції питали у ОСОБА_7 звідки у нього один з телефонів, на що обвинувачений відповів, що придбав його у раніше незнайомого йому хлопця. У кармані куртки обвинуваченого була розсипана подрібнена речовина зеленого кольору. В той же день, тобто 20.10.2016, свідок був присутнім при проведенні обшуку будинку, розташованого біля СТО по вул. Жданова 5а в м. Нікополь. Під час обшуку вилучали жіночу сумочку, декілька жіночих гаманців, жіноче взуття, жіночу кофту. В господарській будівлі знайшли згорток з подрібненою речовиною зеленого кольору. На всіх слідчих діях він був разом зі своїм товаришем, другим понятим. Також був понятим при обшуку квартири по пр.. Трубників в м.Нікополі;
- показаннями свідка ОСОБА_37 - працівника на автобусному маршруті 136 в м. Нікополі, який відправляється з пл. Б. Хмельницького в м. Нікополь о 05.00 годин ранку, яка вказала на те, що 09.10.2016 вона працювала на вказаному маршруті. З обвинуваченим ОСОБА_7 вона не знайома, вперше його побачила в судовому засіданні;
- показаннями свідка ОСОБА_38 - працівника на автобусному маршруті 136 в м. Нікополі, який відправляється з пл. Б. Хмельницького в м. Нікополь о 05.00 годин ранку, який вказав на те, 09.10.2016 він працював на вказаному маршруті. З обвинуваченим ОСОБА_7 він не знайомий, вперше його побачив в судовому засіданні;
- показаннями свідка ОСОБА_39 , який вказав на те, що був присутній в якості понятого при затриманні ОСОБА_7 . Спочатку проводилось затримання, після нього обшуки. В його присутності проводилось затримання обвинуваченого та огляд його речей, під час якого у ОСОБА_7 знайшли залишки речовину рослинного походження та два мобільні телефони, один сенсорний, а інший кнопочний. Мобільні телефони знайшли на підвіконні у приміщенні роздягальні на маслобойні, де працював ОСОБА_7 . Також він був присутній під час обшуків будинку та квартири, нікуди не відлучався. Один будинок знаходиться в провулку, по АДРЕСА_3 , а квартира знаходиться по пр. Трубників в м. Нікополь, неподалік площі Незалежності. Біля будинку, в госп. будівлі знайшли пакет з речовиною рослинного походження, та вилучали жіночі речі. Які саме речі він точно вказати не може. Під час обшуку з`ясувалось, що дружина не знала про наявність телефону марки «Самсунг» у ОСОБА_7 , оскільки він використовував його лише на роботі;
- показаннями свідка ОСОБА_40 суду показала, що вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з обвинуваченим. В ніч з 08.10.2016 на 09.10.2016 за її словами ОСОБА_7 поїхав у с. Чкалове Нікопольського району до своєї матері. Вона бачила, що він сів в автобус. Пізніше, ввечері вони зв`язувались по телефону та він повідомив їй, що вже приїхав до матері. Близько 21.00-22.00 годин того ж дня вона знову йому телефонувала, але він не відповів. Наступного дня, вранці, він повернувся додому від матері. Він користувався кнопочним телефоном сірого кольору, марку не пам`ятає. Мобільний телефон «Самсунг» чорного кольору у нього ніколи не бачила. Про те, що він сам ходив у розважальні заклади без неї чи їй нічого не відомо. Він також використовував телефон її мами для спілкування у соц. мережах. Також за її адресою проживання проводився обшук, під час якого було виявлено паперовий згорток з речовиною рослинного походження, дві обрізані пластикові бутилки та шприц з рідиною, зі слів свідка вона раніше цього не бачила та у шприці могло зберігатись машинне масло. Що це за речовина і кому належить вона не знає. В вересні 2016 року він завжди ночував вдома, окрім випадків, коли у нього випадали нічні зміни на роботі. При проведенні обшуку були присутні близько 10 осіб, включно з поліцейськими та понятими. На момент проведення обшуку, до госп. будівель був вільний доступ, він не замикався. Багато хто з поліцейських під час обшуку виходив та заходив до будинку. За її думкою, вказаний згорток підкинули співробітники поліції, оскільки за 4 години проведення обшуку вони мали змогу це зробити, раніше вона його там не бачила та не знала про його існування;
- показаннями свідка ОСОБА_41 , який вказав, що в 2016 році він працював водієм таксі. Восени 2016 року він їздив на виклик в с. Чкалове Нікопольського району та відвозив звідти з кафе «Зустріч» чоловіка, в стару частину міста Нікополя, висадив його на цілодобовому магазині «24». Як виглядає той чоловік він наразі не пам`ятає, оскільки пройшло багато часу. Під час досудового розслідування співробітники поліції показували йому фото для впізнання, на яких він впізнав того чоловіка. Свій підпис в протоколі впізнання він підтверджує;
- протоколом огляду місця події від 09.10.2016 та фототаблицею до нього, згідно з яким було оглянуто територію сквера, розташованої поблизу будинку АДРЕСА_4 , де було виявлено труп ОСОБА_14 . Під час огляду виявлено та вилучено: дорожню сумку, капці, косметичку, махровий рушник, кофту (т. 2 а.п. 53-61);
- протоколом огляду трупа від 09.10.2016 та фототаблицею до нього, згідно з яким було оглянуто труп ОСОБА_14 з тілесними ушкодженнями у вигляді красовивиливу нижньої губи, синця розміром 10х4 см. на передній поверні шиї та садна з правої сторони шиї. Під час огляду вилучено: зрізи нігтьових пластин, мікрочастини на липкій стрічці, куртку, светр, джинси та кросівки потерпілої (т. 2 а.п. 46-52);
- протоколу огляду місця події (предмету) від 09.10.2016 та фототаблицею до нього, згідно з яким було оглянуто спортивну сумку чорного кольору із сірими вставками, з надписом «nike» з речами та продуктами харчування (т. 2 а.п. 63-74);
- протоколом огляду місця події (предмету) від 10.10.2016 та фототаблицею до нього, згідно з яким було оглянуто територію прилеглу до буд. АДРЕСА_5 . На відстані приблизно 25 м. ліворуч за будинком № 109/2 по вул. Патріотів України в м. Нікополь було оглянуто металеві баки для сміття кубічної форми в кількості 5 шт. На крайному лівому баку для сміття зеленого кольору було виявлено та вилцяено жіночу сумку, світлого кольору, напіокругленої форми з плоским дном (т. 2 а.п. 77-78);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 21.10.2016 року, під час якого ОСОБА_42 , впізнав ОСОБА_7 , як особу яку він в ніч з 08.10.2016 на 09.10.2016 віз з с. Чкалове до м. Нікополь. (т. 4 а.п. 136-138);
- протоколом огляду предмета від 20.10.2016, згідно з яким в кімнаті для перевдягання, що розташована в приміщенні маслобійної фабрики «Агромаркет-Н», яка розташована за адресою: м. Нікополь, вул. Жигулівська 1а/2, було оглянуто спортивні штани, два мобільних телефона, які знаходились на підвіконні, куртку чорного кольору. Під час огляду було вилучено: два мобільних телефона та зарядний пристрій (т.4 а.п. 3-4);
- протоколом обшуку від 20.10.2016 та записом до нього, згідно з яким за участю ОСОБА_40 , за адресою: АДРЕСА_3 , було проведено обшук. В ході обшуку було виявлено та вилучено: одяг, в тому числі спортивну кофту ОСОБА_7 сіро-синього кольору, на якій в подальшому було виявлено генетичні ознаки зразка крові трупа ОСОБА_14 , мобільні телефони, сім-картки, жіночу сумку, гаманець, пластиковий шприц з рідиною коричневого кольору, речовину зеленого кольору, чотири ключа, два брилка на них та магнітний ключ, обрізаний фрагмент пластикової пляшки з фольгою на горловині (т. 4 а.п. 25-32);
- відеозаписами з камер відеоспостереження, розташованих у магазині «24» та протоколом огляду до них, згідно з якими ОСОБА_7 09.10.2016 о 01.14 покинув його приміщення. Окрім цього, записом зафіксовано, що ОСОБА_7 був одягнений у спортивну кофту сіро-синього кольору (т. 2 а.п. 129-138);
- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 14.12.2016 та фототаблицею до нього, згідно з яким ОСОБА_11 впізнала мобільний телефон «Самсунг» під № 3, як телефон який зник у її доньки ОСОБА_14 09.10.2016 (т. 2 а.п. 91-93).
- висновком товарознавчої експертизи № 14/12.1/13 від 16.01.2017 року, яким визначено ринкову вартість мобільного телефону марки „Samsung моделі ,,GT С3312 Duos, станом на 09.10.2016, яка могла становити 397 грн 50 коп. (т. 3 а.п. 5-9);
- довідками, наданими до Нікопольського ВП, згідно з якими станом на вартість жіночої сумки - клач червоного кольору становить 200 гривень (т. 3 а.п. 11); каблучки зі срібла загальною вагою 2, 5 гр. становить 157 грн. (т. 3 а.п. 12); вартість мобільного телефону марки «Micromax» становить 150 грн. (т. 3 а.п. 13); вартість стартового пакету мобільного зв`язку «МТС» становить 20 грн. за одну одиницю т. 3 а.п. 13А); сережок зі срібла загальною вагою 4,2 гр. становить 220 грн. (т. 3 а.п. 14); сумки жіночої зі шкірозамінника становить 210 грн. (т. 3 а.п. 15); жіночого гаманця зі шкірозамінника становить 95 грн. (т. 3 а.п. 16); жіночих ботинок зі шкірозамінника становлять 450 грн. (т. 3 а.п. 17); сигарок «Комплімент» становить 10,95 грн. за 1 пачку (т. 3 а.п. 18); м`яса „вітчина виробництва «Ювілейна» становить 68 грн. за 1 кг. (т. 3 а.п. 19); акустичних навушників становить 56 грн. (т. 3 а.п. 20); сиру «естонський» становить 28 грн. за 1 кг. Та вартість яблук «Голден» становить 11 грн. за 1 кг. (т. 3 а.п. 21);
- висновком судово-медичної експертизи № 513 від 07.11.2016 року, згідно з яким при дослідженні трупа ОСОБА_14 виявлено: крововилив та поверхневі розриви слизової нижньої губи по серединній лінії, синець та садно передньо-бічній поверхні шиї зліва, внутрішньо-шкіряний крововилив передньої поверхні шиї праворуч від серединної лінії, три смугастих садна передньо-бічній поверхні шиї справа, крововиливи у м*які тканини шиї по передній поверхні шиї справа та зліва від серединної лінії, а також по задній поверхні органокомплексу шиї; переш під`язикової кістки справа, переломів хрящів шиї з обох сторін. При дослідженні трупа знайдені загально асфіктичні ознаки. Смерть ОСОБА_14 настала від закритої тупої травми шиї, що спричинила розвиток механічної асфіксії, яку слід вважати безпосередньою причиною смерті. Враховуючи характер та ступень розвитку трупних явищ на момент огляду трупа (о 8.40 год. 09.10.16 р.) на місці його виявлення, а також враховуючі причину смерті (асфіксія), вважаю, що смерть потерпілої настала за 3.30-4.30 годин до моменту огляду. Всі виявлені тілесні ушкодження в області шиї розглядаються сумісно як єдина травма, спричинені незадовго до смерті від стиснення шиї потерпілої в напрямку діючої сили зовні-усередину, спереду-назад, або тупій травмі в тому ж напрямку, за значною силою дії, відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, що спричинили смерть потерпілої (т. 3 а.п. 136-139);
- висновком експерта № 287 від 22.11.2016, яким встановлено генетичні ознаки зразка крові трупа ОСОБА_14 (об`єкт № 1), зразка букальних клітин ОСОБА_7 (об`єкт № 2), біологічних слідів у змивах - об`єкти №№ 3,26 у в/е ДОБ СМЕ № 1067 від 31.10.2016 р. (об`єкти №№3,4), біологічних слідів у вирізках з куртки - об`єкти №№ 1, 2 у в/е ДОБ СМЕ № 1067 від 31.10.2016 р.(об`єкти №№ 6,7) та біологічних слідів у вирізках з кофти - об`єкти №№ 17,19,20 у в/е ДОБ СМЕ № 1067 від 31.10.2016р. (об`єкти №№ 10,11,12). Генетичні ознаки біологічних слідів у змиві - об`єкт № 15, у в/е ДОБ СМЕ № 1066 від 28.10.2016р. (об`єкті 5) та біологічних слідів у вирізках з куртки - об`єкти №№ 5,7 у в/е ДОБ СМЕ № 1067 від 31.10.2016р. (об`єкти №№ 8,9), не встановлено у зв`язку з не достатньою кількістю ДНК. Генетичні ознаки біологічних слідів у вирізках кофти - об`єкти №№ 17,19,20 у в/е ДОБ СМЕ № 1067 від 31.10.2016р. (об`єкти №№ 10,11,12) належать особі жіночої генетичної статі, збігаються між собою та з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_14 (об`єкт № 1) і не збігаються з генетичними ознаки зразка букальних клітин ОСОБА_7 (об`єкт № 2). Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак зразка крові трупа ОСОБА_14 та біологічних слідів у вирізках кофти (об`єкти №№ 10,11,12), складає 3,22x1 О-22. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 3,11x1021 осіб.
Генетичні ознаки біологічних слідів у змиві - об`єкт № 3, у в/е ДОБ СМЕ № 1067 від 31.10.2016р. (об`єкт №3) належать особі жіночої генетичної статі та збігаються з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_14 (об`єкт № 1) і не збігаються з генетичними ознаки зразка букальних клітин ОСОБА_7 (об`єкт № 2). Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак зразка крові трупа ОСОБА_14 та біологічних слідів у вирізках кофти (об`єкти №№ 10,11,12), складає 2,43x10-18. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 4,11х1017осіб. Генетичні ознаки біологічних слідів у змиві - об`єкт № 26, у в/е ДОБ СМЕ № 1067 від 31.10.2016 р. (об`єкт №4) належать особі жіночої генетичної статі та збігаються генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_14 (об`єкт № 1) і не збігаються з генетичними ознаки зразка букальних клітин ОСОБА_7 (об`єкт № 2). Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак зразка крові трупа ОСОБА_14 та біологічних слідів у вирізках кофти (об`єкти №№ 10,11,12), складає 2,02x10-19. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 4,95x1018 осіб. Генетичні ознаки біологічних слідів у вирізках з куртки об`єкт № 1, у в/е ДОБ СМЕ № 1067 від 31.10.2016 р. (об`єкт № 6) є змішанами, походять більш ніж від двох осіб, тобто мають шість встановлених генетичних ознак за одним локусом, містять домінуючий ДНК-профіль, який збігасться з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_14 (об`єкт № 1). Інші генетичні ознаки в даному об`єкті не підлягають ідентифікації в силу великої варіабельністі ДНК-профілів. Генетичні ознаки біологічних слідів у вирізках з куртки - об`єкт № 2, у в/е ДОБ СМЕ № 1067 від 31.10.2016р. (об`єкт № 7) є змішаними, походять більш ніж від однієї особи (осіб) серед яких є особа чоловічої генетичної статі, містять домінуючі генетичні ознаки, які збігається з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_14 (об`єкт № 1) та домішку генетичних ознак, які не збігаються з генетичними ознаками зразка букальних клітин ОСОБА_7 . Також встановлено генетичні ознаки Y- хромосом зразка букальних клітин ОСОБА_7 (об`єкт № 2). Генетичні ознаки Y- хромосом в біологічних слідах у вирізках з куртки об`єкти №№ 1, 2, у в/е ДОБ СМЕ № 1067 від 31.10.2016 р. (об`єкти №№ 6, 7), не встановлено у зв`язку з деградацією ДНК. До протоколу додана фото-таблиця. (т.3 а.п. 161-172);
- висновком експерта № 1133 від 11.11.2016, згідно з яким в цитологічних препаратах, виготовлених із об`єктів №№ 3;5;7;11;15;21;22;24;25 на представленій спортивній кофті ОСОБА_7 виявлені епітеліальні клітини з ядрами; в цитологічних препаратах із об`єктів №№ 1;2;4;5;6;8;9;10;12;13;14;16-20;23;23; на цьому ж предметі дослідження епітеліальні клітини з ядрами не виялені. (т. 3 а.п. 177-179);
- висновком експертизи № 288 від 02.12.2016, яким встановлено генетичні ознаки біологічних слідів у залишках змивів з об`єктів №№24,25 у висновку експерта ДОБ СМЕ №1133 від 11.11.2016 р. (об`єкти №№ 1,2) та біологічних слідів додаткових у вирізках з спортивної кофти, що відповідають об`єктам №№ 3,5,11,15,21,22 у висновку експерта ДОБ СМЕ № 1133 від і 1.11.2016р. (об`єкти №№ 3,4,6,7,8,9). Генетичні ознаки біологічних слідів у додаткових вирізках з спортивної кофти, що відповідають об`єкту № 7 у висновку експерта ДОБ СМЕ № 1133 від 11.11.2016р. (об`єкт №5), не встановлено у зв`язку з не достатньою кількістю ДНК. Генетичні ознаки біологічних слідів у залишках змивів з об`єктів №№ 24,25 у висновку експерта ДОБ СМЕ №1133 від 11.11.2016 р. (об`єкти №№ 1,2) є змішаними, не збігаються між собою, походять більш ніж від однієї особи (осіб) серед яких є особа чоловічої генетичної статі, містять домінуючі генетичні ознаки, які збігаються з генетичними ознаками зразка букальних клітин ОСОБА_7 (об`єкт № 2 згідно висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України від 22.11.2016 № 287) та домішку генетичних ознак, які не збігаються з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_14 (об`єкт № 1 згідно висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України від 22.11.2016 №287). Генетичні ознаки біологічних слідів у додаткових вирізках з спортивної кофти, що відповідають об`єктам №№ 3,5,22 у висновку експерта ДОБ СМЕ № 1133 від 11.11.2016 р. (об`єкти №№ 3,4,9) є змішаними, не збігаються між собою, походять більш ніж від однієї особи (осіб) серед яких є особа чоловічої генетичної статі, містять домінуючі генетичні ознаки, які збігаються з генетичними ознаками зразка букальних клітин ОСОБА_7 (об`єкт № 2 згідно висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України від 22.11.2016 № 287) та домішку генетичних ознак, які не збігаються з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_14 (об`єкт № 1 згідно висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України від 22.11.2016 № 287). Генетичні ознаки біологічних слідів у додаткових вирізках з спортивної кофти, що відповідають об`єкту № 11 у висновку експерта ДОБ СМЕ № 1133 від 11.11.2016р. (об`єкт № 6) є змішаними, походять більш ніж від двох осіб серед яких є особа чоловічої генетичної статі, мають шість генетичних ознак в одному локусі та містять домінуючі генетичні ознаки, які збігаються з генетичними ознаками зразка букальних клітин ОСОБА_7 (об`єкт № 2 згідно висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України від 22.11.2016 № 287). Інші генетичні ознаки в даному об`єкті не підлягають ідентифікації в силу великої варіабельності ДНК-профілів. Генетичні ознаки біологічних слідів у додаткових вирізках з спортивної кофти, що відповідають об`єкту № 15 у висновку експерта ДОБ СМЕ № 1133 від 11.11.2016р. (об`єкт № 7) є змішаними, походять більш ніж від двох осіб серед яких є особа чоловічої генетичної статі, містять домінуючі генетичні ознаки, які збігаються з генетичними ознаками зразка букальних клітин ОСОБА_7 (об`єкт № 2 згідно висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України від 22.11.2016 № 287) та домішку генетичних ознак, які містять генетичні ознаки зразка крові трупа ОСОБА_14 (об`єкт № 1 згідно висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України від 22.11.2016 № 287) та генетичні ознаки ще однієї невстановленої особи. Генетичні ознаки біологічних слідів у додаткових вирізках з спортивної кофти, що відповідають об`єкту № 21 у висновку експерта ДОБ СМЕ № 1133 від 11.11.2016р. (об`єкт № 8) є змішаними, походять більш ніж від однієї особи (осіб), містять генетичні ознаки зразка букальних клітин ОСОБА_7 (об`єкт № 2 згідно висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України від № 287) та генетичні ознаки зразка крові трупа ОСОБА_14 (об`єкт № 1 згідно висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України від №287). До висновку експерта додана таблиця (т. 3 а.п. 185-193);
- висновком експерта № 421к від 16.11.2016, згідно з яким кров ОСОБА_7 , 1988 р.н., належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0. (т. 3 а.п. 222);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 29.11.2016, під час проведення якого ОСОБА_7 пояснив, що він в ніч з 08.10.2016 на 09.10.2016 викликав таксі до кафе «Зустріч» в с. Чкалове, на якому приїхав до м. Нікополь. Потім він відпочивав в кафе «Нікіта», приблизно до 04.00 години ранку 09.10.2016 року, до моменту закриття закладу. Потім пішов в парк та сидів на лавці. В проміжок з 04.00 годин до 05.00 годин, більш точно він не може сказати, він побачив там дівчину, та коли вона проходила повз нього, він встав та напав на неї ззаду, обхопивши її шию почав її душити. Коли вона перестала подавати ознаки життя, він поклав її на лавку та діставши рушник з сумки, накрив її. Потім він забрав її сумку та після цього пішов з цього парку (т. 9 а.п. 43-54);
- висновком експерта (додаткового) від 10.01.2017, згідно з яким виявлені у потерпілої ОСОБА_14 тілесні ушкодження могли бути спричинені при обставинах та механізмі, вказаних ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту від 29.11.2016 року, а саме здавленні рукою шиї потерпілої (т. 9 а.п. 56-57);

За епізодами від 18.09.2021 та 09.10.2021:

- показаннями свідка ОСОБА_43 - працівника на автобусному рейсі 16/32 в м. Нікополі, який відправляється з пл. Б. Хмельницького о 05.10 годин ранку, яка вказала на те, що 19.09.2016 та 09.10.2016 вона не бачила в автобусі обвинуваченого;
- протоколами отримання зразків для проведення експертиз від 20.10.2016, згідно з яким слідчим у ОСОБА_7 були відібрано змиви з долоней обох рук, зрізи нігтьових пластин з пальців обох рук, а також зразки слини, які були поміщенні до паперового конверту з підписами ОСОБА_7 та слідчого (т. 3 а.п. 63-65, 156-158, 226-228, 235-237);
- протоколом отримання зразків для проведення експертизи від 26.10.2016, згідно з яким слідчий, за участі лікаря ОСОБА_44 із застосуванням разового медичного шприца відібрала зразки крові ОСОБА_7 , який було поміщено до медичного шприца об`ємом 5 мл., який поміщено до поліетиленового пакету з підписами ОСОБА_7 та слідчого (т. 3 а.п. 219-221);
- показаннями свідка ОСОБА_45 , яка вказала на те, що вона працювала барменом в розважальному закладі «Нікіта» та впізнає в обвинуваченому особу, яка відвідувала їх заклад влітку 2016 року. Під час відвідувань він вживав алкогольні напої. В перший раз до закладу прийшов приблизно о 22.00 годині, деякий час перебував там, потім відлучався та через тривалий час тієї ночі повернувся. Він залишив їх заклад до закриття, тобто до 05.00 години ранку. В кафе вона бачила обвинуваченого два рази в різні дні, на вихідних приблизно з проміжком в один чи два тижні. Другого разу вона не працювала, а просто відпочивала там з сестрою. Кожного разу обвинувачений був сам, поводив себе спокійно, вживав алкоголь, знайомився з дівчатами. Через деякий час за її участю поліція проводила впізнання у міському відділі. Під час проведення їй показували 4-5 осіб, серед яких вона впізнала обвинуваченого, як особу, яка відвідувала розважальний заклад. Про вбивства у вказаній частині міста чула, однак деталей та подробиць вказаних обставин не знає;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання, під час проведення якого свідок ОСОБА_46 впізнала ОСОБА_7 , як чоловіка який в ніч з 17.09.2016 на 18.09.2016 та в ніч з 08.10.2016 на 09.10.2016 перебував в кафе «Нікіта» та вів себе підозріло при цьому спостерігав за особами жіночої статі (т. 4 а.п. 121-122);
- висновком судово-психіатричної експертизи № 13 від 07.12.2016, згідно з яким ОСОБА_7 хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим розладом психічної діяльності, іншим хворобливим станом психіки в період часу, що відноситься до інкримінованих йому діянь, не страждав і в даний час не страждає. Виявляв раніше і виявляє в даний час емоційно нестійкий розлад особистості.
У період часу, до якого відносяться інкриміновані йому діяння, випробуваний за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.
За своїм психічним станом в даний час випробуваний також може віддаючи собі звіт в своїх діях (бездіяльності) і керувати ними.
У застосуванні щодо нього примусових заходів медичного характеру не потребує (т. 9 а.п. 104-109).
- висновком судово-психологічної експертизи № 1152/1153, яким встановлено, що:
Психологічними особливостями процесу відтворення ОСОБА_7 , під час проведення слідчих експериментів від 29.11.2016 та 01.12.2016, - є наявність психологічно значимих умов, які відповідають психологічній специфіці процесу відтворення, не створюють умов для виникнення у ОСОБА_7 психічної напруженості та для формулювання ним тверджень певного змісту у переважній частині обох слідчих експериментів.
Побудову змістовних елементів розповіді ОСОБА_7 визначили відкриті питання, які не мають активного випереджального характеру і виключають несамостійність відповідей. Альтернативні питання є уточнюючими, послідовно випливають із попередніх повідомлень підозрюваного чи із контексту бесіди, не містять спонукань до зміни змісту розповіді ОСОБА_7 , то не справили впливу на його реконструктивну діяльність. Передумови для формулювання ОСОБА_7 повідомлень певного змісту створюють сугестивні питання, які містять привнесені інформаційні посилки щодо окремих деталей подій. Темп слідчих експериментів від 29.11.2016 та від 01.12.2016 помірний, що надає ОСОБА_7 час для обдумування відповідей, емоційне забарвлення питань нейтральне, що не створює умов для виникнення у підозрюваного психічної напруженості.
Комунікативна діяльність ОСОБА_7 в процесі відтворення ним у ході слідчих експериментів від 29.11.2016 та від 01.12.2016 - характеризується наявністю стійких індивідуально-психологічних особливостей: умовно вільною (з урахуванням ситуації слідчих дій) поведінкою, взаємним змістовним доповненням вербальних і невербальних повідомлень, активною комунікативною позицією, яка виявилася партнерською взаємодією зі слідчим та іншими учасниками слідчих експериментів, спротивом навіювальному впливу сугестивних питань, коливанням змістовності відповідей в залежності від теми розповіді. Коливання змістовності виявилося в наявності специфічних деталей, наочних ознак об`єктів та явищ, уточнень, аргументацій під час реконструювання фактичного боку подій чи опису виконання операцій, та украй бідними повідомленнями або їх відсутністю щодо причин своїх дій, власних відчуттів та безпосередніх емоційних реакцій, станів інших учасників подій.
Вербальні і невербальні засоби комунікації ОСОБА_7 диференціюються ним, властиві для умовно вільної поведінки, не містять ознак вираженої скутості та напруженості.
Розповідь ОСОБА_7 у ході його слідчого експерименту від 29.11.2016 характеризується взаємопов`язаністю більшості суджень, які схематично відображають послідовність подій докримінальної, кримінальної та посткримінальної стадій нападу на потерпілу та її пограбування, які він, з його слів, вчинив у ніч з 8 на 9 жовтня.
Розповідь ОСОБА_7 у ході його слідчого експерименту від 01.12.2016 характеризується низькою діалоговою активністю, відсутністю послідовного хронологічного реконструювання сюжету нападу на потерпілу, який він з його слів вчинив у ніч з 17 на 18 вересня 2016 року, у його докримінальній, кримінальній та посткримінальній стадіях.
У поведінці ОСОБА_7 , при проведенні з ним слідчих експериментів:
29.11.2016 та від 01.12.2016, наявні психологічні особливості, які дають підстави для визначення ознак самостійного відтворення ним подій нападів на потерпілих, вчинених у ніч з 17 на 18 вересня 2016 року та у ніч з 8 на 9 жовтня (т. 4 а.п. 65-96);
- показаннями експерта ОСОБА_47 , яка підтвердила висновки, дані нею при проведені судово-психологічної експертизи № 1152/1153, пояснивши що сукупний психологічний вербальний та невербальний аналіз діяльності підозрюваного в ході слідчого експерименту 29.12.2016 це сукупна оцінка всього проаналізованого при проведені слідчого експеримента. Також свідок показала, що в розповіді обвинуваченого були присутні другорядні деталі, мимовільні спогади. Обвинувачений відтворював не лише основні ключові події, а й багато другорядних, побічних подій, які не мали ключового значення для викладення обставин. В ході слідчого експерименту від 29.11.2016 чітко прослідковується, що діалогова активність підозрюваного залежить не тільки від того, скільки йому задано питань, а й від теми обговорення. Обвинувачений активно, специфічно з поширеними деталями, спираючись на безпосередні відчуття розповідає про фактичний бік подій і звужує свою розповідь в певних фрагментах, про свої мотиви не говорить. Саме наявність такого дисбалансу більш властива для корегування змісту висловлень, тобто тоді коли людина реконструюючи якісь події, викладає певні деталі, а певні випускає. Це є довільна комунікативна поведінка. Саме сукупність цих ознак дозволяє говорити, що це ознака на користь довільного коригування. Якби все було змістовно бідне та вкрай схематичне, я б не могла прийти до такого висновку. Питання учасників слідчого експерименту до ОСОБА_7 не справили сильного спливу на реконструктивну діяльність підозрюваного, через те, що він не змінив змісту свого реконструювання. Впливу на нього з боку інших учасників слідчих експериментів не було.
Надаючи оцінку цим доказам у своїй сукупності, у колегії суддів відсутні сумніви у їх належності та допустимості. Ці докази суд вважає достатніми для доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Так, матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що під час огляду трупа ОСОБА_13 було вилучено футболку з бурими плямами, у яку була одягнена остання. В подальшому під час проведення експертизи № 286 від 21.11.2016 у зазначених плямах була встановлена наявність біологічних слідів що мають змішані генетичні ознаки, містять домінуючі генетичні ознаки, які співпадають з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_13 та в якості домішку містять генетичні ознаки, які співпадають з генетичними ознаками зразка букальних клітин ОСОБА_7 . Генетичні ознаки Y-хромосом в біологічних слідах на футболці співпадають з генетичними ознаками Y-хромосом зразка букальних клітин ОСОБА_7 . Разом із цим, при проведені експертизи № 288 від 02.12.2016, встановлено, що на належній ОСОБА_7 спортивній кофті, вилученій в ході обшуку місця його мешкання 20.10.2016 року встановлені змішані біологічні сліди, які походять більш ніж від двох осіб, серед яких є особа чоловічої генетичної статі, містять домінуючі генетичні ознаки, які збігаються з генетичними ознаками зразка букальних клітин ОСОБА_7 та домішку генетичних ознак, які містять генетичні ознаки зразка крові трупа ОСОБА_14 .
При цьому за місцем роботи ОСОБА_7 20.10.2016 в кімнаті для перевдягання, що розташована в приміщенні маслобійної фабрики «Агромаркет-Н», був оглянутий та вилучений мобільний телефон «Самсунг», який потерпіла ОСОБА_11 впізнала як такий, що 09.10.2016 зник у її доньки.
З урахуванням наведених обставин, беручи до уваги показання свідка ОСОБА_45 , яка засвідчила, що ОСОБА_7 дійсно 18.09.2016 а також 09.10.2016 вночі перебував в кафе Нікіта, свідка ОСОБА_41 , який вказав на те, що в ніч з 08.10.2016 на 09.10.2016 привіз ОСОБА_7 з с.Чкалове до м. Нікополь, з огляду на дані, зафіксовані на камерах відеоспостереження, згідно з якими 09.10.2016 ОСОБА_7 був одягнений у спортивну кофту, яка в подальшому була вилучена за місцем мешкання останнього та під час проведення експертизи якої були виявлені біологічні зразки, які містять генетичні ознаки зразка крові трупа ОСОБА_14 , колегія суддів погоджується з судом першої інстанції та вважає винуватість обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених п.п 6, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, беззаперечно доведеною.
Окрім цього, суд виходить також й з того, що обвинувачений під час проведення слідчих експериментів вказав на деталі нападів, а також на механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілим, який висновками експертів визнано таким, що не суперечить фактично виявленим у потерпілих тілесних ушкоджень. Більш того, висновком судово-психологічної експертизи № 1152/1153 встановлено, що впливу на ОСОБА_7 з боку інших учасників слідчих експериментів не було.
З урахуванням наведених обставин, у колегія суддів відсутні сумніви вважати висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам провадження.

Надаючи оцінку доводам захисту про істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону та недопустимість окремих доказів, колегія суддів зазначає наступне.
Так, в апеляційній скарзі обвинувачений вказує на те, що судом не було роз`яснено його права на розгляд кримінального провадження судом присяжних.
Між тим, наведені обставини спростовують технічним записом судового засідання від 04 липня 2017 року, під час якого обвинувачений чітко вказав, що не бажає здійснювати розгляд провадження, в порядку, передбаченому ст. 383 КПК України. Окрім цього, роз`яснення зазначеного права було забезпечено й під час досудового розслідування кримінального провадження (т. 2 а.п. 64-65).
Поряд із цим, не знайшли свого підтвердження й доводи обвинуваченого в частині порушення його права на ознайомлення з матеріалами провадження, а також безпідставну відмову у допиті свідків та експертів.
Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_7 хоча і вказує на неповноту судового розгляду, проте не посилається на те, які саме обставини могли повідомити свідки та експерти та яким чином вони могли істотним чином вплинути на висновки суду. До того ж, ані в апеляційній скарзі, ані під час апеляційного розгляду, обвинувачений не заявив клопотань про виклик для допиту тих осіб, яких за його клопотанням не допитав суд.
Що стосується права на ознайомлення з матеріалами провадження, то воно було забезпечено обвинуваченому як судом першої, так і судом апеляційної інстанції після ухвалення вироку.
Безпідставними є також доводи обвинуваченого про фальсифікацію доказів, на що вказує зміна обвинувачення зі ст. 152 КК України на ст. 129 КК України.
Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_7 , крім іншого, 19 січня 2017 року дійсно було висунуто обвинувачення за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 152 КК України, а 26 лютого 2020 року його було змінено та перекваліфіковано дії останнього з ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 152 КК України на ч. 1 ст. 129 КК України.
Між тим, ухвалою суду від 12 березня 2020 року ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 129 КК України, у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення та кримінальне провадження в цій частині закрито.
Зазначене судове рішення набрало законної сили та оскаржено учасниками провадження не було.
Отже, наведені обставини не були предметом судового розгляду та, відповідно, не мали враховуватись судом при ухваленні оскаржуваного судового рішення.
Що стосується недопустимості доказів, покладених в основу вироку, то ці доводи захисту свого підтвердження під час апеляційного розгляду також не знайшли.
Так, сторона захисту порушує питання про недопустимість протоколу обшуку від 20.10.2016 за місцем мешкання ОСОБА_7 , у помешканні ОСОБА_40 з огляду на те, що слідчу дію було проведено без участі ОСОБА_7 , без залучення власників будинку, без зазначення у протоколі даних про те, хто проводив відеозйомку, а також без подальшого арешту тимчасово вилученого під час обшуку майна.
Колегію суддів встановлено, що ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2016 року було надано дозвіл на проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 , а саме на прилеглій території та у будинку АДРЕСА_6 , що належить ОСОБА_48 .
Як вбачається з матеріалів провадження, 20 жовтня 2016 року на підставі зазначеного судового рішення за вказаною у ньому адресою було проведено обшук, під час якого, крім іншого, виявлено та вилучено спортивну кофту ОСОБА_7 .
Виходячи з даних протоколу обшуку, окрім працівників поліції та двох понятих, присутніми під час його проведення були власник майна - ОСОБА_49 , а також співмешканка ОСОБА_7 - ОСОБА_50 .
Надаючи оцінку доводам захисту в частині обов`язкової участі ОСОБА_7 , колегія суддів виходить з того, згідно з вимогами ч. 1 ст. 236 КПК України, для участі в проведенні обшуку може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, представник та інші учасники кримінального провадження.
Таким чином, з огляду на те, що закон не визначає обов`язкової участі підозрюваного у проведенні обшуку, підстави вважати права ОСОБА_7 порушеними у колегія суддів відсутні.
Щодо арешту тимчасово вилученого під час обшуку майна, зокрема кофти ОСОБА_7 , то його було накладено ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2016 року, що вказує на дотримання органом досудового розслідування вимог ч. 5 ст. 171 КПК України.
З урахуванням наведених обставин, визнати обґрунтованими доводи захисту про порушення порядку збирання доказів, в даному випадку вилучення кофти обвинуваченого колегія суддів не може.
При цьому, відсутність у протоколі обшуку даних про те, хто саме здійснював відеозйомку колегія суддів вважає несуттєвими та таким, що підстав для визнання недопустимим доказу не дає. Більш того, процесуальний закон на час проведення обшуку, не вимагав його обов`язкової відеофіксації.
Поряд із цим, суд не знаходить підстав погодитись й з доводами захисту про порушення порядку відібрання біологічних зразків у обвинуваченого, зокрема проведення слідчої дії без участі понятих та захисника.
Вирішуючи питання обґрунтованості цих доводів, колегія суддів керується позицією, зазначеною у постанові Верховного Суду від 14 липня 2020 року у справі № 318/1411/18, згідно з якою відібрання біологічних зразків у особи без участі понятих не вказує на порушення як вимог ч. 3 ст. 245 і ст. 241 КПК у їх взаємозв`язку, так і приписів ч. 7 ст. 223 КПК.
Що стосується участі захисника, колегія суддів звертає увагу на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 16 червня 2021 року у
справі № 182/715/19, який зауважив, що така процесуальна дія, як отримання зразків для експертизи, пов`язана з необхідністю отримання доказів, які носять об`єктивний характер, і не залежать від волі особи, у якої вони відбираються, а тому не може розглядатися як така, що порушує право особи зберігати мовчання. Присутність чи відсутність захисника у цьому випадку не може позначитися на змісті отриманих під час цієї дії результатів.
Такий підхід колегії суддів узгоджується з позицією Верховного Суду, зокрема викладеною у постановах від 03 грудня 2018 року (справа № 722/1172/16-к), від 25 червня 2019 року (справа № 423/1766/16), від 02 квітня 2020 року (справа № 415/1864/14-к), від 07 грудня 2020 року (справа № 728/578/19), де Верховний Суд не знайшов підстав вважати відсутність захисника при отриманні зразків для експертизи порушенням права на захист особи, у якої вони відбираються.
Щодо доводів захисту про те, що зразки не були упаковані належним чином, то їх суд також розцінює критично, оскільки протоколи, в яких зазначено про скріплення підписом ОСОБА_7 спецпакетів зі зразками, містять підпис обвинуваченого, без будь-яких зауважень щодо їх змісту.
Твердження захисту про суперечності у даті відібрання зразків для проведення експертиз та даті їх направлення експерту колегія суддів не приймає до уваги та розцінює ці протиріччя виключно як технічну помилку.
Не знайшли свого підтвердження й доводи обвинувачення щодо розбіжностей в часі настання смерті потерпілої ОСОБА_14 , оскільки вони суперечать висновку судово-медичної експертизи № 513 від 07.11.2016, згідно з якою смерть потерпілої настала за 3.30 3.40 годин до огляду трупу, який відбувся о 8 год 40 хвилин 09.10.2016, що могло бути в час вчинення вбивства потерпілої ОСОБА_14 , що інкриміновано ОСОБА_7 .
Поряд із цим колегія суддів не може визнати обґрунтованими й доводи захисту про недопустимість відеозаписів слідчих експериментів, з огляду на те, що судом було досліджено ті записи, які були відсутні у матеріалах досудового розслідування.
Колегією суддів встановлено, що до протоколів слідчих експериментів, що містяться в матеріалах провадження дійсно було помилково долучено відеозаписи допиту ОСОБА_7 , замість слідчого експерименту.
Вирішуючи питання обґрунтованості доводів захисту, колегія суддів виходить з того, що ОСОБА_7 в порядку ст. 290 КПК України було надано доступ до матеріалів матеріалів досудового розслідування (т.9, а.п. 173-174). Дані протоколи про надання доступу та ознайомлення ОСОБА_7 з матеріалами кримінального провадження досліджені під час апеляційного розгляду для перевірки доводів апеляційної скарги обвинуваченого, проте встановлено, що жодних клопотань про необхідність відтворення наявних у матеріалах провадження записів обвинувачений не заявляв.
Водночас, з матеріалів провадження вбачається, що під час судового розгляду наведені суперечності було усунено та долучено до матеріалів провадження записи слідчих експериментів, які відповідають їх протоколам. Вони були відкриті стороні захисту та було надано можливість сформувати позицію захисту.
Таким чином, за умови дослідження належних записів під час судового розгляду, підстави вважати докази недопустимими, а вимоги ст. 290 КПК України - порушеними у суду були відсутні. Окрім цього, суд звертає увагу на те, що саме обвинуваченим та захисником було ініційовано призначення психологічної експертизи записів слідчих експериментів (т.3 а.п. 132-133).
Отже, допущену органом досудового розслідування помилку колегія суддів вважає технічною та з урахуванням того, що вона могла бути та була усунена під час судового розгляду не знаходить підстав для визнання протоколів слідчих експериментів недопустимими.
Що стосується доводів сторони захисту про те, що суд не врахував показання свідка ОСОБА_45 , яка засвідчила, що ОСОБА_7 як 18.09.2016, так і 09.10.2016 до ранку перебував у кафе Нікіта , колегія суддів розцінює критично, оскільки зазначений свідок лише констатував факт перебування обвинуваченого вночі у приміщенні кафе, без посилання на конкретний час прибуття до нього або його залишення.
Твердження захисту про порушення порядку проведення впізнання телефону потерпілою ОСОБА_11 колегія суддів також розцінює критично.
Матеріалами провадження підтверджується, що під час проведення впізнання потерпілій було надано телефони, схожі між собою за зовнішнім виглядом та індивідуальними властивостями, без різких відмінностей, що вказувати на порушення вимог ст. 229 КПК України не може.
До того ж, під час апеляційного розгляду потерпіла ОСОБА_11 підтвердила проведення за її участі цієї слідчої дії та пояснила за якими саме ознаками вона впізнала телефон, який належав їй, проте тимчасово перебував у користуванні її доньки.
Доводи захисту про те, що під час допиту у суді ОСОБА_11 вказала на те, що впізнання проводилось під час телефонної розмови зі слідчим, є безпідставними, оскільки не відповідають технічному запису судового засідання під час якого допитувала потерпіла.
Не заслуговують на увагу й доводи захисту про те, що суд не допитав свідка ОСОБА_29 .
Як вбачається з матеріалів провадження, зазначений свідок неодноразово піддавався приводу, який востаннє залишився невиконаним, у зв`язку з відсутність ОСОБА_29 за місцем проживання (т. 1, а.п. 202).
Саме ці обставини перешкодили суду допитати зазначеного свідка, а відмова прокурора від його допиту, як свідка сторони обвинувачення не ставить під сумнів повноту судового слідства.
Більш того, сторона захисту не вказує на те, які саме обставини міг повідомити свідок ОСОБА_29 та яким саме чином вони могли вплинути на висновки суду.
Колегія суддів звертає увагу на те, що версія причетності останнього до вбивства ОСОБА_13 під час досудового розслідування перевірялась та не знайшла свого підтвердження з огляду на сукупність наведених у вироку доказів про вчинення злочину ОСОБА_7 .
Твердження захисту про те, що ОСОБА_28 не могла впізнати голос ОСОБА_7 , який чула під час розмови з ОСОБА_13 є необґрунтованими, оскільки вказаний свідок під час судового розгляду вказала лише на його схожість. Більш того, показання зазначеного свідка доводять лише той факт, що потерпіла після сварки з ОСОБА_29 пішла додому та спілкувалась з подругою тоді, коли ОСОБА_29 з нею вже не перебував.
Що стосується допустимості висновку судово-медичної експертизи щодо тяжкості отриманих ОСОБА_13 тілесних ушкоджень та причин настання її смерті, який захист ставить під сумнів з огляду на те, що висновком не встановлено перебування потерпілої у стані сп`яніння, в той час як факт придбання останньою алкогольних напоїв підтверджується відеозаписом з камер спостереження, то ці обставини не заслуговують на увагу, оскільки жодними доказами безпосереднє вживання алкогольних напоїв потерпілою не підтверджується.
Доводи захисту про те, що органом досудового розслідування не було перевірено його місцезнаходження в момент вчинення злочину через дані мобільного зв`язку суд вважає необґрунтованими, оскільки під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 засвідчив, що жодні дзвінки у цей період час він не здійснював та на його телефон вони не надходили, що унеможливлює отримання відповідних відомостей.
Посилання апелянтів на застосування до обвинуваченого недозволених методів слідства суд також розцінює критично, оскільки ці обставини були перевірені під час судового розгляду та спростовані повністю постановою про закриття кримінального провадження від 30.09.2017 (т. 1, а.п. 135), яка оскаржена захистом у встановленому законом порядку не була. Проведеною перевіркою в межах досудового розслідування надано оцінку виявленим у обвинуваченого легким тілесним ушкодженням, що зафіксовано й висновками експертних досліджень № 801 від 29.11.2016 (т. 9 а.п. 40-41), № 811 від 01.12.2016 (т. 9 а.п. 85-86), та не встановлено, що дані ушкодження спричинено працівниками правоохоронних органів при здійсненні розслідування відносно ОСОБА_7 .
Надаючи оцінку доводам захисту про неправомірне затримання, а також про порушення права на захист під час проведення огляду за місцем роботи обвинуваченого та про недопустимість протоколу, складеного за його результатами, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з протоколу огляду предмета від 20.10.2016 та відеозапису до нього, в кімнаті для перевдягання, що розташована в приміщенні маслобійної фабрики «Агромаркет-Н», було вилучено два належних ОСОБА_7 мобільних телефона та зарядний пристрій.
Свої доводи про необхідність визнання недопустимим зазначеного доказу апелянти обґрунтовують тим, що обвинувачений мав статус затриманого, а тому участь захисника у проведенні слідчої дії була обов`язковою. Окрім цього, враховуючи особливості проведення, зазначений огляд на думку захисту слід вважати обшуком, проведення якого без ухвали слідчого судді є неможливим.
Перевіривши наведені доводи, колегія суддів приходить до висновку про їх часткову обґрунтованість.
Так, у відповідності з вимогами ст. 209 КПК України, особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.
Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Відповідно до частини третьої цієї статті, підозрюваний має право бути чітко і своєчасно повідомленим про своє право на першу вимогу мати захисника і побачення з ним до першого допиту з дотриманням умов, що забезпечують конфіденційність спілкування, а також після першого допиту - мати такі побачення без обмеження їх кількості й тривалості; на участь захисника у проведенні допиту та інших процесуальних дій; на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження; на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів на її оплату.
Як вбачається з відеозапису огляду від 20.10.2016, обвинувачений під час проведення слідчої дії перебував під наглядом працівників поліції, тримаючи при цьому руки за спиною.
Наведені обставини дають достатні підстави вважати що станом на 13.40 годину 20.10.2016 ОСОБА_7 був затриманий, оскільки змушений був залишатися поряд із уповноваженою службовою особою та в приміщенні, визначеному цією особою.
Окрім відеозапису слідчої дії вказані обставини підтверджуються показаннями понятих ОСОБА_39 та ОСОБА_36 , які засвідчили, що були присутніми при затриманні ОСОБА_7 , під час якого у нього було вилучено мобільні телефони.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає слушними доводи захисту та приходить до висновку, що затримання ОСОБА_7 відбулось саме 20.10.2016, а не 21.10.2016 як зазначено в протоколі про його затримання (т. 1 а.п.168-170).
Поряд із цим, вирішуючи питання допустимості протоколу огляду, зважаючи на відсутність даних про роз`яснення прав ОСОБА_7 при його затриманні, в тому числі й права на захист, а також відсутність захисника під час його проведення, з урахуванням наявності у ОСОБА_7 статусу затриманого, колегія суддів виходить з вимог ч. 1 ст. 87 КПК України, згідно з якими недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а саме відомості (фактичні дані), які отримані саме завдяки такому порушенню. Тобто закон вимагає встановити прямий причинний зв`язок між порушенням прав людини і отриманими доказами.
Разом із цим, колегія суддів враховує позицію Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 204/6541/16-к, яким констатовано, що у разі якщо докази отримані в той час, коли сталося порушення того чи іншого права, однак це порушення прямо не впливало на отримання доказу, а лише співпадало у часі, це не є достатньою підставою для висновку, що докази отримані «внаслідок» такого порушення.
Суд дійшов висновку, що для вирішення питання, чи може порушення певних основоположних прав і свобод особи стати підставою для визнання доказів недопустимими, необхідно взяти до уваги не лише сам факт такого порушення, але й встановити його вплив на процес і характер отримання доказів.
Верховний Суд зауважив, що суд послідовно визнає недопустимими показання, отримані від підозрюваної особи під час слідчих дій у випадку порушення її права зберігати мовчання і не свідчити проти себе. Це пояснюється тим, що право особи давати показання без застосування примусу лежить у самому серці кримінального процесу, тому для оцінки допустимості показань визначальним є дотримання права особи зберігати мовчання, і, відповідно, права бути поінформованим про такі права. Порушення цих прав має або може мати прямий вплив на зміст отриманих показань і, таким чином, такі порушення є релевантним фактором для оцінки допустимості показань.
Надаючи оцінку допустимості протоколу огляду, в контексті наведених висновків Верховного Суду, колегія суддів звертає увагу на те, що суд у вироку не враховував та не поклав в його основу надані обвинуваченим під час огляду показання та взяв до уваги лише сам факт вилучення за місцем роботи ОСОБА_7 мобільного телефону.
При цьому, обставину належності йому телефону та обставину його придбання у третьої особи обвинувачений визнав та вказав на них під час надання показань у суді 1-ї інстанції та не заперечував при розгляді апеляційних скарг.
З урахуванням наведеного, колегія суддів хоча і вважає право обвинуваченого на захист порушеним, проте приходить до переконливого висновку про те, що зазначене порушення, за умови неврахування судом пояснень ОСОБА_7 , наданих під час слідчої дії, не тягне за собою визнання недопустимим протоколу огляду, під час якого вилучено мобільний телефон, як речовий доказ у справі.
Що стосується доводів захисту про те, що проведений огляд слід вважати особистим обшуком, санкція на проведення якого судом не надавалась, то вони також не заслуговують на увагу.
Так, матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що належний потерпілій ОСОБА_11 мобільний телефон було вилучено за місцем роботи обвинуваченого та дозвіл на проведення огляду приміщення надав власник помешкання ОСОБА_51 .
Разом із цим, виходячи з даних відеозапису слідчої дії, мобільний телефон перебував на підвіконні у кімнаті роздягальні.
Таким чином, враховуючи те, що виявлені під час огляду речі перебували у приміщенні, до якого мали вільний доступ й інші особи, беручи до уваги, що дозвіл на проведення огляду надав його власник, що відповідає положенням ст. 237 КПК України, вважати проведений огляд особистим обшуком про що стверджує захист колегія суддів не може.
Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для визнання недопустимими доказів у зазначеному провадження та за наслідками перевірки доводів захисту вважає за необхідне лише визнати правильною дату затримання ОСОБА_7 - 20.10.2016 та, відповідно, зарахувати обвинуваченому до покарання строк попереднього ув`язнення починаючи саме з цієї дати.
Водночас, надаючи оцінку доводам прокурора, викладеним в апеляційній скарзі стосовно безпідставного виправдання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, на підтвердження доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення прокурором було надано, а судом досліджено :
- показання обвинуваченого ОСОБА_7 , який вказав, що він не визнає себе винним та не вчиняв вищевказаний злочин, а покази під час досудового розслідування давав під тиском з боку поліції. Також зазначив, що влітку 2016 року він вживав декілька разів канабіс, однак, вилучені під час обшуків речовини йому не належать та чиї вони, сказати не може;
- показання свідка ОСОБА_36 , який вказав на те, що був присутнім в якості понятого при затриманні ОСОБА_7 .. Серед інших речей, у кармані куртки обвинуваченого була розсипана подрібнена речовина зеленого кольору. В той же день, - 20.10.2016, свідок був присутнім при проведенні обшуку будинку, розташованого по АДРЕСА_3 . В господарській будівлі знайшли згорток з подрібненою речовиною зеленого кольору;
- показання свідка ОСОБА_39 , який вказав на те, що був присутнім в якості понятого при його ОСОБА_52 . Спочатку у ОСОБА_7 знайшли залишки речовину рослинного походження та інші речі. Також він був присутній під час обшуків будинку по АДРЕСА_3 . Біля будинку, в господарській будівлі знайшли пакет з речовиною рослинного походження;
- показання свідка ОСОБА_40 , яка перебуває у фактичних шлюбних відносинах з обвинуваченим, згідно з якими за її адресою проживання АДРЕСА_7 проводився обшук, під час якого було виявлено паперовий згорток з речовиною рослинного походження, дві обрізані пластикові пляшки та шприц з рідиною. Зі слів свідка, вона раніше цього не бачила та у шприці могло зберігатись машинне масло. Що це за речовина і кому належить, вона не знає. На момент проведення обшуку, до госп. будівель був вільний доступ, він не замикався. Багато хто з поліцейських під час обшуку виходив та заходив до будинку. На її думку, вказаний згорток підкинули співробітники поліції, оскільки за 4 години проведення обшуку вони мали змогу це зробити, раніше вона його там не бачила та не знала про його існування;
- рапорт начальника СКП Нікопольського МВ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_53 від 20.10.2016, згідно з яким 20.10.2016 співробітниками сектору кримінальної поліції Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, спільно зі слідчим СВ Нікопольського ВП ГУНп в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_54 та співробітником Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_55 , в ході проведення санкціонованого обшуку у кримінальному провадженні № 0003987 від 09.10.2016 за попередньою правовою кваліфікацією п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, за адресою: АДРЕСА_2 , де мешкає гр. ОСОБА_7 в літній кімнаті в коробці було виявлено та вилучено один паперовий згорток з речовиною рослинного походження, зеленого кольору в подбірленому стані, приблизною вагою до 20 грамів (т. 1 а.п. 11);
- протокол обшуку від 20.10.2016 за участю ОСОБА_40 , згідно з яким в присутності двох понятих, за адресою: АДРЕСА_3 , було проведено обшук. В ході обшуку було виявлено та вилучено: одяг, який було поміщено до поліетиленового пакету, мобільні телефони, які було поміщено до спец. пакету №3532016, сім-картки, які було поміщено до спец. пакету №3532018, жіноча сумка, гаманець, які було поміщено до спец. пакету №3472890, пластиковий шприц з рідиною коричневого кольору, який поміщено до спец. пакету № 3532018, речовина зеленого кольору, яка поміщена до спец. пакету № 3532014, чотири ключі, два брелка на них та магнітний ключ, які було поміщено до спец. пакету № 3532017, обрізаний фрагмент пластикової пляшки з фольгою на горловині, який поміщено до спец. пакету № 3532015. До протоколу додано DVD диски (т. 1 а.п. 21-25);
- висновок експерта № 1/8.6/2666 від 21.10.2016, згідно з яким надана на експертизу 21.10.2016 речовина рослинного походження, масою 13,772 г., вилучена в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 12,119 г. До висновку експерта додано ілюстровану таблицю (т. 1 а.п. 47-49);
- висновок експерта № 1/8.6/2667 від 21.10.2016, згідно з яким надана на експертизу 21.10.2016 речовина, масою 0,535 г., вилучена в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 0,467 г. До висновку експерта додано ілюстровану таблицю (т. 1 а.п. 66-68).

Надавши оцінку наведеним доказам, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про недоведеність того, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що вільний доступ до приміщень, де було виявлено наркотичні засоби, окрім ОСОБА_7 мали й інші особи та жодним з наданих доказів не підтверджується факт їх вилучення під час особистого огляду обвинуваченого.
Надані прокурором докази на підтвердження вилучення наркотичних засобів за місцем мешкання обвинуваченого, на переконання суду апеляційної інстанції, не можуть бути достатніми для висновків про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 309 КК України обвинуваченим ОСОБА_7 .
З урахуванням наведених обставин, суд не знаходить підстав визнати обґрунтованими доводи прокурора в цій частині.
Разом з цим, колегією суддів встановлено, що мотивувальна та резолютивна частини вироку містять суперечливі мотиви виправдання ОСОБА_7 , а саме передбачені п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, за недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим та та за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстави для виправдання обвинуваченого підлягають приведенню у відповідність до вимог процесуального закону, шляхом зміни вироку суду першої інстанції в межах повноважень за наслідками апеляційного розгляду, визначених п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, оскільки помилкове зазначення судом іншого пункту виправдання обвинуваченого не є тим істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону чи неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, які були б безумовними підставами для скасування вироку суду, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 17.03.2020 року у справі № 426/12149/17.

Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів і особі обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено відповідно до вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.
Так, призначаючи обвинуваченому покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відносяться до категорії особливо тяжких, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, раніше притягався до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 115 КК України, злочини скоїв в стані алкогольного сп`яніння в період умовно дострокового звільнення, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебував, має малолітню дитину, відносно якої не позбавлений батьківських прав.
Окрім цього, суд врахував наслідки злочинів, спосіб їх скоєння, поведінку обвинуваченого під час та після скоєння злочину, а також під час розгляду справи судом. Суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 характеризується як егоцентрична, конфліктна особа, що має поверхневі соціальні контакти, нестійкі настрої самооцінки, у нього з легкістю виникають реакцій дратівливості та запальності, демонстративності, схильності до самозбудження і самопотуранню, є схильним до скоєння особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, і особою, яка має високий рівень небезпеки для суспільства.
В якості обставин, що обтяжують покарання, суд визнав вчинення злочину особою, в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочину.
Надавши оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
З висновками суду першої інстанції про можливість виправлення останнього протягом визначеного судом довічного позбавлення волі колегія суддів погоджується.
Колегія суддів не знаходить підстав та вважає недоцільним призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання за ч. 4 ст. 187 КК України, за доводами прокурора, оскільки зазначене покарання підлягає поглиненню більш суворим у виді довічного позбавлення волі, призначене обвинуваченому за п.п. 6, 13 ч. 1 ст. 115 КК України, яке жодним з учасників провадження не оскаржується.
Отже, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який підлягає зміні виключно в частині мотивів виправдання та початку строку перебігу строку попереднього ув`язнення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України,
колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_12 задовольнити частково.
Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 липня 2020 року щодо ОСОБА_7 змінити.
Вважати ОСОБА_7 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КПК України та виправданим на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, за недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_7 до покарання строк попереднього ув`язнення за період з 20 жовтня 2016 року до 08 листопада 2021 року з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4