Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/557/21
номер провадження 1-кп/368/159/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.12.2021 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2 та ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області кримінальне провадження № 0000021 від 26.05.2021 р. щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кузьминці Барського району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, неодруженого, не працюючого, раніше судимого:
?26.11.2019 р. Кагарлицьким районним судом Київської області за ч. 3 ст. 136 КК України до 5 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- сторони обвинувачення прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_5
- сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 15.05.2021, проходячи повз огороджену територію домоволодіння, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_7 , в нічний час доби з 22.00 год. по 23.00 год., маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом та метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, передбачаючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, відсунувши засувку відчинив хвіртку та зайшов на територію вказаного домоволодіння, де виявив та взяв поблизу підсобного приміщення належний ОСОБА_7 велосипед марки «Аrdis», чорного кольору.
Після чого, ОСОБА_4 з місця злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Тим самим, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_7 згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2043 від 28.05.2021 матеріальну шкоду в суму 2533,33 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України визнав та пояснив, що він, перебуваючи в с. Антонівка вирішив вчинити крадіжку. Відсунувши засувку, відчинив хвіртку та зайшов на територію домоволодіння, де виявив та взяв поблизу підсобного велосипед марки «Аrdis», чорного кольору. Пізніше дізнався, що він належить ОСОБА_7 . Щиро кається та просить суворо не карати.

Винність обвинуваченого ОСОБА_4 доводиться письмовими доказами по справі, зокрема:
?витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно якого до відділення поліції № 1 (Кагарлик) Обухівського РУП звернувся ОСОБА_7 із заявою про те, що в ніч з 15.05.2021 р. по 16.05.2021 невідома особа шляхом вільного доступу викрала велосипед Ардіс за адресою: АДРЕСА_2 ;
?заявою ОСОБА_7 , який дозволив працівникам поліції пройти на територію його домоволодіння та провести огляд без ухвали слідчого судді;
?протоколом огляду місця події від 29.05.2021 р. та ілюстративною таблицею до протоколу ОМП та СD-R диск з фотознімками слідчої дії, який було проведено за участю потерпілого ОСОБА_7 та двох понятих, згідно якого місцем події являється територія домоволодіння розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Від вулиці домоволодіння огороджене дерев`яним парканом, який обладнаний металевими воротами та металевою хвірткою синього кольору. Хвіртка і ворота з середини двору обладнані засувами. Праворуч у дворі розташований цегляний житловий будинок. Ліворуч-цегляний сарай, за яким розташовано металевий гараж червоного кольору. Потерпілий ОСОБА_7 місце біля сараю, де знаходився перед викраденням його велосипед «Аrdis». Двір біля будинку з усіх сторін огороджений парканом. З тильної сторони двору мається дерев`яний паркан за який мається сад. Паркан обладнаний дерев`яною хвірткою, яка зачиняється металевим засовом без замка, який легко можна відчинити із зовнішньої сторони і пройти у двір. Сад який знаходиться за вказаним парканом також огороджений по бокам із тильної сторони парканом із металевої сітки різних типів. Паркан з тильної сторони саду має металеву хвіртку, яка веде далі на город. Зазначена хвіртка обладнана металевим засовом без замка, який легко можна відчинити із зовнішньої сторони і пройти в сад. Вище вказаний город не огороджений, на город з усіх сторін окрім саду мається вільний доступ;
?державним актом на право власності на землю від 27.11.2003 р. вбачається, що ОСОБА_7 є власником земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_2 , площею 0,556 га;
?договором дарування від 30.09.1994 р., згідно якого ОСОБА_7 отримав у подарунок жилий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_3 ;
?рішенням Леонівської сільської ради Кагарлицького району Київської області № 5-3 від 21.05.2018 р. «Про зміну до поштової адреси», згідно якого вирішено внести зміни до адреси домоволодіння ОСОБА_7 , що знаходиться в АДРЕСА_3 , яке складається з житлового будинку з надвірними спорудами, а саме змінити поштову адресу з номера «237» на номер «327»;
?заявою ОСОБА_8 , який добровільно віддав працівникам поліції велосипед марки «Ардіс»;
?протоколом отримання і огляд речей (предметів, документів) від 27.05.2021 р., ілюстративною таблицею до протоколу отримання і огляду та СD-R диск з фотознімками слідчої дії проведення і огляду речей, який було проведено за участю особи, яка видає речі: ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_7 та було встановлено, що учасники слідчої дії зібрались біля адміністративної будівлі колишньої сільської ради в с. Леонівка, розташована за адресою: вул. Центральна, 1 с. Леонівка Обухівського району Київської області. Присутній ОСОБА_9 добровільно видав органу дізнання гірський велосипед «Аrdis», якого йому віддав ОСОБА_10 . Присутній потерпілий ОСОБА_7 підтвердив, що цей велосипед належить йому і був викрадений в ніч з 15 на 16.05.2021 з території його домоволодіння в АДРЕСА_2 . Також ОСОБА_7 звернув увагу, що рама велосипеда кустарно фарбована червоною фарбою і вказав на ділянки рами, де залишилось видно рідну чорну заводську фарбу. Велосипед на момент огляду знаходиться у справному стані, всі деталі наявні. Так, велосипед має раму, вилку, два колеса, кермо, сідло, гальма, педалі, ланцюг, систему зірок та інші дрібніші частини, такі як задній амортизатор, щітки чорного кольору над колесами, гальмівні ручки на кермі, обидві рукоятки для рук на кермі, перемикачі швидкості та інші. На диску системи зірок мається напис «SHIVANO». На ободах коліс стилізовані написи жовтого кольору. Рама кустарним способом фарбована червоною фарбою, у нижніх частинах рами залишилось видно чорну фарбу;
?розпискою ОСОБА_7 підтвердив про отримання від дізнавача на зберігання належний йому велосипед «Аrdis», який було викрадено із його домоволодіння;
?постановою про визнання вилученого майна речовими доказами та передачу його на зберігання від 27.05.2021 р., згідно якої виданий 27.05.2021 ОСОБА_8 та оглянутий дізнавачем велосипед «Аrdis», що належить ОСОБА_7 , визнано речовим доказом та передано на відповідальне зберігання ОСОБА_7 ;
?висновком експерта судово-товарознавчої експертизи від 27.05.2021 р., згідно якого ринкова вартість, станом на момент крадіжки, тобто станом на 15.05.2021, бувшого у використанні велосипеду марки «Аrdis» складає 2533,33 грн.;
?заявою ОСОБА_4 від 22.06.2021 р., якою він не заперечує проти проведення з ним слідчого експерименту;
?заявою ОСОБА_7 , який дозволяє працівникам поліції провести слідчий експеримент із ОСОБА_4 ;
?протоколом проведення слідчого експерименту від 22.06.2021 р. та оптичний СD-R-диск з відеозаписом слідчого експерименту, який було проведено за участю понятих та підозрюваного ОСОБА_4 , під час якого ОСОБА_4 розповів та показав яким чином вчинив крадіжку велосипеда марки «Аrdis», що належить ОСОБА_7 ;
?протоколом огляду речей (диска) від 22.06.2021 р., місцем проведення огляду являється ВП №1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області, кабінет № 9, яке знаходиться за адресою: вул. Я. Мудрого, 13, м. Кагарлик, Київська область. Об`єктом огляду являється відеокамера марки «SAMSUNG HMX 90», флеш карта Kingston tehnology, на якому є протокол слідчого експерименту, що проводився на території домоволодіння АДРЕСА_2 , який був зафіксований в період часу з 11 год. 51 хв. по 11 год. 54 хв. 22.06.2021.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Щодо міри покарання покладається на погляд суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КПК України (оцінка доказів), суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 94 КПК України).
Даючи оцінку наданих стороною обвинувачення доказам, суд враховує, що вони отриманні у передбачений КПК України спосіб, істотного порушення прав і свобод людини, гарантованих Конституцією України та законами України, під час отримання таких доказів допущено не було, тому суд визнає, що вони є належними та допустимими.
Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом; сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 23 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Згідно ч. 2 ст. 23 КПК України, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
У ст.129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплено, зокрема, такі, як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення обвинуваченому права на захист.
Аналізуючи зазначені норми, суд приходить до беззаперечного висновку, що прокурор під час судового розгляду надає суду ті докази, які вважає необхідними для доведеності або спростування тієї чи іншої обставини, при цьому суд позбавлений можливості витребовувати у прокурора будь-які документи, оскільки в цьому разі буде порушено принцип змагальності сторін у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню;процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Доказ визнається допустимим, відповідно до ст. 86 КПК України якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом; недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Зокрема, у вирішенні питання про справедливий судовий розгляд, ЄСПЛ застосовує концепцію «плодів отруєного дерева», тобто оцінку допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно. Тим не менше ЄСПЛ виходить з того, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку, суд повинен в подібному випадку вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому. Тобто, якщо процес по даній справі в цілому і загалом справедливий, то і отримані у незаконний спосіб докази можуть бути прийнятними, прикладом чого є Постанова ЄСПЛ у справі «Хан проти Сполученого Королівства».
Суд вважає, що висновок експерта судово-товарознавчої експертизи № 2043 від 28.05.2021 р. є належним та допустимим доказом, так як його провів експерт, який має відповідну освіту, підтверджену на час проведення експертизи кваліфікацію експерта, попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта, також в ній міститься перелік об`єктів, наданих на дослідження та список літератури.

Письмові докази по справі, а саме: висновок експерта № 2043 від 28.05.2021 р., протокол огляду місця події від 29.05.2021 р., протокол отримання та огляду речей від 27.05.2021 р., слідчий експеримент з обвинуваченим ОСОБА_4 , зібрані відповідно до вимог кримінально процесуального закону, є допустимими та належними, та такими, що в сукупності з показами обвинуваченого свідчать про неможливість формування штучних доказів, однобічність проведення досудового розслідування та безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ судами, як і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, застосовується як джерело права, а саме у рішенні «Коробов проти України», вказано, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає, що факт вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 знайшли своє підтвердження в суді.
Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаного з проникненням у сховище.
Таким чином, суд дійшов до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується, обвинувачений винний та підлягає покаранню.

Обставини, які характеризують особу обвинуваченого.

Згідно вимоги про судимість № 1783/109/1603/02-21 від 27.05.2021 р. станом на 29.05.2021 року ОСОБА_4 є особою раніше судимою, а саме:
?26.11.2019 р. Кагарлицьким районним судом Київської області за ч. 3 ст. 136 КК України до 5 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки.

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства Обухівської міської ради «Обухівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» обвинувачений ОСОБА_4 за наркологічною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - нарколога не перебуває.
Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства Обухівської міської ради «Обухівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» обвинувачений ОСОБА_4 за психіатричною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - психіатра не перебуває.

Листом виконавчий комітет Обухівської міської ради Київської області повідомив, що характеризуючі дані на гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у виконавчому комітеті відсутні.

Згідно характеристики, виданої старостою сіл Леонівки та Антонівки на ОСОБА_4 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя села Антонівка Обухівського району Київської області вбачається, що ОСОБА_4 проживає в селі Антонівка в будинку покійного далекого родича. Відомості про місце роботи відсутні. За час проживання гр.. ОСОБА_4 проявив себе з негативної сторони. Не одноразово надходили скарги сусідів та жителів села на агресивну поведінку.

Згідно листа начальника Обухівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 26.11.2019 року Кагарлицьким районним судом Київської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст.136 КК України до покарання у виді обмеження волі строком 5 років, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. За невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, встановлених КВК України, Законом України "Про пробацію", а також покладених на нього судом на підставі ст.76 КК України, 01.04.2021 року до Обухівського районного суду Київської області направлено клопотання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ч.2 ст.78 КК України, ч.2 ст.166 КВК України, п.8 ч.1 ст.537, п.3 ч.2 ст.539 Кримінального процесуального кодексу України, п.2 глави 3 розділу IX, п.3 глави 3 розділу IX «Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі», затверджених наказом Міністерства юстиції України №272/5 від 29.01.2019 року, відповідно до п.12 «Переліку заходів щодо реалізації пробаційних програм», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 926/5 від 28.03.2018 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування покарання, призначеного 26.11.2019 року Кагарлицьким районним судом Київської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст.136 КК України у виді обмеження волі строком на 5 років. 30.04.2021 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області в задоволенні клопотання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_4 відмовлено. Перебуває на обліку Обухівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області з 19 жовтня 2020 року по даний час.

Обгрунтування судом призначення обвинуваченому ОСОБА_4 міри та виду покарання.

Так, санкція ч. 3 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Згідно ч. 5 ст. 12 КК України - тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахуванні ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України (в редакції 2001 року), суд відносить щире каяття та усунення завданих збитків потерпілому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України (в редакції 2001 року), суд не вбачає.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже, ці дані підлягають обов`язковому врахуванню.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання:
1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;
2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;
3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Однак, призначаючи покарання, суд також враховує і принцип гуманізації відповідальності при призначенні покарання, який повинен бути застосований виходячи із засад визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

Згідно досудової доповіді стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , орган пробації вважає, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити достатньо високу небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб). На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних
правопорушень.
Судом при призначенні покарання ОСОБА_4 враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, а саме: те, що він неодружений, не працює, який характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутність обставин, що обтяжують покарання, при цьому судом враховано конкретні обставини кримінального правопорушення, і при цьому усунення потерпілому заподіяної шкоди.
Згідно з ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими у статтях 71, 72 цього Кодексу.
При цьому відповідно до вимог ст. 71 КК України суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком з тим, щоб остаточне покарання за сукупністю вироків мало бути більшим як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Оскільки ОСОБА_4 , якого було звільнено від відбування покарання з випробуванням по вироку Кагарлицького районного суду Київської області від 26.11.2019 р., вчинив злочин протягом іспитового строку, що свідчить про його подальшу суспільну небезпечність у зв`язку з відсутністю у нього критичної оцінки своїх протиправних дій та стійке небажання стати на шлях виправлення та відповідно до вимог ст.71 КК України та з урахуванням правил складання покарань, визначених ст.72 КК України, при призначенні покарання за сукупністю вироків до покарання, призначеного за новим вироком, належить частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Підстав для застосування відносно ОСОБА_11 положень ст.ст. 69, 75 КК України, судом не вбачається.
Дане ж покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Тобто, як наслідок, формальні моменти не можуть бути вирішальними, головною є можливість у кожній конкретній справі оцінити основному мету застосування певного заходу та характер впливу на цих осіб, які можуть істотно відрізнятися, навіть, за зовнішньої подібності відповідних примусових заходів, бо суд стоїть на тій позиції, що незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства, що, у цій ситуації, при застосуванні саме такого покарання є можливим.
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою з винного адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.
Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15рп/2004 у справі № 1-33/2004.
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948), ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи.»
Саме таке покарання забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України, відповідатиме вимогам справедливості щодо застосування покарання та відображатиме співмірність злочину і кари, і тільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, забезпечення зміцнення законності, сприяння запобігання кримінальним правопорушенням, виховання у дусі точного та неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, свобод, честі й гідності інших громадян, а також відповідальності перед суспільством.
Запобіжні заходи ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обиралися.
Цивільного позову по справі не заявлено
Судові витрати по справі відсутні.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком три роки.
На підставі ч.1 ст. 71 КПК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 26.11.2019, визначивши ОСОБА_4 , з урахуванням положень ст. 72 КПК України, остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 в рамках цього кримінального провадження не обирався.
Початок строку відбуття покарання рахувати з часу звернення вироку до виконання.
Цивільного позову по справі не заявлено.
Судові витрати по справі відсутні.
Речові докази по кримінальному провадженню: СDR-диск з фотознімками слідчої дії проведення огляду місця події, який долучений до матеріалів кримінального провадження після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах кримінального провадження; СDR-диск з фотознімками слідчої дії проведення отримання і огляду речей;велосипед марки «Аrdis», який передано на зберігання ОСОБА_7 , після набрання вироком законної сили, - залишити ОСОБА_7 ; СDR-диск з відеозаписом слідчої дії експерименту за участю ОСОБА_4 від 22.06.2021 р., який долучений до матеріалів кримінального провадження після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1