ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 11-cc/819/534/21 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ухвала слідчого судді Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

Секретарі ОСОБА_5

За участю прокурора ОСОБА_6

Підозрюваного ОСОБА_7 ,

Захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0000587 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 09 вересня 2021 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Інта АР Комі Росія, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеною ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання слідчого СВ Відділу поліції №1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області та відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування терміном до 29 жовтня 2021 року, включно. Визначено відносно підозрюваного заставу в розмірі 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 35 685,00 грн.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 09 вересня 2021 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що підставою для застосування запобіжного заходу стала та обставина, що ОСОБА_7 не з`явився в судове засідання 07.09.2021 року по кримінальному провадженню №0000554 за ч.2 ст.15 ч.1 ст.186 КК України та суд виніс ухвалу про привід. Проте вказане кримінальне провадження не має жодного відношення до кримінального провадження №0000587 за ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України та не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

ОСОБА_7 вину в інкримінованих злочинах визнає повністю, потерпілій повернуто викрадене майно. Відомості, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування та суду по кримінальному провадженню №0000587, відсутні.

Жодний ризик, передбачений ст.177 КПК України, слідчим та прокурором не доведений, оскільки ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання та реєстрації, визнає вину, прибував за кожним викликом слідчого, не має намірів впливати на свідків, потерпілого.

Відсутні докази, що підозрюваний переховувався від органів досудового розслідування та суду.

Законні підстави для тримання підозрюваного під вартою відсутні.

Вважає, що відносно підозрюваного можливе застосування більш м`якого виду запобіжного заходу не порушуючи норми КПК України, а розмір застави є непомірно великою сумою для ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю - доповідача, захисника, підозрюваного, прокурора, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Зі змісту ч.1 ст.183 КПК України слідує, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Як убачається з матеріалів провадження, задовольняючи клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України, одне з яких є нетяжким злочином, дані про особу підозрюваного та дійшов висновку про наявність існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний перебуваючи на волі, матиме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни їх показів, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку із чим є достатні підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів. При цьому твердження апеляційної скарги захисника про відсутність обставин, які виправдовують необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є непереконливими.

Як вбачається із матеріалів провадження, 31 серпня 2021 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України. (а.п.41-44).

Слідчий суддя на стадії досудового розслідування перевірив вагомість наявних доказів, які вказують на наявність підстав підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Так, обґрунтованість підозри підтверджується доданими до клопотання матеріалами справи, а саме даними, що містяться в протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 18.08.2021 року (а.п.8-9), протоколах допиту потерпілої, свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (а.п.17-18, 24-25, 29-30), протоколах огляду відеозаписів від 25.08.2021 року (а.п.21-23, 27-28. 32-33), протоколах проведення слідчих експериментів від 06.09.2021 року (а.п.56-70), постановах про визнання та приєднання в якості речових доказів від 25.08.2021 року, 28.08.2021 року (а.п.13-14, 19, 20, 26, 31), протоколах огляду предметів від 25.08.2021 року (а.п.15, 16), іншими матеріалами провадження.

З огляду на поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Колегія суддів відповідно до ст.178 КПК України також враховує тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України, за быльш тяжке з яких передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, відомості про особу підозрюваного, який раніше неодноразово судимий (а.п.35-38), у листопаді 2020 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за дрібне викрадення чужого майна (а.п.39), що свідчить про стійкість злочинної спрямованості дії підозрюваного, офіційно непрацевлаштований, постійного джерела доходу не має, суспільно корисною працею не зайнятий, має постійне місце проживання.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_7 являється обвинуваченим у кримінальному проваджені №0000554 за ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України (а.п.48-51), в рамках якого ухвалою слідчого судді від 20 серпня 2021 року відносно ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання (а.п.52-55). В судове засідання суду першої інстанції щодо розгляду обвинувального акту ОСОБА_7 не з`явився без поважної причини, у зв`язку з чим судом було постановлено ухвалу про привід останнього.

На думку колегії суддів, слідчий суддя обґрунтовано не взяв до уваги покази підозрюваного в судовому засіданні про те, що останній має цивільну дружину та одномісячну дитину, оскільки вказане жодним чином не підтверджено документально та зробив мотивований висновок про відсутність у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків.

Таким чином, враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, факт того, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності, являється обвинуваченим у іншому кримінальному провадженні, не має міцних соціальних зв`язків, які б були беззаперечним стримуючим фактором подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Вказані обставини, на думку колегії суддів, дають достатні підстави вважати, що у разі незастосування до підозрюваного запобіжного заходу, який зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, останній, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжити злочинну діяльність, що виправдовує необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що свідчить про неможливість запобігання наведеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, як про те вказує апелянт.

Доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність наявності існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, являються голослівними та спростовуються матеріалами провадження.

Що стосується посилання апеляційної скарги захисника про те, що підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 стала неявка останнього в судове засідання по кримінальному провадженню №0000554, яке не має жодного відношення до даного кримінального провадження позбавлені правових підстав та ґрунтуються на іншій, суб`єктивній, оцінці захисником обставин, встановлених судом. Так, вказана обставина характеризує в сукупності з іншими даними особу підозрюваного, а підставами для обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою стала обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, сукупність обставин, передбачених ст.178 КПК України.

Твердження апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, вину в інкримінованих злочинах визнає повністю, потерпілій повернуто викрадене майно, то колегія суддів хоча і враховує дані відомості, проте, з огляду на характер, вид та обставини вчинення злочинів, в яких підозрюється ОСОБА_7 , відомості про його особу, вказані обставини, не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які давали б можливість застосувати до останнього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Крім того, колегія суддів також вважає обґрунтованими висновки слідчого судді в частині визначення розміру застави.

Так, відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Виходячи зі змісту ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом і повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При цьому, ч.5 ст. 182 КПК України закріплені межі розміру застави залежно від ступеня тяжкості вчиненого особою злочину, зокрема розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, при визначенні підозрюваному розміру застави, слідчий суддя врахував обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , дані про його особу, матеріальне становище підозрюваного, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, і прийняв обґрунтоване рішення про те, що застава має бути визначена в середніх межах розміру застави, встановленого щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, а саме 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 35 685,00 грн.

Враховуючи перелічені вище обставини кримінального провадження, а також відомості про особу підозрюваного, колегія суддів погоджується із таким рішенням слідчого судді.

Підстав вважати вказаний розмір застави непомірно великим для підозрюваного, як про це зазначає захисник в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим степенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Таким чином, підстави для зменшення розміру застави, на думку колегії суддів відсутні.

Посилання апеляційної скарги захисника про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення вимог кримінального процесуального закону є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчим суддею дотримані як вимоги ст.ст.176, 177, 178, 183 КПК України, так й права осіб, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому дослідивши належним чином всі матеріали провадження та навівши в ухвалі достатні мотиви, у зв`язку із чим підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.2 ст.376, ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 09 вересня 2021 року відносно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4