Справа № 699/1095/21
Номер провадження 1-кс/699/55/21
УХВАЛА
щодо застосування запобіжного заходу
16.11.2021 м.Корсунь-Шевченківський

Слідчий суддя Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , старшого слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши в межах кримінального провадження № 0000051 клопотання старшого слідчого СВ Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

УСТАНОВИВ:
Старший слідчий СВ Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_7 , звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Клопотання подано у рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесеного 14.11.2021 до ЄРДР за № 0000051, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 будучи неодноразово судимий, останній раз 13.08.2014 Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 357, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 6 років, з конфіскацією майна, будучи притягнутий до кримінальної відповідальності за ст. 185 КК України, також 26.02.2020 до Корсунь-Шевченківського районного суду направлено обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000071 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, на шлях виправлення не став та знову вчинив кримінально каране діяння.

Так, він 14.11.2021 близько 14:55 год., повторно перебуваючи в приміщенні магазину «СМАК», власником якого є приватний підприємець ОСОБА_8 , що розташований по АДРЕСА_1 , умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті заволодіння чужим майном, а саме продуктами харчування, замовив у продавця магазину ОСОБА_9 продуктів на загальну суму 352,45 грн., які в подальшому склав до пакету та після відмови розрахуватися за товар виніс продукти з приміщення магазину.

Після цього місце вчинення злочину ОСОБА_5 покинув, завдавши ОСОБА_8 матеріальних збитків на загальну суму 352,45 грн.

Він же, ОСОБА_5 , 14.11.2021 близько 18:50 год., повторно, перебуваючи по вул. Садова, 1 в м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті заволодіння чужим майном, підбіг до гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 яка рухалася по вулиці, де шляхом ривка, відкрито заволодів сумкою, у якій знаходився мобільний телефон LG моделі D285, грошові кошти в сумі 332,00 грн, пенсійне посвідчення, а також пакетом з продуктами харчування.

Після цього місце вчинення злочину ОСОБА_5 покинув, завдавши ОСОБА_10 матеріальних збитків.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. У порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 було затримано 15.11.2021 о 12.00 год., а 16.11.2021 ЄрмаковуД.В. було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Органом досудового розслідування є Відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 повністю підтримали внесене клопотання про обрання запобіжного заходу і просили суд його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні.

Крім того, слідчий зазначив, що ОСОБА_5 останні два роки перебував під адміністративним наглядом, умови якого постійно порушував, що було зафіксовано в протоколах про адміністративне правопорушення, які направлялися на розгляд до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області, у провадженні цього ж суду перебуває об`єднане кримінальне провадження відносно вказаного підозрюваного, тому існують ризики для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Щодо можливості незаконного впливу підозрюваного на потерпілих чи свідків повідомив, що працівниками органу досудового розслідування на даний час допитано та зафіксовано покази всіх відомих їм свідків, однак не виключає можливості встановлення нових свідків.

Підозрюваний ОСОБА_5 просив у застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити. Свою позицію обґрунтовував тим, що ніколи не переховувався від органів слідства і суду. Повідомив, що дійсно 14.11.2021 близько15.00 год. замовив у продавця магазину «СМАК» продуктів на загальну суму близько 350,00 грн. та попросив продавця дати товар у борг. До цього такі покупки він здійснював неодноразово. За товари гроші повертав. У цей раз він також взяв продукти та залишив в залог свою банківську картку. Після цього ОСОБА_5 забрав товар та пішов. Зазначив, що умислу на здійснення грабежу у нього не було, і найближчим часом він збирався розрахуватися за вказаний товар. Визнав, що фактично взяв продукти безкоштовно.

При цьому ОСОБА_11 заперечив свою причетність до події відкритого заволодіння майном ОСОБА_10 . Свою позицію мотивував тим, що ввечері 14.12.2021 він купив у свого знайомого ОСОБА_12 за 200,00 грн. телефон LG моделі D285. Однак цей телефон ОСОБА_5 не підійшов, тому наступного дня він продав його ОСОБА_13 за 200,00 грн. ОСОБА_5 зазначив, що слідчий не перевірив його покази в частині купівлі телефона у ОСОБА_14 . Крім того, зазначав, що не здійснював грабіж ОСОБА_10 . У вказаний у підозрі час перебував в іншому районі міста. Опис одягу, зазначений ОСОБА_10 , не описує той одяг, який буд на ОСОБА_5 ввечері 14.11.2021.

Також ОСОБА_5 повідомив, що тривалий час проживає у цивільному шлюбі з жінкою. У місті Корсуні-Шевченківському проживає його мама та друзі. Якраз на території домоволодіння друзів ОСОБА_5 було затримано. Постійної роботи він не має, проте регулярно заробляє на підробітках.

Захисник адвокат ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні клопотання. Указував, що органи досудового розслідування можуть покласти на підозрюваного обов`язки, які будуть забезпечувати належну процесуальну поведінку останнього під час досудового розслідування.

Слідчий суддя, заслухавши прокурора та слідчого, з`ясувавши думки підозрюваного та захисника, дослідивши та перевіривши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Хайредінов проти України» ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин. Таким чином, тримання під вартою відповідно до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності.

Тобто, суд повинен розглядати питання, чи тримання особи під вартою є вкрай необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи, бути достатніми для досягнення цієї цілі.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо обґрунтованості підозри.

До клопотання для обґрунтування підозри про вчинення ОСОБА_5 вказаних кримінальних правопорушень в копіях додано:

- витяги з ЄРДР від 14.11.2021 по кримінальному провадженні №0000051 та №0000052;

- постанову про здійснення досудового розслідування слідчою групою від 14.11.2021;

- копію накладної від 14.11.2021;

- протокол огляду місця події від 14.11.2021, відповідно до якого проведено огляд місця вчинення кримінального правопорушення;

- протокол допиту потерпілої ОСОБА_8 від 15.11.2021;

- протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 15.11.2021;

- протокол впізнання ОСОБА_9 від 15.11.2021;

- довідку про звільнення ОСОБА_5 ;

- вимогу про судимість ОСОБА_5 ;

- постанову про перекваліфікацію кримінального правопорушення від 15.11.2021;

- протокол затримання ОСОБА_5 від 15.11.2021;

- постанову про здійснення досудового розслідування слідчою групою від 14.11.2021;

- протокол допиту потерпілої ОСОБА_10 від 14.11.2021;

- протокол огляду місця події від 14.11.2021, відповідно до якого проведено огляд місця вчинення кримінального правопорушення;

- доручення оперативному підрозділу на проведення слідчих (розшукових) дій від 14.11.2021;

- протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 15.11.2021;

- заява ОСОБА_13 про добровільну видачу телефона LG працівникам поліції;

- протокол огляду місця події від 15.11.2021, відповідно до якого проведено огляд та вилучення мобільного телефона;

- протокол огляду предмету (мобільного телефона) від 15.11.2021;

- протокол додаткового допиту потерпілої ОСОБА_10 від 15.11.2021;

- протокол впізнання ОСОБА_10 від 15.11.2021;

- постанову про перекваліфікацію кримінального правопорушення від 15.11.2021;

- протокол об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 16.11.2021.

З наданих документів вбачається. що відомості про заволодіння ОСОБА_5 товаром у магазині «Смак» 14.11.2021 внесено до ЄДРДР за № 0000051 з попередньою правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 186 КК України. Короткий виклад обставин у відповідному витязі з ЄРДР містить відомості, що саме ОСОБА_5 відкрито заволодів товаром, за який не розрахувався. З протоколів допиту власниці магазина ОСОБА_8 та продав чині ОСОБА_9 можна зробити висновок, що ОСОБА_15 вони знали. Так само вказані особи зазначали, що ОСОБА_5 залишив банківську картку. Ці обставини підтвердив і ОСОБА_5 , зазначивши, що свою банківську картк залишив у залог наи підтвердження ого, що пізніше за продукти розрахується. Указав, що у зазначеному магазині скуповується регулярно, досить часто бере продукти у борг, проте обов`язково розраховується. Разом з тим, ОСОБА_5 визнав, що дійсно взяв продукти без оплати їхньої вартості.

Постановою про перекваліфікацію кримінального правопорушення від 15.11.2021 змінено правову кваліфікацію у кримінальному провадженні № 0000051 з ч. 1 ст. 186 КК України на ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки досудовим розслідуванням встановлено, що до скоєння кримінального правопорушення причетний ОСОБА_5 , якого 21.02.2020 притягнуто до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 185 КК України.

З огляду на викладене суд звертає увагу, що стадія притягнення до кримінальної відповідальності починається з моменту повідомлення особі про підозру, проте притягнутою до такої відповідальності особа вважається з моменту набрання вироком законної сили. З вимоги про судимість вбачається, що до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області направлено три обвинувальних акта щодо ОСОБА_5 , один з яких саме за ч. 3 ст. 185 КК України. Проте, оскільки кримінальне провадження щодо обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України все ще перебуває на стадії судового розгляду у суді І інстанції, безпідставними є твердження органів досудового розслідування, що ОСОБА_5 був притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 185 КК України.

Відомості про відкрите заволодіння невідомою особою майном ОСОБА_10 14.11.2021 внесено до ЄДРДР за № 0000052 з попередньою правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

З протоколів допиту потерпілої ОСОБА_10 від 14.11.2021 вбачається, що вона бачила чоловіка середнього зросту, худорлявої чи середньої статури, одягненого в темну куртку, яка не була застебнута.

З протоколу додаткового допиту потерпілої ОСОБА_10 вбачається, що вона згадала та більш детально описала одяг особи, яка її пограбувала. Вже зазначила, що чоловік був худорлявої статури, середнього зросту, трохи вищий за потерпілу, лице худе. Указала, що зможе його впізнати за характерними рисами обличчя та за одягом. При цьому, потерпілою не зазначається. За якими саме характерними рисами обличчя вона може впізнати особу, яка заволоділа її майном у протоколі допиту не зазначено.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками вбачається, що ОСОБА_10 зможе впізнати особу за характерними рисами обличчя. При цьому не вказано за якими саме.

Залишається незрозумілим, чому впізнання було проведено саме за фотознімками, ураховуючи, що ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України через п`ять хвилин після проведення впізнання, що надавало можливість органам досудового розслідування провести впізнання за участю ОСОБА_5 , ураховуючи, що потерпіла ОСОБА_10 описувала статуру та одяг особи, яка її пограбувала. Також є незрозумілим принцип підбору фотознімків для проведення впізнання. На пояснення цього питання слідчий вказав, що проведення впізнання за фотознімками не заборонено чинним законодавством. Інших пояснень надано не було.

Крім того, ОСОБА_5 повідомив, що він вказував слідчому на особу, у якої купив телефон, проте органами досудового розслідування його покази перевірені не були, що не було спростовано останніми під час судового засідання.

Дослідивши зазначені докази, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором у суді доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 лише епізоду щодо заволодіння продуктами харчування у магазині «Смак».

Водночас, щодо відкритого заволодіння майном ОСОБА_10 , слідчий суддя враховує, що підозрюваний ОСОБА_16 категорично заперечує свою причетність до інкримінованих дій, при цьому вказує, що викрадений телефон він придбав у ОСОБА_17 , однак органами досудового розслідування не перевірена причетність вказаної особи до вчиненого кримінального правопорушення. Разом з тим, слідчий суддя критично оцінює протокол впізнання за фотознімками ОСОБА_10 від 15.11.2021, оскільки зі змісту протоколів не вбачається, що потерпіла бачила обличчя нападника.

Щодо наявності ризиків.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У клопотанні зазначено, що ймовірність можливого переховування підозрюваного обумовлюється тяжкістю вчиненого правопорушення та покарання, яке може бути застосоване, а саме застосування реальної міри покарання.

Так, в обґрунтування ризику можливості переховування від органу досудового розслідування чи суду, слідчий та прокурор фактично посилається лише на тяжкість вчиненого правопорушення та покарання. Між тим, вказані обставини суд не може оцінювати в якості ризику, бо ця обставина повинна бути оцінена судом відповідно до ст. 178 КПК України, тобто як додаткові відомості.

Крім того, як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_5 добре обізнаний, що стосовно нього Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області розглядається об`єднане кримінальне провадження за трьома кримінальними правопорушеннями, у тому числі за ч. 3 ст. 185 КК України. У судовому засіданні прокурор не навела випадків переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду.

Прокурор зазначила, що ОСОБА_5 не має зареєстрованого місця проживання, також у нього відсутній договір оренди житла за адресою АДРЕСА_2 , з огляду на що ОСОБА_5 може у будь-який момент змінити місце проживання.

Разом з тим, слідчий вказав, що стосовно ОСОБА_5 постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.11.2019 було встановлено адміністративний нагляд строком на два роки. За останній рік за фактом порушення правил адміністративного нагляду щодо ОСОБА_5 було складено 43 протоколи. Слідчий суддя звертає увагу, що до матеріалів клопотання не надано доказів на підтвердження вказаної інформації. Крім того, сам факт складання протоколів не свідчить про притягнення особи до відповідальності. Разом з тим, у судовому засіданні було з`ясовано, що під час перебування під адміністративним наглядом ОСОБА_5 обліковувався саме за адресою: АДРЕСА_2 . З огляду на це твердження прокурора про відсутність зв`язку ОСОБА_5 з житлом за вищевказаною адресою є безпідставними.

Тож на думку суду, обставини, які би свідчили про те, що підозрюваний може переховуватися від суду, чи принаймні має такі наміри, суду не надано. А отже судом не було встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У клопотанні зазначено про ризики незаконного впливу підозрюваного на потерпілих та свідків, проте не обґрунтовано їх наявність, оскільки всі встановлені слідством особи вже дали відповідні покази, а можливість появи нових свідків є лише припущенням, як і ризик впливу на останніх з боку підозрюваного. З огляду на викладене судом не встановлено наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, підставою для застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , відповідно до змісту клопотання, є попередні судимості останнього, а також наявність кримінальних проваджень відносно нього за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309 КК України, які перебувають на стадії судового розгляду. Аналогічні посилання, як на підставу застосування запобіжного заходу, наведено прокурором і слідчим у судовому засіданні.

З огляду на ці обставини слідчий суддя погоджується з висновками органу досудового слідства про наявність ризику того, що ОСОБА_5 може вчините інше кримінальне правопорушення, тобто ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Також суд ураховує вік підозрюваного, його сімейний, майновий стан, та доходить висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення. Наявність інших ризиків слідчим та прокурором не доведено.

Разом з тим, слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором не доведено та не надано доказів того, що недостатнім буде застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

За таких обставин вважаю, що підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання слід відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Крім цього, згідно з ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

З урахуванням наведеного, часткової доведеності прокурором та слідчим обставин, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, та не доведеності обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а також даних, що характеризують особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про застосування запобіжного заходу до підозрюваного у вигляді домашнього арешту, а також покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких вбачається з наведеного в обґрунтування клопотання.

У клопотанні слідчий наводить аргументи щодо неможливості застосування до ОСОБА_5 таких запобіжних заходів як особисте зобов`язання, особиста порука та застава. Проте прокурором та слідчим не наведено аргументів у підтвердження неможливості застосування відносно ОСОБА_5 домашнього арешту.

Разом з тим, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

При цьому судом враховано, що підозрюваний має постійне місце проживання по АДРЕСА_2 . І хоча ОСОБА_5 не надав суду доказів на підтвердження права власності на вказаний житловий будинок, однак враховуючи, що перебуваючи під адміністративним наглядом місце проживання ОСОБА_5 більше року рахувалося за вказаною адресою, тому наявні підстави вважати, що підозрюваний пов`язаний саме з цією адресою.

Відповідно до статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з ч. 3 ст. 202 КПК України, у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, який був затриманий: негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово; 2) негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.

Слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для застосування цілодобового домашнього арешту.

На підставі викладеного, керуючись статтями 8, 176-184, 194, 202, 309, 372, 392 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000051 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 у період з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

1)не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3)прибувати на виклик до слідчого, прокурора чи суду;

4)утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, визначеними слідчим або прокурором.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Ухвалу про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання до Відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.
Зобов`язати Відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області поставити на облік ОСОБА_5 як особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту становить два місяці та обчислюється з дати постановлення ухвали, тобто з 16.11.2021. Ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію о 23 год. 59 хв. 15.01.2022.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Підозрюваний ОСОБА_5 підлягає негайному звільненню з-під варти.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним ОСОБА_5 з моменту вручення копії судового рішення.

Слідчий суддяОСОБА_1