У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.12.2021 Справа №607/22216/21

провадження № 1-кс/607/7221/2021

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання прокурора Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000392 від 25 липня 2018 року, про продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з вищою освітою, жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, не працюючого, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 121 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження № 0000392 від 25 липня 2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 296, ч.2 ст.121 КК України звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що групою слідчих СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000392, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 липня 2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 296, ч.2 ст.121 КК України.

Як зазначає прокурор, досудовим розслідуванням встановлено, що 08 лютого 2018 року, близько 03 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи в нічному клубі «Марципан», що по вулиці Кривоноса, 2 Б, м. Тернополя, в зв`язку з провокативною поведінкою ОСОБА_7 зробив останньому зауваження, в зв`язку з чим між ними виник конфлікт, в ході якого останній запропонував ОСОБА_6 вийти з приміщення на вулицю. Під час цього до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 приєднався ОСОБА_8 , та всі втрьох вийшли з приміщення нічного клубу, де у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . О 03 годині 13 хвилин 08 лютого 2018 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з умислом вчинення хуліганських дій та спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , діючи умисно та з хуліганських мотивів, бажаючи самоствердитись за рахунок приниження честі та гідності потерпілого, публічно, у присутності відвідувачів нічного закладу «Марципан», які стояли на вулиці, безпричинно, проявляючи особливу зухвалість, яка виразилась в нанесенні потерпілому тілесних ушкоджень, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , діючи умисно, спричинили потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження.

Після зазначених подій ОСОБА_7 з мобільного телефону ОСОБА_8 зателефонував до свого знайомого ОСОБА_9 , запропонувавши останньому приїхати до нічного закладу «Марципан». На прохання останнього ОСОБА_9 погодився, та зі своїми знайомими, серед яких знаходився ОСОБА_4 , приїхали до зазначеного розважального закладу.

В нічному закладі «Марципан» ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 домовились про спільне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , який перебував у нічному закладі спільно з ОСОБА_6 , попередньо визначивши, що ОСОБА_10 завдаватимуть тілесні ушкодження ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а ОСОБА_11 .

В подальшому, близько 04 години 00 хвилин ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , діючи з єдиним спільним умислом, направленим на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , стали очікувати останніх при виході з нічного закладу.

Близько 04 години 00 хвилин 08 лютого 2018 року, коли потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_10 вийшли з приміщення на вулицю, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з умислом вчинення хуліганських дій та спричинення тілесних ушкоджень потерпілим, діючи умисно та з хуліганських мотивів, бажаючи самоствердитись за рахунок приниження честі та гідності потерпілих, публічно, у присутності відвідувачів нічного закладу «Марципан», які стояли на вулиці, безпричинно, проявляючи особливу зухвалість, яка виразилась в нанесенні потерпілому тілесних ушкоджень, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, нанесли удари кулаками в область голови ОСОБА_10 . В подальшому, коли останній від отриманих ударів втратив рівновагу та впав на землю, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 продовжили наносити ОСОБА_10 удари ногами в різні ділянки тіла та голови, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді садна задньої поверхні грудей та синець лівого стегна, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В цей час, коли потерпілий ОСОБА_6 вийшов з приміщення нічного закладу на вулицю, ОСОБА_4 , за попередньою домовленістю з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з умислом вчинення хуліганських дій та спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , діючи умисно та з хуліганських мотивів, бажаючи самоствердитись за рахунок приниження честі та гідності потерпілого, публічно у присутності відвідувачів нічного закладу «Марципан», які стояли на вулиці, безпричинно, проявляючи особливу зухвалість, яка виразилась в нанесенні потерпілому тілесних ушкоджень, наніс потерпілому ОСОБА_6 раптовий удар кулаком руки в область голови ОСОБА_6 , від якого останній впав на землю. В подальшому, ОСОБА_4 , спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які приєднались до дій ОСОБА_4 після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , продовжили хуліганські дії, розпочаті ОСОБА_4 , та спільно з останнім нанесли потерпілому ОСОБА_6 удари ногами в область голови та тулуба.

В результаті спільних, умисних, протиправних дій ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , діючи групою осіб за попередньою змовою, заподіяли ОСОБА_6 наступні тілесні ушкодження: "забійне" садно потилиці; забій м`яких тканин лобної ділянки; закритий подвійний перелом лівої виличної дуги із забиттям м`яких тканин лівої скроневої ділянки; "відкрита" черепно-мозкова травма із забоєм головного мозку у правій лобній частці, субарахноїдальним (під м`яку мозкову оболонку) крововиливом у лівих тім`яній, скроневій та потиличній ділянках, просторим субдуральним (під тверду мозкову оболонку) крововиливом у правих лобній, тім`яній та скроневій ділянках із стисненням головного мозку і компресійно-дислокаційним синдромом.

Окрім того, 08 лютого 2018 року, близько 03 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи в нічному клубі «Марципан», що по вулиці Кривоноса, 2 Б, м. Тернополя, в зв`язку з провокативною поведінкою ОСОБА_7 зробив останньому зауваження, в зв`язку з чим між ними виник конфлікт, в ході якого останній запропонував ОСОБА_6 вийти з приміщення на вулицю. Під час цього до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 приєднався ОСОБА_8 , та всі втрьох вийшли з приміщення нічного клубу, де у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . О 03 годині 13 хвилин 08 лютого 2018 року ОСОБА_7 з умислом вчинення хуліганських дій та спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , діючи умисно та з хуліганських мотивів, бажаючи самоствердитись за рахунок приниження честі та гідності потерпілого, публічно, у присутності відвідувачів нічного закладу «Марципан», які стояли на вулиці, безпричинно, проявляючи особливу зухвалість, яка виразилась в нанесенні потерпілому тілесних ушкоджень, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , діючи умисно, в присутності ОСОБА_8 , який усвідомлював протиправний характер його дій, наніс потерпілому ОСОБА_6 раптовий удар кулаком руки в область обличчя ОСОБА_6 , від чого останній, втративши рівновагу, впав на землю.

ОСОБА_8 , діючи спільно з ОСОБА_7 , бажаючи довести свій злочинний умисел направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , продовжуючи хуліганські дії, розпочаті ОСОБА_7 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилося в ігноруванні загальноприйнятих норм моралі, елементарних правил поведінки в суспільстві, нахабному поводженні, прояві грубої сили, проявляючи особливу зухвалість, яка виразилась в нанесенні потерпілому тілесних ушкоджень, після того як ОСОБА_6 від удару ОСОБА_7 піднявся з землі на ноги, умисно наніс один удар кулаком руки в область обличчя ОСОБА_6 , від якого останній знову, втративши рівновагу, впав на землю лицем до низу. В той час, як ОСОБА_6 перебував в напівлежачому положенні на землі, ОСОБА_8 ногою наніс удар в область голови ОСОБА_6 .

Після зазначених подій ОСОБА_7 з мобільного телефону ОСОБА_8 зателефонував до свого знайомого ОСОБА_9 , запропонувавши останньому приїхати до нічного закладу «Марципан». На прохання останнього ОСОБА_9 погодився, та зі своїми знайомими, серед яких знаходився ОСОБА_4 , приїхали до зазначеного розважального закладу.

В нічному закладі «Марципан» ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 домовились про спільне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , який перебував у нічному закладі спільно з ОСОБА_6 , попередньо визначивши, що ОСОБА_10 завдаватимуть тілесні ушкодження ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а ОСОБА_11 .

В подальшому, близько 04 години 00 хвилин ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , діючи з єдиним спільним умислом, направленим на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , стали очікувати останніх при виході з нічного закладу.

Близько 04 години 00 хвилин 08 лютого 2018 року, коли потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_10 вийшли з приміщення на вулицю, ОСОБА_4 , за попередньою домовленістю з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з умислом вчинення хуліганських дій та спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , діючи умисно та з хуліганських мотивів, бажаючи самоствердитись за рахунок приниження честі та гідності потерпілого, публічно у присутності відвідувачів нічного закладу «Марципан», які стояли на вулиці, безпричинно, проявляючи особливу зухвалість, яка виразилась в нанесенні потерпілому тілесних ушкоджень, наніс потерпілому ОСОБА_6 раптовий удар кулаком руки в область голови ОСОБА_6 , від якого останній впав на землю. В подальшому, ОСОБА_4 , спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які приєднались до дій ОСОБА_4 після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , продовжили хуліганські дії, розпочаті ОСОБА_4 , та спільно з останнім нанесли потерпілому ОСОБА_6 удари ногами в область голови та тулуба.

В результаті спільних, умисних, протиправних дій ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , діючи групою осіб за попередньою змовою, заподіяли ОСОБА_6 наступні тілесні ушкодження: "забійне" садно потилиці; забій м`яких тканин лобної ділянки; закритий подвійний перелом лівої виличної дуги із забиттям м`яких тканин лівої скроневої ділянки; "відкрита" черепно-мозкова травма із забоєм головного мозку у правій лобній частці, субарахноїдальним (під м`яку мозкову оболонку) крововиливом у лівих тім`яній, скроневій та потиличній ділянках, просторим субдуральним (під тверду мозкову оболонку) крововиливом у правих лобній, тім`яній та скроневій ділянках із стисненням головного мозку і компресійно-дислокаційним синдромом.

З огляду на наведене прокурор вважає, що у кримінальному провадженні № 0000392 від 25 липня 2018 року наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 121 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

12 липня 2018 року прокурором прокуратури Тернопільської області погоджено повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні останнім кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 296, ч.2 ст. 121 КК України.

На час складання та погодження підозри ОСОБА_4 за місцем проживання був відсутній. Відповідно до ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Починаючи з 12 липня 2018 року підозрюваний ОСОБА_4 неодноразово викликався по мобільному телефону до слідчого та був достовірно обізнаним про обов`язок з`явитись до слідчого органу для проведення слідчих дій. Незважаючи на це останнім вимоги про явку до слідчого проігноровано. Окрім того, з`ясовано, що 17.07.2018 року ОСОБА_4 виїхав за межі України, перетнувши державний кордон в пункті пропуску «Шегині».

20 липня 2018 року враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_4 перебував за межами України та не з`являвся без поважних причин на виклик слідчого, на підставі ч.1 ст. 281 КПК України постановою слідчого оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_4 та 25 липня 2018 року досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено на підставі п.2 ч.1 ст. 280 КПК України.

В ході досудового розслідування, 04 березня 2021 року, на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/4017/21 отримано дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

30 серпня 2021 року о 16 год. 30 хв. підозрюваний ОСОБА_4 добровільно з`явився до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, у зв`язку із чим вище вказана ухвала втратила законну силу.

30 серпня 2021 року у зв`язку із встановленням місця знаходження ОСОБА_4 , досудове розслідування у кримінальному провадженні відновлено.

31 серпня 2021 року слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_12 щодо підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 23 год 59 хв. 14 жовтня 2021 року. На цей же строк на підозрюваного ОСОБА_4 покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою; не відлучатися за межі Тернопільського району без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання в органи ДМС України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і вїзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Прокурор зазначає, що 07 вересня 2021 року сторонам кримінального провадження, в порядку ст. 290 КПК України, повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів досудового розслідування, тому у відповідності до вимог ч.3 ст.290 КПК України, строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, не включається у строки досудового розслідування.

Ознайомлення з матеріалами кримінального провадження має вагоме значення для повного, всебічного та неупередженого здійснення досудового розслідування, оскільки якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень ст. 290 КПК України, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Приймаючи до уваги значний об`єм матеріалів досудового розслідування, який надався для ознайомлення стороні захисту та потерпілим, кількістю учасників кримінального провадження, провести вказану процесуальну дію у строк дії попередньої ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , неможливо, тому виникла необхідність у продовженні цього строку.

Водночас, підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 296, ч.2 ст.121 КК України, за які передбачено покарання у виді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на строк до чотирьох років та позбавленням волі на строк від семи до десяти років відповідно.

Так, метою продовження запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , згідно ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам:

-переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України). Існування вказаного ризику підтверджується тим, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи міру покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, зокрема, позбавлення волі до десяти років, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, про що свідчить його переховування, виїзд за межі України та оголошення в розшук.

-незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України). Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_4 безпосередньо знайомий із свідками та потерпілими даного кримінального правопорушення, у зв`язку із чим, підозрюваний може впливати на вказаних учасників провадження, чинити відповідний тиск, шляхом погрози він може схиляти свідків та потерпілих до дачі неправдивих показів на свою користь, відмови від участі у кримінальному провадженні або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що може негативно вплинути на хід досудового розслідування.

Вищевикладене на думку прокурора свідчить про неможливість запобігання наявним ризикам, які передбачені п. п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, забезпечення належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та його належну поведінку, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт.

З урахуванням вищенаведеного, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з метою забезпечення належної його поведінки та виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання ризикам, передбаченим ст.. 177 КПК України, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, швидкого, повного та неупередженого здійснення досудового розслідування, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, прокурор просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подане клопотання підтримав з викладених у ньому підстав та просив задовольнити. Додатково зазначив, що враховуючи належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 , орган досудового розслідування не заперечує з приводу продовження Хамуляку строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у певний період доби.

Захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просив врахувати належну процесуальну поведінку підозрюваного, який сумлінно виконує усі покладені на нього обов`язки, з`являється на усі виклики до слідчого, прокурора та слідчого судді і жодним чином не перешкоджає кримінальному провадженню та продовжити ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у певний період доби.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію захисника, додатково просив врахувати, що він тривалий час перебуває під дією запобіжного заходу цілодобовий арешту та живе за рахунок батьків, а відтак просив надати йому можливість працювати та заробляти на прожиття.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст клопотання та матеріали, якими обґрунтовується необхідність продовження строку запобіжного заходу, слідчий суддя доходить такого висновку.

За змістом ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1, 2, 6 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Тобто при розгляді клопотання про продовження строку запобіжного заходу мають враховуватись обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують застосування запобіжного заходу, а також обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу (ч. 3 ст. 199 КПК України).

Слідчий суддя встановив, що слідчими СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000392 від 25 липня 2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 296, ч.2 ст.121 КК України.

В ході здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадження 12 липня 2018 року прокурором прокуратури Тернопільської області погоджено повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні останнім кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 296, ч.2 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні встановлено, що на час складання та погодження підозри ОСОБА_4 за місцем проживання був відсутній. Відповідно до ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Так, з 12 липня 2018 року підозрюваний ОСОБА_4 неодноразово викликався по мобільному телефону до слідчого та був достовірно обізнаним про обов`язок з`явитись до слідчого органу для проведення слідчих дій. Незважаючи на це останнім вимоги про явку до слідчого проігноровано. Окрім того, з`ясовано, що 17 липня 2018 року ОСОБА_4 виїхав за межі України, перетнувши державний кордон в пункті пропуску «Шегині».

20 липня 2018 року враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_4 перебував за межами України та не з`являвся без поважних причин на виклик слідчого, на підставі ч.1 ст. 281 КПК України постановою слідчого оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_4 та 25 липня 2018 року досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено на підставі п.2 ч.1 ст. 280 КПК України.

30 серпня 2021 року о 16 год. 30 хв. підозрюваний ОСОБА_4 добровільно з`явився до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, у зв`язку із чим вище вказана ухвала втратила законну силу.

30 серпня 2021 року у зв`язку із встановленням місця знаходження ОСОБА_4 , досудове розслідування у кримінальному провадженні відновлено.

31 серпня 2021 року слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області щодо підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 23 год 59 хв. 14 жовтня 2021 року, а саме:

-прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;

-не відлучатися за межі Тернопільського району без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

-утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання в органи ДМС України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-носити електронний засіб контролю.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 жовтня 2021 року, продовжено строк тримання ОСОБА_4 під домашнім арештом з забороною залишати житло за місцем свого проживання за АДРЕСА_1 , цілодобово, за виключенням часу, необхідного для відвідування медичних та продовжено строк дії покладених обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, на строк до 07 грудня 2021 року, а саме:

-прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;

-не відлучатися за межі Тернопільського району без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

-утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання в органи ДМС України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-носити електронний засіб контролю.

Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 та його можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме:

-довідка Тернопільської міської комунальної лікарні швидкої допомоги №157 від 08 лютого 2018 року з приводу наявних тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ;

-заява ОСОБА_8 від 08 лютого 2018 року, згідно якої він зізнався, що спільно із ОСОБА_7 біля нічного клубу спричинили тілесні ушкодження невідомій особі;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 08 лютого 2018 року та 26 лютого 2018 року;

-протокол огляду відеозапису із камери спостереження, на якому зафіксовано обставини вчиненого ОСОБА_8 та ОСОБА_7 злочину відносно ОСОБА_6 від 13 квітня 2018 року;

-протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 08 лютого 2018 року;

-протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 27 лютого 2018 року;

-протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 12 березня 2018 року;

-протокол допиту потерпілого ОСОБА_6 від 17 квітня 2018 року;

-висновок експерта №383 від 11 травня 2018 року;

-та іншими матеріалами кримінального провадження.

Надаючи оцінку наведеним доказам про обґрунтованість підозри, слідчий суддя зважає на практику Європейського суду з прав людини, згідно якої, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зокрема, слідчий суддя, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення».

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів. Окрім цього, сторона захисту беззаперечними доказами не спростовує питання обґрунтованості підозри.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора та встановлені у судовому засіданні дані слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість підозри та можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 296, ч.2 ст. 121 КК України.

Щодо існування заявлених ризиків слідчий суддя зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів клопотання, в органу досудового розслідування виникла необхідність у продовженні строку тримання під домашнім арештом підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної його поведінки та виконання ним процесуальних обов`язків.

На думку слідчого судді, прокурором у поданому клопотанні та в судовому засіданні доведено існування обставин, які свідчать про те, що ризики, для запобігання яким ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід, не зменшились та продовжують існувати і надалі.

Відповідно до зі змісту ухвали від 07 жовтня 2021 року, при продовженні ОСОБА_4 строку запобіжного заходу слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської вважав доведеними ризики того, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні.

Так, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, один з яких є тяжким злочином, за який законом передбачена безальтернативна міра покарання у виді позбавлення волі, на строк від семи до десяти років. Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Відтак слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що такий ризик, заявлений під час застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, не зменшився та усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину і розмір покарання, з метою уникнення відповідальності ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також слідчий суддя вважає, що не перестала існувати можливість впливу на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 безпосередньо знайомий із свідками та потерпілими даного кримінального правопорушення, у зв`язку із чим, підозрюваний може впливати на вказаних учасників провадження, чинити відповідний тиск, шляхом погрози він може схиляти свідків та потерпілих до дачі неправдивих показів на свою користь, відмови від участі у кримінальному провадженні або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що може негативно вплинути на хід досудового розслідування, а з огляду на те, що згідно зі ст. 23 КПК України доказове значення матимуть показання цих осіб, отримані безпосередньо судом саме під час судового розгляду кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що вказаний ризик не зменшився та продовжує існувати.

Відтак слідчий суддя встановив, що ризики передбачені п.п. 1, 3, ч.1 ст.177 КПК України, визначені вищевказаною ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 жовтня 2021 року на даний час продовжують існувати, що свідчить про необхідність продовження застосування щодо ОСОБА_4 процесуальних заходів стримування таких ризиків.

07 вересня 2021 року прокурором у даному кримінальному провадженні визнано зібрані під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000392 від 25 липня 2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 296, ч.2 ст. 121 КК України докази достатніми для складання обвинувального акту та повідомлено підозрюваного та його захисників про завершення досудового розслідування, надавши їм доступ до матеріалів досудового розслідування, в порядку ст. 290 КПК України

Відповідно до ч. 3 ст. 219 КПК України строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до дня її скасування слідчим суддею або винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки досудового розслідування.

Слідчий суддя бере до уваги значний об`єм матеріалів досудового розслідування, який надався для ознайомлення стороні захисту, та вважає, що прокурором доведено, що завершити досудове розслідування у строк дії попередньої ухвали про продовження підозрюваному строку запобіжного заходу неможливо внаслідок необхідності проведення належного ознайомлення сторін з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України та оформлення обвинувального акту для скерування його до суду.

Відтак слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено, а стороною захисту не спростовано, що у даному кримінальному провадженні з метою виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, є необхідним продовження строку застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, слідчий суддя зазначає таке.

Згідно ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України встановлено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 цієї статті, але не доведе обставин, передбачені пунктом 3 частини 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

У п. 104 рішення ЄСПЛ у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» від 05.07.2016 зазначено, що домашній арешт з огляду на його рівень і напруженість вважається позбавленням свободи у розумінні статті 5 Конвенції. Цей спосіб позбавлення свободи вимагає існування відповідних і належних підстав, як і тримання під вартою під час досудового слідства. Він уточнив, що поняття «рівень» і «напруженість» у його практиці, як критерії застосовності статті 5 Конвенції, стосується тільки рівня обмеження свободи пересування, а не відмінностей за рівнем комфорту або у внутрішньому режимі у різних місцях позбавлення волі. Тому Суд застосовує ті самі критерії щодо позбавлення свободи незалежно від місця тримання заявника під вартою ( 104, 113, 114 рішення ЄСПЛ у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» від 05.07.2016 та п. 212 рішення у справі «Развозжаєв проти Росії та України та Удальцов проти Росії» від 19.11.2019.

Окрім того, згідно позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні в справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». Також, в справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Окремо Суд наголошує, що основним і визначальним критерієм як правової норми, так і правосуддя має бути їх відповідність вимогам справедливості як гарантії дотримання прав та інтересів учасників правовідносин. Виконання вимог справедливості полягає у можливості застосування до відносин імперативного методу рівно настільки, наскільки це викликано необхідністю в кожному конкретному випадку.

Верховенство права, невід`ємною складовою якого є принцип пропорційності, передбачає, що мета має спиратися лише на такі засоби, застосування яких морально виправдано, оскільки мета, задля якої необхідні неправові засоби, не може бути правовою. Застосовувана міра повинна бути пропорційною (повинна відповідати) цілям.

Завдяки принципу пропорційності встановлені положеннями нормативно-правових актів обмеження на користь суспільних інтересів дозволяють максимально враховувати приватні інтереси. Цей принцип висуває критерій межі (результату) дій або рішень: вони не повинні виходити за межі відповідної мети. Принцип пропорційності передбачає вибір розумних, найбільш ефективних заходів для досягнення мети і завжди застосовується в сукупності з принципом справедливості.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу, слідчий суддя враховує обставини, визначені ст. 178 КПК України, зокрема, процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 , який з моменту як дізнався, що його розшукують органи досудового розслідування, сам з`явився до слідчого, окрім цього за період часу застосування до нього запобіжного заходу сумлінно виконує усі покладенні на нього обов`язки, що не заперечувалось прокурором у судовому засіданні

Відтак, зважаючи на наведене вище, за наслідками встановлених обставин за результатами розгляду клопотання, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_4 , його належну процесуальну поведінку, наявність постійного місця проживання, беручи до уваги позицію прокурора, який у судовому засіданні не заперечував з приводу більш м`якого запобіжного заходу, приходжу до висновку, що запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби з може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім цього, на виконання вимог ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя покладає на підозрюваного обов`язки, визначені даною нормою закону, обсяг яких є достатнім для забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 , за виключенням обов`язку носити електронний засіб контролю.

Керуючись ст. 177, 181, 194 ч. 5, 199, 205, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у виді домашнього арешту на два місяці, заборонивши залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в нічний час з 21 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

-прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;

-не відлучатися за межі Тернопільського району без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або роботи;

-утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Встановити строк дії ухвали до 03 лютого 2022 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні, а також на орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 .

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1