УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.09.2021 року лідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого слідчого відділу Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000825 від 22.05.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч.2 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
У провадженні слідчого відділу Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000825 від 22.05.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.190 ч.2 КК України,
В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що 20.05.2021 до Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області надійшло звернення ОСОБА_5 , про те, що в період часу з 12.02.2021 по 25.02.2021 особа ОСОБА_6 знаходячись за адресою: м.Одеса, вул. Толбухіна, 124, під приводом надання посередницьких послуг з підготовки та подання документів до МОЗ України, шахрайським шляхом заволоділа майном останньої, а саме грошовими коштами у сумі 5 тисяч доларів США та 18 500 гривень.
З обставин викладених у клопотанні вбачається, що з допиту потерпілого ОСОБА_7 встановлено, що в період часу з липня 2018 року по березень 2019 ОСОБА_6 , шахрайським шляхом під приводом допомоги в цивільних справах заволоділа її майном, а саме грошовими коштами у сумі 19 тисяч доларів США и 25 тисяч 500 гривен.
08.09.2021 потерпілою ОСОБА_8 надані розписки ОСОБА_6 від 09.06.2021 та 22.05.2021 про отримання грошових коштів.
08.09.2021 потерпілою ОСОБА_9 надана розписка ОСОБА_6 від 09.06.2021 про отримання грошових коштів.
08.09.2021 потерпілою ОСОБА_5 надана розписка ОСОБА_6 від 09.06.2021 про отримання грошових коштів.
В ході проведення 08.09.2021 огляду вищевказаних розписок ОСОБА_6 встановлено, що вищезазначені документи мають доказове значення та можуть бути використанні як доказ у кримінальному провадженні.
08.09.2021 розписки ОСОБА_6 від 09.06.2021 та 22.05.2021 про отримання грошових коштів від ОСОБА_8 , розписка ОСОБА_6 від 09.06.2021 про отримання грошових коштів від ОСОБА_9 , розписка ОСОБА_6 від 09.06.2021 про отримання грошових коштів від ОСОБА_5 визнані речовими доказами в рамках кримінального провадження.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України: «У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу», а саме вищезазначені розписки ОСОБА_6 від 09.06.2021 та 22.05.2021 про отримання грошових коштів від ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 є речовим доказом у кримінальному провадженню, в зв`язку з тим, що містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Підставою тимчасового вилучення майна згідно п.1 ч. 2 ст. 167 КПК України, є те, що вищезазначені розписки ОСОБА_6 від 09.06.2021 та 22.05.2021 про отримання грошових коштів від ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Підставами арешту майна розписки ОСОБА_6 від 09.06.2021 та 22.05.2021 про отримання грошових коштів від ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 відповідно до ч.1 ст.170 КПК України є наявність розумних підозр, які свідчать про те що вказані документі являються доказами у вказаному кримінальному провадженні.
Завданням арешту майна - розписки ОСОБА_6 від 09.06.2021 та 22.05.2021 про отримання грошових коштів від ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 є запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Метою накладення арешту згідно п.1, п.11 ч.2 ст.170 КПК України, на вищевказані предмети та речі, є збереження речових доказів якими є розписки ОСОБА_6 від 09.06.2021 та 22.05.2021 про отримання грошових коштів від ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , які мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, проведення почеркознавчих експертиз, та їх арешт потрібен для позбавлення власників можливості псування, втрати, знищення, перетворення, пересування, передачі, що в свою чергу в подальшому унеможливить прийняття законного та об`єктивного рішення.
Від прокурора надійшла заява про розгляд вказаного клопотання за її відсутності.
Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, враховуючи положення ч. 1 ст. 172, ч. 4 ст. 107 КПК України, слідчий суддя вважає можливим провести розгляд клопотання за відсутності сторін та приходить до наступного переконання.

Ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.
Ч. 2 ст. 170 КПК України - арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Ч. 3 ст. 170 КПК України - у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, що підтверджується долученими до даного клопотання матеріалами в сукупності.
Як вбачається з матеріалів клопотання, 08.09.2021 потерпілою ОСОБА_8 надані розписки ОСОБА_6 від 09.06.2021 та 22.05.2021 про отримання грошових коштів. 08.09.2021 потерпілою ОСОБА_9 надана розписка ОСОБА_6 від 09.06.2021 про отримання грошових коштів. 08.09.2021 потерпілою ОСОБА_5 надана розписка ОСОБА_6 від 09.06.2021 про отримання грошових коштів.
Слідчий суддя зазначає, що вищезазначені розписки ОСОБА_6 від 09.06.2021 та 22.05.2021 про отримання грошових коштів від ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 є речовим доказом у кримінальному провадженню, в зв`язку з тим, що містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Вищезазначене також підтверджується постановою слідчого від 08.09.2021 року про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно може бути використане в якості речових доказів в рамках даного кримінального провадження.
При цьому, оскільки майно може містити відповідну доказову інформацію в рамках даного кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого знищення та зміни, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту майна на майно.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.
На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення ряду слідчих дій, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому клопотання сторони обвинувачення підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого слідчого відділу Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000825 від 22.05.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч.2 КК України задовольнити.
Накласти арешт на розписки ОСОБА_6 від 09.06.2021 та 22.05.2021 про отримання грошових коштів від ОСОБА_8 , розписку ОСОБА_6 від 09.06.2021 про отримання грошових коштів від ОСОБА_9 , розписку ОСОБА_6 від 09.06.2021 про отримання грошових коштів від ОСОБА_5 , що були надані старшому слідчому СВ Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області майор поліції ОСОБА_3 заявами ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 від 08.09.2021.
Виконання ухвали покласти на старшого слідчого слідчого відділу Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1