У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.02.2022 Справа №607/3378/22

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання прокурора Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту та строку дії покладених обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гримайлівка, Бродівського району, Львівської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23 лютого 2022 року прокурор Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді із клопотанням продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною залишати житло у період доби з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. за адресою АДРЕСА_1 , щодо підозрюваного ОСОБА_4 та визначених ухвалою слідчого судді від 06 січня 2022 року обов`язків передбачених ч.5 ст. 194 КПК України а саме: прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з свідками ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України, у разі наявності таких, до 28 березня 2022 року.
Клопотання мотивовано тим, що слідчим управлінням ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000302 від 25.11.2021 року, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 24 листопада 2021 року о 20 годині, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-21063», р.н. НОМЕР_1 із двома пасажирами в салоні, рухався автомобільною дорогою Т-20-13 «Почаїв Зборів» через Тернопільський район Тернопільської області, зі сторони м. Зборів у напрямку м. Почаїв Кременецького району. Керований транспортний засіб водій ОСОБА_4 вів смугою свого напрямку із швидкістю 80 км/год, яка перевищувала дозволену у межах видимості дороги, чим порушив вимоги п. 12.2 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами та доповненнями (далі ПДР України).
У цей час, попереду нього у попутному напрямку по тій самій смузі рухався невстановлений досудовим розслідуванням легковий автомобіль, а смугою зустрічного руху, у темпі спокійної ходьби пішохід ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель с. Млинівці Зборівської ТГ Тернопільського району.
Під час руху водій ОСОБА_4 не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги п. 2.3 (б, д) ПДР України.
Унаслідок цього та в порушення вимог п.п. 1.10 (в частині значення терміну «маневрування (маневр)») та 10.1 ПДР України, водій ОСОБА_4 , на ділянці вказаної автодороги в частині КМ 56+800, що у Тернопільському районі поблизу с. Млинівці Зборівської ТГ, маючи перед початком виконання маневру обгону об`єктивну можливість виявити пішохода ОСОБА_9 , який рухається зустрічною смугою, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, змінив напрямок свого руху вліво, перетнув горизонтальну дорожню розмітку 1.1 (вузька суцільна лінія) ПДР України та виїхав на зустрічну смугу, на якій здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який рухався у попутному напрямку, передньою правою частиною керованого автомобіля «ВАЗ-21063».
Під час дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_9 спричинено відкриту черепно-мозкову травму з переломами кісток основи та склепіння черепа та ушкодженнями мозкових оболонок і речовини головного мозку, від чого 24.11.2021 о 21.00 настала його смерть у КНП «Зборівська районна лікарня».
Порушення водієм автомобіля «ВАЗ-21063» ОСОБА_4 вимог п. 10.1 ПДР перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілого ОСОБА_9 .
31 грудня 2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Під час допиту підозрюваний ОСОБА_4 від дачі показань відмовився, щодо визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, не висловився.
Не зважаючи на це, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, зокрема: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.11.2021 року; показаннями свідка ОСОБА_6 ; показаннями свідка ОСОБА_7 , показаннями свідка ОСОБА_8 , які за змістом є аналогічними до показань свідка ОСОБА_6 ; протоколом слідчого експерименту від 25.11.2021; висновком експерта № 1047 за результатами проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 ; висновком експерта від 21.12.2021 № СЕ-19/120-21/12342 за результатами проведення судової автотехнічної експертизи; висновком експерта від 23.12.2021 № СЕ-19/120-21/12339 за результатами проведення судової транспортно-трасологічної експертизи; висновком експерта № СЕ-19/120-21/12880-ІТ за результатами проведення судової автотехнічної експертизи; речовим доказом автомобілем «ВАЗ-21063», р.н. НОМЕР_1 , із слідами ДТП; іншими матеріалами кримінального провадження.
06.01.2022 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період доби з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв., та покладенням на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Строк дії ухвали визначено до 23 год. 59 хв. 05 березня 2022 року.
23.02.2022 року постановою першого заступника керівника Тернопільської обласної прокуратури строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, а саме до 28.03.2022 року.
В даний час у кримінальному провадженні необхідно провести та завершити ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій для забезпечення повного та об`єктивного дослідження усіх обставин кримінального провадження, а саме: провести на місці дорожньо-транспортної пригоди слідчий експеримент, до якого залучити підозрюваного ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ; за результатами слідчого експерименту вирішити питання щодо проведення судової автотехнічної експертизи з дослідження обставин та механізму ДТП; виконати інші слідчі дії у проведенні яких виникне необхідність; відкрити сторонам кримінального провадження матеріали відповідно до вимог ст. 290 КПК України.
Виконання зазначених слідчих (розшукових) та процесуальних дій необхідне для забезпечення прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожен, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, а також для збирання додаткових доказів.
Провести вказані слідчі та процесуальні дії у строк дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу було неможливо у зв`язку із тяжкістю та складністю обставин вчинення кримінального правопорушення. Так, відповідно до методик, слідчий експеримент повинен проводитись за умов, максимально наближених до тих, що були на час ДТП. Як встановлено у ході розслідування, на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, тобто 24.11.2021 року, опади були відсутні, проїзна частина дороги була сухою, а узбіччя вологими. Незадовго після ДТП почався зимовий період із постійними опадами снігу. У зв`язку з цим, тривалий час, обстановка на місці ДТП не дозволяла провести слідчий експеримент з підозрюваним ОСОБА_4 , свідками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , оскільки вона відрізнялась від тієї, що була час пригоди. Проведення слідчого експерименту за відповідних дорожніх та погодних умов має вагоме значення для встановлення істини у кримінальному провадженні та повноти досудового розслідування.
Прокурор зазначає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу на даний час не зменшились та продовжують існувати. У зв`язку з цим, виникла необхідність у продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_4 .
Ініціатор клопотання вважає, що підставою продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_4 є те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а також встановлено обставини, які виправдовують даний запобіжний захід та підтверджують наявність зазначених ризиків, зокрема, встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років і на даний час усвідомлюючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та розмір покарання з метою уникнення покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, з поміж інших доказів, підтверджується висновками експертів за результатами проведення судових медичної, транспортно-трасологічної та автотехнічних експертиз, а також показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які допитані слідчим під час досудового розслідування. Враховуючи положення ч. 4 ст. 95 КПК України, згідно яких суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатись на них, то підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на вказаних свідків, шляхом схиляння до дачі у суді завідомо неправдивих показань або відмови від дачі показань, а також впливати на експертів, які виконували судові експертизи, чим перешкодить кримінальному провадженню. ОСОБА_4 ніде не працює, що вказує на такі соціальні зв`язки, які дозволяють йому переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Таким чином, застосувавши більш м`який запобіжний захід неможливо запобігти ризикам викладеним у клопотанні, а тому прокурор просить продовжити запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у виді домашнього арешту із забороною залишати житло у період доби з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. та визначених ухвалою слідчого судді від 06 січня 2022 року обов`язків передбачених ч.5 ст. 194 КПК України до 28 березня 2022 року.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала з підстав, наведених у ньому.
Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 , думку якого підтримав підозрюваний ОСОБА_4 , щодо задоволення клопотання прокурора не заперечили.
Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, з таких підстав.
Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000302 від 25 листопада 2021 року, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України
31 грудня 2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
06 січня 2022 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період доби з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. Вказаною ухвалою на ОСОБА_4 покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з свідками ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України, у разі наявності таких.
Згідно частини 6 статті 181 КПК України, строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 КПК.
Відповідно до ч. 4 ст.199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Згідно з приписами ч.7 ст.194 КПК України, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.
Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя керується загальними приписами, якими врегульовано застосування запобіжних заходів, з урахуванням додаткових відомостей щодо продовження існування ризиків та спливу строків досудового розслідування.
Положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри». Тому в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).
Висновки органу досудового розслідування щодо причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими, тому слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
На переконання слідчого судді, обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.11.2021 року; показаннями свідка ОСОБА_6 ; показаннями свідка ОСОБА_7 , показаннями свідка ОСОБА_8 , які за змістом є аналогічними до показань свідка ОСОБА_6 ; протоколом слідчого експерименту від 25.11.2021; висновком експерта № 1047 за результатами проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 ; висновком експерта від 21.12.2021 № СЕ-19/120-21/12342 за результатами проведення судової автотехнічної експертизи; висновком експерта від 23.12.2021 № СЕ-19/120-21/12339 за результатами проведення судової транспортно-трасологічної експертизи; висновком експерта № СЕ-19/120-21/12880-ІТ за результатами проведення судової автотехнічної експертизи; речовим доказом автомобілем «ВАЗ-21063», р.н. НОМЕР_1 , із слідами ДТП; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
Слідчий суддя на цьому етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
Обґрунтовуючи клопотання, прокурор вказав на те, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної поведінки підозрюваного та виконання ним процесуальних рішень з огляду на встановлені під час досудового розслідування ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшилися та продовжують існувати, а саме, що: ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та експертів у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду продовжує існувати та обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку, слідчий суддя оцінює в сукупності в світлі обставин цього кримінального провадження, та враховує, що кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_4 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

Окрім цього, слідчим суддею враховується, той факт, що підозрюваний ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування відмовився від надання показів та його причетність до вчинення інкримінованого правопорушення доводиться зокрема і висновками експертів за результатами проведення судових медичної, транспортно-трасологічної та автотехнічних експертиз, а також показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які допитані слідчим під час досудового розслідування, а тому враховуючи вимоги ч.4 ст.95 КПК України, згідно яких суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатись на них, підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на вказаних свідків, шляхом схиляння їх до дачі у суді завідомо неправдивих показань або відмови від дачі показань, а також впливати на експертів, які виконували судові експертизи, чим перешкодить кримінальному провадженню.

Таким чином, під час розгляду клопотання сторона обвинувачення довела існування ризиків переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування, а також незаконного впливу на свідків та експертів у кримінальному провадженні, що відповідно до п. 2 ч.1 ст.194 КПК України є підставою для застосування запобіжного заходу.

Поряд з цим слідчий суддя враховує, що відомостей про те, що підозрюваний ОСОБА_4 у будь-який спосіб перешкоджав досудовому розслідуванню чи перешкоджає йому в даний час у матеріалах провадження немає, і слідчому судді не надано, а тому вважає, що ризик передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, на який серед іншого послався прокурор не знайшов свого підтвердження в ході розгляду клопотання.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, у сукупності з ризиками кримінального провадження та потребами забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 та запобігання ризикам, свідчить про необхідність продовження строку тримання ОСОБА_4 під домашнім арештому період доби з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. та дії покладених на нього обов`язків як додаткових заходів процесуального примусу.
Приймаючи рішення про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арештуу період доби з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити щодо підозрюваного ОСОБА_4 у виді домашнього арештуу період доби з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв., оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення відсутності визначених вище ризиків.
З цих підстав, слідчий суддя не знаходить підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Слідчий суддя зауважує, що продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у період доби з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. та покладення передбачених ч.5 ст.194 КПК України обов`язків не є такими, що надмірно або негативно впливають на життєвий уклад підозрюваного ОСОБА_4 , а продовжуючи строк дії цього запобіжного заходу та покладених на підозрюваного обов`язків, виходить із того, що таке продовження має найменший вплив на реалізацію прав і свобод людини, не становить порушення прав людини, а отже таке втручання є розумним і співмірним для цілей цього кримінального провадження.
При цьому при вирішенні питання щодо строку дії запобіжного заходу, який слід продовжити щодо підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує те, що постановою першого заступника керівника Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_10 від 23 лютого 2022 року, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000302 продовжено до 3 місяців.
У зв`язку з наведеним, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для продовження щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у період доби з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. та строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в межах строку досудового розслідування.
За наведеного клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.131, 132, 177, 178, 181, 193, 194, 199, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту та строку дії покладених обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України задовольнити.

Продовжити підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000302 від 25.11.2021 року, тобто до 28 березня 2022 року, із забороною залишати житло за місцем проживання за адресою АДРЕСА_1 , в період доби з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв.

На цей же строк продовжити строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з свідками ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України, у разі наявності таких.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1