Справа № 305/1684/19
Номер провадження 1-кп/305/120/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2021. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

потерпілої ОСОБА_11

представника потерпілого ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке 20.06.2019 внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування №0000527 про обвинувачення

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лазещина Рахівського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, працюючого водієм ФОП « ОСОБА_13 », на утриманні має одну малолітню дитину, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_9 , 27 березня 2019 року, близько 03 години 30 хвилин, керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Mercedes-Benz-Daimler», моделі «Sprinter-Chrysler 903» білого кольору, із державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , рухаючись на відрізку дороги, що в урочищі «Кевелів» смт. Ясіня Рахівського району Закарпатської області, у напрямку із смт. Ясіня до с. Кваси, легковажно розраховуючи на свої водійські навички та вміння керувати транспортним засобом, не врахував дорожню обстановку, яка склалася, чим порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме: п.10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; п.12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; п.1.10 «безпечна швидкість швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах».

У порушення зазначених вимог Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_9 , при керуванні транспортним засобом, маючи пасажира ОСОБА_11 , а також маючи можливість оцінити дорожні умови і дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху, що призвело до втрати керування вказаним транспортним засобом та виїзду його за межі проїзної частини дороги в кювет, внаслідок чого пасажир ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді компресійного перелому тіла L5, переломів поперечних відростків L2, L3, L4, які згідно висновку судово-медичної експертизи №73 від 09.08.2019 не являли небезпеку для життя у момент спричинення і згідно п.2.2.2. Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995 відносяться до групи тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Згідно висновку комплексної авто технічної експертизи №9973 від 22.07.2019, з технічної точки зору, причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди стали дії водія ОСОБА_9 .

З огляду на викладене, отримання потерпілою ОСОБА_11 тілесних ушкоджень знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із діями водія ОСОБА_9 та з порушенням останнім вимог Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину свою визнав повністю та показав суду. У той день, вдосвіта, був приморозок і внаслідок чого автобус знесло на повороті у кювет. На той час у салоні було 8-9 осіб. Після того як автобус знесло у кювет, подзвонили у поліцію та швидку. У вчиненому щиро розкаюється, просить сурово його не карати. При призначенні покарання просив врахувати, що у нього на утриманні є одна малолітня дитина та дружина-інвалід. Таким чином він є єдиною особою, яка утримує сім`ю.
Потерпіла ОСОБА_11 у судовому засіданні зазначила, що у той день вона сіла в автобус «Ясіня-Ужгород» під керуванням обвинуваченого. Через деякий час автобус занесло і її кинуло на сходи автобусу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала травму хребта. На даний час є особою з інвалідністю 111 групи. Зазначила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Просила сурово не карати обвинуваченого та не позбавляти його водійського посвідчення.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_9 визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого діяння, він та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд кримінального провадження щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.
Окрім наведеного, за ініціативою сторін кримінального провадження в судовому засіданні досліджено письмові докази, які характеризують особистість обвинуваченого ОСОБА_9 .

Згідно вимоги про судимість від 15.07.2019 ОСОБА_9 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Згідно довідки про склад сім`ї, виданої Чорнотисянською сільською радою 17.07.2019 за №1633 сім`я ОСОБА_9 складається з наступних осіб: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (дружина), ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (сини).

Згідно довідок, виданих КНП «Рахівська районна лікарня» Рахівської районної ради ОСОБА_9 на обліках при психіатричному, фтизіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває.

З копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно характеристики, виданої Чорнотисянською сільською радою, ОСОБА_9 є постійним жителем села Чорна Тиса. Одружений, дружина ОСОБА_14 , 1977 року народження, разом виховують троє дітей. ОСОБА_9 працює водієм. За час поживання в селі з боку односельчан скарг не поступало. Дисциплінований, цілеспрямований, наполегливий, за характером спокійний, врівноважений, приймає активну участь у всіх заходах, які проводяться у селі. Виконком сільської ради характеризує ОСОБА_9 з позитивної сторони.

З довідки Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 19.01.2021 №103 вбачається, що ОСОБА_14 , яка є дружиною обвинуваченого, перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію інвалідності (ІІ група) згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З огляду на викладене, суд вважає показання обвинуваченого та потерпілої правдивими і кладе їх в основу вироку, оскільки вони надані добровільно, є послідовними і не суперечать, обставинам, зазначеним у обвинувальному акті.

Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження прийшов до висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 за обставин, зазначених органом досудового розслідування в обвинувальному акті.

Дії ОСОБА_9 судом кваліфікуються за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ст.ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, дослідивши матеріали справи, суд на підставі вимог ст.66 КК України, визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення .

Обставин, які у відповідності до вимог ст.67 КК України, обтяжували б покарання обвинуваченому ОСОБА_9 судом не встановлено.

Дослідженням наданих прокурором доказів, які характеризують особистість обвинуваченого ОСОБА_9 судом встановлено наступне.

ОСОБА_9 на диспансерних обліках Рахівської районної лікарні не перебуває, позитивно характеризується за місцем свого проживання, проживає разом із своєю сім`єю, має на утриманні малолітню дитину та дружину, яка є особою з інвалідністю та перебуває на його утриманні і потребує постійного лікування, згідно вимоги про судимість раніше не притягувався до кримінальної відповідальності. З досудової доповіді слідує, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_9 оцінюється як низький, так само як і ризик небезпеки для суспільства та окремих громадян. На думку органу пробації виправлення ОСОБА_9 можливе без ізоляції від суспільства. При цьому, ОСОБА_9 участі у складенні досудової доповіді не приймав, отже така складалася лише на підставі інформації, що надана уповноваженими особами.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд виходить із наступного.
Санкцією ч.1 ст.286 КК України на день розгляду кримінального провадження передбачені наступні види покарання: штраф від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, виправні роботи на строк до двох років, арештом на строк до шести місяців, обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Разом з тим, санкція частини 1 ст.286 КК України станом на день вчинення кримінального правопорушення (27.03.2019) передбачала наступні покарання: штраф від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, виправні роботи на строк до двох років, арешт на строк до шести місяців, обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Відповідно до ч.2 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

З огляду на викладене, суд застосовує положення ч.1 ст.286 КК України в редакції, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення, оскільки він пом`якшує становище обвинуваченого ОСОБА_9 .

Вирішуючи питання щодо доцільності застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами суд виходить з наступного.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» регламентовано, що у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст.286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Судом встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди обвинувачений ОСОБА_9 у стані алкогольного сп`яніння не перебував, потерпіла, просила суворо не карати обвинуваченого та не позбавляти його водійського посвідчення. Суд також враховує те, що обвинувачений ОСОБА_9 працює водієм у ФОП « ОСОБА_13 », що є єдиним видом його заробітку. Окрім цього, необхідно врахувати стан здоров`я дружини обвинуваченого, яка є особою з інвалідністю та перебуває на його утриманні і потребує постійного лікування, спостереження і надання, при потребі, медичної допомоги та транспортування до медичного закладу.

У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе не застосовувати до обвинуваченого додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки в протилежному випадку обвинувачений буде позбавлений можливості забезпечувати свою сім`ю, що, на переконання суду є неприпустимим, так як становитиме «особистий надмірний тягар для особи».
Таким чином, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд враховує ступінь тяжкості та наслідки вчиненого ним діяння, дані, що характеризують його особу, ставлення до вчиненого та бере до уваги, що кримінальне правопорушення за ч.1 ст.286 КК України відноситься до нетяжких злочинів, ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності притягується вперше, має постійне місце роботи, реєстрації та проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працює водієм, щире каяття, тому, з урахуванням встановлених судом обставин справи, ставлення обвинуваченого до вчиненого, вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст.286 КК України у вигляді штрафу, відповідно до кримінального закону, який діяв на момент вчинення кримінального правопорушення, без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Саме таке покарання, на переконання суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та недопущення вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Запобіжний захід, в межах цього кримінального провадження не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 369, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_18 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (в редакції Закону № 586-VI від 24.09.2008) і призначити йому покарання у виді 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Речові докази: транспортний засіб марки «Mercedes-Benz-Daimler» моделі «Sprinter-Chrysler 903», білого кольору, із державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , який переданий під зберігання ОСОБА_9 по вступу вироку в законну силу залишити там же.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Рахівський районний суд протягом 30 днів, з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча: ОСОБА_1