ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.10.2021 Справа №607/7889/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000470 від 9 квітня 2021 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Великі Бірки Тернопільського району, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 вересня 2020 року за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України із звільненням від відбування покарання, з встановленням іспитового строку терміном 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В :

13 лютого 2021 року, близько 17 год. 33 хв. у ОСОБА_3 , який будучи раніше судимим за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядком, перебуваючи у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по вул. Б.Хмельницького, 20, у м. Тернополі, де свою підприємницьку діяльність здійснює TOB "Клевер Сторс", виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, 13 лютого 2021 року о 17 год. 33 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні магазину «Сім23», що по вул. Б.Хмельницького, 20 в м. Тернополі, діючи повторно, умисно, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії носять таємний характер, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, шляхом вільного доступу підійшов до одного із торгових стелажів магазину та з метою особистого збагачення, власноруч взяв сім плиток шоколаду «Мілка» з шматочками печива, торгівельної марки «Монделіс», вартістю 35 грн. 63 коп. за одну одиницю, загальною вартістю 249, 41 грн., які в подальшому заховав у праву зовнішню кишеню куртки, в яку був одягнутий.

Після чого, ОСОБА_3 , не маючи наміру оплатити вищевказаний товар, пройшов касовий прилавок магазину, та вийшов із приміщення магазину «Сім23», що по вул. Б.Хмельницького, 20, м. Тернопіль, чим спричинив TOB "Клевер Сторс" майнову шкоду у розмірі 249, 41 гривень без ПДВ.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнав.

Заявив, що обставини вчинення ним злочину, описані в обвинувальному акті вірно.

Визнає цивільний позов.

Від надання подальших пояснень по суті обвинувачення відмовився на підставі ст.63 Конституції України.

Від представника потерпілого ТОВ «Клевер Сторс» ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд даного кримінального провадження за його відсутності. Окрім цього у заяві зазначено, що при призначенні покарання ОСОБА_3 представник потерпілого покладається на думку суду.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу останнього, який є неодноразово судимим, в тому числі за скоєння корисливих злочинів, а тому приходить до переконання про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, з врахуванням пом`якшуючих покарання обставин, до яких суд відносить визнання вини, відсутності обставин, які б обтяжували покарання, суд вважає за доцільне визначити обраний вид покарання в мінімальному розмірі, що передбачений санкцією статті обвинувачення.

Окрім того, як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_3 раніше судимий вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 вересня 2020 року за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України із звільненням від відбування покарання, з встановленням іспитового строку терміном 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Оскільки кримінальне правопорушення, за яке ОСОБА_3 притягується до кримінальної відповідальності по даному провадженні було вчинено останнім під час дії іспитового строку, остаточне покарання йому слід призначити у відповідності до вимог ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднавши до покарання за даним вироком невідбуте покарання за попереднім вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 вересня 2020 року, оскільки саме таке покарання буде необхідне і достатнє для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 слід рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Крім того, з ОСОБА_3 необхідно стягнути процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів.

Долю речових доказів, необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

До початку судового розгляду представником потерпілого ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди на суму 249, 41 гривень.

В силу ст. 128 КПК України цивільний позивач має право на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Обвинувачений цивільний позов визнав.

З огляду на наведене, суд вважає, що цивільний позов слід задовольнити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

У відповідності до ст.71 КК України, за сукупністю вироків до покарання за даним вироком частково, у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 вересня 2020 року, та призначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Цивільний позов ТОВ «Клевер Сторс» задовольнити, стягнувши з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Клевер Сторс» 249 грн. 41 коп. матеріальної шкоди.

Процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/120-21/4197-ТВ від 21 квітня 2021 року в сумі 653,8 грн. стягнути з ОСОБА_3 в користь держави.

Речовий доказ: диск DVD- R із файлами з записами камер спостереження , які розташовані в приміщенні «СІМ 23», що за адресою м. Тернопіль вул. Б,Хмельницького, 20 за 13 лютого 2021 року, - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Апеляція на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1