ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2208/21 Справа № 190/568/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання щодо ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2021 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України було відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що засуджений має нестабільну поведінку під час відбуття всього періоду покарання, і хоча існують в його поведінці і позитивні зміни, однак це в повній мірі не дає підстави вважати, що він своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Засуджений хоч і має чотири заохочення, однак також за період відбування покарання в установі два рази піддавався стягненням.

Засуджений ОСОБА_7 не погодився з рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2021 року та звільнити його умовно достроково від відбування призначеного покарання.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.
Зазначає, що має ще одне додаткове заохочення, а також просить врахувати той факт, що до закінчення відбування покарання йому залишилось 5 місяців.
Просить врахувати думку представника виправної колонії, який підтвердив виправлення засудженого ОСОБА_7 та не заперечував проти його звільнення.
Звертає увагу на те, що має позитивну характеристику, постійне місце роботи, має ввічливі стосунки з представниками установи, порядок режиму установи не порушує.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а скаргу без задоволення.
В судових дебатах сторони підтримали такі ж позиції.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Дослідивши надані матеріали, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи апелянта про наявність підстав для застосування в данному випадку умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, апеляційний суд вважає безпідставними.
Згідно з матеріалами провадження та технічної фіксації судового розгляду, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженого, дослідив необхідні матеріали провадження і прийшов до обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений умовно-достроково.
Зі змісту частини другої статті 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Таким чином, з вищенаведеної статті вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь час відбування покарання, а також досягнення цілей покарання.
Як слідує із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
З матеріалів провадження видно, що вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.11.2017 року ОСОБА_7 засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі.
Вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.03.2018 року вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.11.2017 року скасовано в частині призначеного покарання, та призначено покарання у виді 4 років 7 місяців позбавлення волі.
Згідно характеристики засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання, працевлаштований до бригади по переробці вторинної сировини, до роботи ставиться добре. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, вимоги персоналу установи виконує в повному обсязі.
Згідно довідки про заохочення та стягнення від 20.05.2021 року засуджений ОСОБА_7 має чотири заохочення та два стягнення, які погашені в установленому законом порядку.
При цьому засуджений неодноразово судимий, звільнявся умовно-достроково, а саме 22.12.2015 року на підставі постанови Самарського районного суду м.Дніпропетровська на не відбутий термін 1 рік 30 днів; також, до засудженого застосовувалось звільнення від відбуття покарання з іспитовим строком, але в подальшому через вчинення нових кримінальних правопорушень судом приймалося рішення про призначення реальної міри покарання з приєднанням невідбутих покарань за попереднім вироком.
Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Таким чином, відсутні фактичні обставини, які б свідчили, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а доводи апелянта про те, що він досяг прогресу у напрямку виправлення та зазнав змін, спростовуються вищевикладеним.
Враховуючи вищенаведене апеляційний суд доходить висновку, що твердження апелянта про те, що він довів своє виправлення і готовий до правослухняної поведінки без відбування покарання є голослівними, оскільки матеріали провадження свідчать про недосягнення такої мети покарання як виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Оскільки умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, апеляційний суд дійшов висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку є передчасним.
З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про те, що факт, того, що ОСОБА_7 виконує свої прямі обов`язки та претензій з боку працівників установи до нього немає, свідчить лише про те, що останній виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком всіх засуджених, а умовно дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині, і з огляду на це такі дії засудженого не можна розцінювати як сумлінну поведінку та належне ставлення до праці, а отже суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_7 своїм відношенням до праці та поведінкою ще не довів своє виправлення та перевиховання і обґрунтовано відмовив у задоволенні подання установи, оскільки в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, а тому доводи апелянта про наявність підстав для його умовно-дострокового звільнення необґрунтовані, у зв`язку з чим ухвала суду є законною та обґрунтованою, а підстав для зміни чи скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.
До того ж, під час апеляційного розгляду було встановлено, що строк призначеного засудженому ОСОБА_7 покарання закінчився 15.11.2021 року, а тому останній звільнився з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання умовно-достроково і вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, підстав для її зміни чи скасування апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4