Справа № 520/5927/18
Провадження № 1-кп/947/15/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2022 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілого ОСОБА_11

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000709 від 27.02.2018 року, відносно

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Звенигородка, м. Александрія, Кировоградської області, громадянки України, українки, не повна вища освіта, студентка 4-го курсу Одеського аграрного університету, не одружена, працююча консультантом "Табакерочка" зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , м.т. НОМЕР_1 , раніше не судима,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України;

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Петрашівка, Теплицького району, Вінницької області, громадянки України, українки, не повна вища освіта, студентка 4-го курсу Одеського аграрного університету, не одружена, працює інструктором McDonalds, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , м.т. НОМЕР_2 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судима,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України;
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с. Дмитрівка, Березанського району, Миколаївської області, громадянки України, українки, не повна вища освіта,студентка 4-го курсу Одеського аграрного університету, одружена, проживаюча за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судима,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України;

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки с. Ольгопіль, Чечельницького району, Віницької області, громадянки України, українки, не повна вища освіта, не одружена, працює адміністратором «Космолот», проживаюча за адресою: АДРЕСА_6 ,м.т. НОМЕР_3 , раніше не судима,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України
ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за наступними обставинами, а саме: 12.02.2018 року у період часу з 17:39 по 18:00 годин, за попередньою змовою, перебуваючи у магазині «EVA» № 432, що розташований в будинку №13 по вул.. Космонавтів в м. Одесі, діючи умисно з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, маючи єдиний умисел на таємн Conte elegantе викрадення чужого майна ОСОБА_12 разом з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 таємно заволоділи товаром, що належить ТОВ «РУШ» (ЄРДПОУ 32007740), а саме: олівець для очей Мейбелін Експрешен Кайал, дезодорант селевий чоловічій Жиллетт Сіріес Паувер Раш, олівець під очі гримуючий МаксФактор Мастєртач Консілер, помада Мейбелін Колор Сенсейшнл, оівець Лореаль для брів Колор Ріш, підводка для очей Лореаль Перфект Слім екстра чорна, блиск для губ Мейбелін Колор Сенсейшнл, міцелярна вода для зняття макіяжу Буржуа, туш для вій МаксФактор Фуйс лаш Ефект, тіні для очей Буржуа моно Омбре, помада Мейбелін Колор Сенсейшнл, підводка-маркер для очей МаксФактор, коректор рідкий Буржуа, туш для бровей Патрісія Ледо, рум`яна Ламель Про, віск-стік для брів Патрісія Ледо, олівець для очей Патрісія Ледо, блиск для губ Лореаль, олівець для очей селевий Лореаль, шкарпетки жіночі Conte elegant CLASSIC (короткі) у кількості 3 штуки, шкарпетки жіночі Conte elegant ACTIVE (ультракороткі), шкарпетки жіночі Conte elegant ACTIVE (з пікотом), спрей об`єм Нюа Про, розсипчаста пудра Лореаль, компактна пудра стійка Лореаль Інфеллібл, підводка для очей Лореаль, туш для вій Глем Бі у кількості 2 штуки, чим спричинили майнову шкоду ТОВ «Руш» на суму 3036, 03 гривен. Після чого з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись ним на власний розсуд.

Орган досудового розслідування за погодженням з прокурором дійшли висновку, що дії ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадання чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_12 вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України не визнала, та пояснила, що події відбувалися в кінці лютого 2018 року. Вона гуляли з дівчатами, ходили по вулиці, були в парку, зайшли до магазину «Єва» по вулиці Філатова/ Космонавтів в місті Одесі, ходили по магазину дивилися на товар. Вона не виносила будь яких речей з магазину, з відео вбачається що вона нічого в магазині не брала. Настя ОСОБА_16 щось купила на касі. До неї підходили дівчата, розмовляли, але вони не обговорювали, щоб викрасти щось з магазину. Слідчий з нею проводив слідчий експеримент, сказав щоб вона показувала те що він казав, і показував як робити, вона і говорила та показувала тільки те, що говорив слідчий. Він психологічно на неї давив, казав що повішають інші крадіжки. Поняті при слідчому експерименті не були присутніми, був тільки слідчий. В ході досудового розслідування у неї не було адвоката, вона казала слідчому що їй потрібен адвокат, але той казав навіщо адвокат. Вона ніякого відношення до крадіжок не мала, дійсно вона знаходилась в магазині з дівчатами, але нічого не брала. У неї ніякі речі не вилучалися.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_13 вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України не визнала, та пояснила, що події 12 лютого 2018 року, вони гуляли в пару де забруднили взуття, зайшли до магазину «Єва» купити вологі серветки, походити подивилися на товари. Настя ОСОБА_16 купила серветки. Вона їй сказала, що буде чекати на вулиці, потім вони далі пішли гуляти по парку. Через декілька днів ОСОБА_17 сказала, що їй подзвонили представилися службою безпеки магазину «Єва», сказали, що вони викрали товар з магазину, попросили сплатити вартість товару. Вона відповіла, що платити нічого не буде, оскільки нічого вони не брали. Через два тижня подзвонив слідчий, сказав що на них подали заяву, просив прийти, вони відмовилися прийти, тому що нічого не брали, у неї нічого не вилучали. Слідчий залучив до справи їх куратора з університету і через нього їх викликали. Вона приїхала до слідчого, який показав їй відрізок відео та спитав впізнає вона себе, вона відповіла що впізнає. На запитання слідчого вона відповіла, що нічого не крала. Слідчий сказав, що він показав тільки частину відео, де видно її обличчя, а іншу частину вона побачить в суді. Вона казала слідчому, що без адвоката вона говорити нічого не буде. Слідчий наголошував що на цьому етапі адвокат їй не треба, а необхідно все сплатити. Вона звернулася до свого брата за допомогою. Брат сказав, щоб вона нічого не підписувала, він приїде наступного дня, але вона вже підписала відмову від захисника. Слідчий морально сильно тиснув на неї. Потім слідчий сказав її брату, що необхідно сплатити вартість товару і справу закриють. ЇЇ брат вирішив, що це буде краще і вони все оплатять. На той момент ще приїхав батько ОСОБА_18 . Вони пішли і все оплатили. З ОСОБА_19 вони зустрічалися тоді коли оплачували збиток. Слідчий сказав, що все буде добре, прийде ОСОБА_20 і забере заяву. Потім коли прийшла ОСОБА_20 , вона почала давати свідчення. Потім її знову викликали до слідчого на проведення слідчого експерименту, вона відмовилася, але слідчий погрожував, що її виженуть з університету і зробить все щоб вона прийшла на слідчий експеримент. Під тиском слідчого вона прийняла участь у слідчому експерименті, робила те що казав слідчий. В ході слідчого експерименту понятих не було, була вона, слідчий та працівник органів якій знімав все на відео. Після цього вона попросила у свого брата грошей щоб найняти адвоката. Вона дивилася список викрадених предметів, він не співпадає зі списком викраденого товару. Слідчий дзвонив ОСОБА_21 і казав щоб принесли викрадений товар, ОСОБА_21 купила і принесла, так з`явилися докази.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_14 вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України не визнала, та пояснила, що в взимку 2018 року вони заходили до магазину «Єва» подивитися товар, в магазині нічого не брали, вона дивилися косметику. Показів слідчому вона не давала, у неї нічого не вилучали, вона підписувала документ про нерозголошення про себе та свою сім`ю. Вона нічого не сплачувала та не приймала участь у слідчому експерименті, від показів відмовилася на підставі ст. 63 Конституції України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_15 вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України не визнала та пояснила, що події відбувалися на початку лютого 2018 року. Вона разом з дівчатами гуляли по парку, зайшли до магазину «Єва» купити серветки. Потім через дня два їй подзвонили зі служби безпеки магазину, сказали що вона викрала товар. Вона їм сказала, що вони помилилися і поклала слухавку. Про це вона розповіла дівчатам і вони вирішили що дзвонили шахраї. Потім через два тижня подзвонили з поліції і через університет їх викликали у відділ поліції. Вони всі прийшли, це було о 17:00 годині і їх допитували, з нею не проводили слідчого експерименту. Слідчий запропонував заплатити за товар, вони подумали що це гарна ідея, оскільки подумали що після цього все закінчиться. Вони сплатили, принесли чек до слідчого, але потім дізналися що мирової угоди не має, і справу відправили до суду. Слідчий казав, що адвокат їм не потрібен, по своєї не освіченості вони не знали що їм потрібен адвокат. Під час розрахунку в магазині за вартість серветок, вона використовувала картку клієнта, вона постійно користується магазинами цієї мережі. Їй відомо, що час будь якої покупки система сканування зчитує її данні, касири ще іноді уточнюють ім`я.

В обґрунтування винуватості ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України сторона обвинувачення, посилається на докази досліджені судом, а саме:
-Довідку АРМ 102 про отримання повідомлення від керуючої магазину ОСОБА_22 щодо викрадення з магазину «ЕВА» 50 одиниць товару;

-Заяву представника за довіреністю ТОВ «РУШ» ОСОБА_23 про прийняття заходів щодо невстановлених осіб, які в період часу з 17:40 годин по 18:20 годину 12.02.2018 року з магазину «Ева 432» розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Космонавтів 13 викрали продукцію на загальну суму 3036 гривень 28 копійок. До заяви додані довідки вартості товару на 3 аркушах.

-Протокол огляду предмету від 07.03.2018 року з якого вбачається, що в присутності понятих ОСОБА_24 , та ОСОБА_25 було оглянуто полімерний лазерний диск формату DVD+R «Verbatim», 4,7 GB, 120 хвилин. При перегляді диска на комп`ютері виявлено: дві папки «VideoPlay» та «Ева 432 кража 12.02.18».

-протокол огляду предмету від 07.03.2018 року з фототаблицею з якого вбачається що по кримінальному провадженню №0005566 в присутності понятих було оглянуто пара шкарпеток сірого кольору з чорною крапкою з маркуванням 23-25/ розмір 36-40 та декоративна кість для косметики чорного кольору.

-Постанову про визнання речових доказів від 07.03.2018 року з якої вбачається,що два чеки та диск формату DVD+R «Verbatim», 4,7 GB, 120 хвилин, визнані речовими доказами в кримінальному провадженні №0000709;

-Заяву представника ТОВ «РУШ» ОСОБА_26 з якої вбачається, що відшкодована матеріальна шкода, відсутні вимоги матеріального характеру, та наявність наміру укладання угоди про примирення з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15

-Копію розписки від представника ТОВ «РУШ» ОСОБА_26 про відсутність вимог матеріального характеру до ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , у зв`язку з тим, що викрадений товар було оплачено;

-Копія чеку ПН34 ТОВ РУШ магазин «ЄВА» про сплату товару на загальну суму 4249 гривень 56 копійок;

-Протокол проведення слідчого експерименту від 15.03.2018 року в порядку ст. 223 ч.7 КПК України, з якого вбачаться, що в присутності особи ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_7 було проведено слідчий експеримент за участю ОСОБА_12 ;

-Лист Генерального директора ТОВ «РУШ», з якого вбачається, що 12.02.2018 року о 18:13 годині у магазині «Ева», який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Космонавтів 13, було здійснено покупку споживачем і пред`явлено картку лояльності «Ева мозаїка» за № 984, яка зареєстрована на іцм`я ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
- Витяг з електронної бази даних карток програми лояльності «Ева мозаїка»;
-Протокол проведення слідчого експерименту від 16.03.2018 року в порядку ст. 223 ч.7 КПК України з якого вбачаться, що в присутності особи ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_7 було проведено слідчий експеримент за участю ОСОБА_13 ;

-Характеризуючи матеріали на обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ;

Також в обґрунтування винуватості ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 державний обвинувач посилався на покази свідків, які буди допитані судом в судовому засіданні, а саме:
В судовому засіданні свідок ОСОБА_28 пояснив, що на момент події він працював в Службі Безпеці, був виявлений момент крадіжки, всі відео були передані працівникам поліції, присутні в залі судового засіданні дівчини були на відео. Подія була в лютому березні 2018 року йому подзвонив керуючі трьох магазинів. На той момент рахувалась певна група товарів кожного вечору, і ввечері була виявлена крадіжка. Керуюча магазина подивилась відео, а потім виявилось що дівчата користувались карткою магазину. Потім ще були виявлені випадки крадіжок товару. Усі дні коли була використана картка, ми промотали на відео. Найперша керуюча була ОСОБА_29 з магазину розташованого по вулиці Космонавтів місті Одесі. Порахували товар і в той же день виявили картку. Потім промотали відео і виявили, що цією ж карткою ще користувалися. Промотали відео з використання ІД картки і виявили ще випадки крадіжки. ОСОБА_16 знайшли по номеру телефону. Їм пропонували прийти і відразу все оплатити, вони погоджувалися, але дівчата не було і нічого не вирішили, і після цього подали заяву в поліцію. Він не пам`ятає хто конкретно викрав товар, викрали десь на 4 000 гривень, інвентаризацією займалась керуюча магазину та адміністратор. На відео було видно, що товар взяли з полиць магазину та не поставили назад. Вони передали відео та перелік товарів поліції, які дивилися відео і спів ставляли товари.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_23 пояснила, що на момент подій вона працювала в магазині «Єва». Кожен день в магазині вони перераховували товар, в один із днів вони не дорахували туш. Почали дивитися відеозаписи з камер відео спостереження на якому було зафіксовано весь товар, який викрали. Після чого вона написала заяву в поліцію, пізніше брат та тато однієї із дівчат прийшли та заплатили за викрадений товар через касу, чек надали слідчому. По камерам відео спостереження було видно який товар беруть та не кладуть назад, під час однієї з покупок дівчина надала картку, там був номер телефону та прізвище, так їх і знайшли. Вони повідомили в службу безпеки магазину, вона з ними не зв`язувалася. Наявну інформацію вони передали поліції, була проведена інвентаризація на наступний день або через декілька днів, список інвентаризації було передано слідчому. Рідні сплатили більш 4 000 гривень, це загальна ціна продажу товару, в акті інвентаризації вказувалася оптова ціна товару, а через касу приплачується по ціні якій реалізується товар. Різниця у сумі вартості товару і є націнка на товар магазину.

В ході дослідження доказів в судовому засіданні в присутності учасників кримінального провадження, переглянуті відеозаписи додані до протоколів слідчих експериментів від 15.03.2018 року, 16.03.2018 року, та відеозапис доданий до протоколу огляду предмету від 07.03.2018 року.

Судом в умовах повної змагальності процесу досліджені в повному обсязі всі докази, надані як обвинуваченням, представником потерпілого, захистом під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , та встановлено, що можливість збирання інших доказів вичерпані, що визнано сторонами процесу, які підтвердили відсутність у них доповнень та інших доказів.
Оцінивши сукупність наданих стороною обвинувачення доказів, вислухавши доводи прокурора щодо доведеності вини обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 в обсязі висунутого їм обвинувачення, доводи сторони захисту щодо недопустимості доказів та достатність підстав для виправдання, з яким погодилися обвинувачені, суд приходить до наступних висновків.
Згідно із ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 17 цього Кодексу особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Згідно ч.1 ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до змісту ст. 92 КПК України обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом. Суд оцінює надані сторонами докази відповідно до ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно ч.1 ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до п.п.4, 5 п.3.2 рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України від 20.10.2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі, та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Оцінюючи допустимість зібраних під час досудового розслідування доказів, суд звертає увагу на те, що прокурором у якості доказу винуватості ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у вчинення злочину, надано: протокол огляду предмету від 07.03.2018 року з додатком фото таблицею, який було проведено слідчим Київського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_30 в межах кримінального провадження за № 0005566, яке не порушувалося відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Крім того, в зазначеному протоколі зафіксовано огляд предметів: пари шкарпеток сірого кольору з чорною крапкою з маркуванням 23-25/ розмір 36-40 виробника AmIGA та декоративної кісті для косметики, викрадення яких не інкримінується обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 в межах кримінального провадження за № 0000709 від 27.02.2018 року, тому як наслідок суд визнає його недопустимим доказом.
Так, прокурором в якості доказів вини обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у вчиненні крадіжки, були надані протоколи проведення слідчого експерименту від 15.03.2018 року в порядку ст. 223 ч.7 КПК України, з якого вбачаться, що в присутності особи ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_7 було проведено слідчий експеримент за участю ОСОБА_12 , та протокол проведення слідчого експерименту від 16.03.2018 року в порядку ст. 223 ч.7 КПК України з якого вбачаться, що в присутності особи ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_7 було проведено слідчий експеримент за участю ОСОБА_13 .

Відповідно до положень ч.7 ст. 223 КПК України, слідчий експеримент здійснюється з обов`язковою участю не менше двох понятих. Винятком, є випадок застосування безперервного відеозапису ходу проведення даної слідчої дії. Таким чином, при фіксуванні ходу проведення слідчого експерименту, відповідний технічний запис є невід`ємним додатком до протоколу, який спрямований на засвідчення факту, змісту та результатів слідчої дії.
Так, в протоколі проведення слідчого експерименту від 15.03.2018 року за участю ОСОБА_12 зазначено, що він розпочався о 11 годин 59 хвилин, закінчено о 12 годині 08 хвилин, тобто тривалістю 9 хвилин, безперервний відеозапис доданий до протоколу тривалістю лише 07:02 хвилин. Також в ході його перегляду в судовому засіданні встановлено, що він обривається на поясненнях ОСОБА_12 коли вона бере зі стенду шкарпетки, тобто неможливо вважати, що слідча дія проведена в повному обсязі і відповідає вимогам КПК України.
В протоколі проведення слідчого експерименту від 16.03.2018 року за участю ОСОБА_13 зазначено, що він розпочався о 17 годин 23 хвилин, закінчено о 17 годині 36 хвилин, тобто тривалістю 13 хвилин, безперервний відеозапис доданий до протоколу тривалістю лише 06:38 хвилин.
В ході слідчого експерименту, проведеного 15.03.2018 року за участю обвинуваченої ОСОБА_12 в приміщенні магазину «Єва» по АДРЕСА_7 показує, що взяла сережки та ланцюжок зі торгівельного стенду, але зазначені предмети не є предметами злочину, який їй інкримінується в межах кримінального провадження за № 0000709.
Враховуючи, що технічні відеозаписи слідчих експериментів не відповідають тривалістю яка зазначена у протоколах проведення слідчих експериментів від 15.03.2018 року та 16.03.2018 року, та відеозапис до протоколу від 15.03.2018 року за участю ОСОБА_12 має незавершену слідчу дію, суд вважає їх неналежними доказами, оскільки додані в якості доказів відеозаписи не можливо визнати як безперервні відповідно до ч.7 ст. 223 КПК України.
Також, з відеозаписів слідчих експериментів доданих до протоколів слідчого експерименту від 15.03.2018 року за участю ОСОБА_12 та від 16.03.2018 року за участю ОСОБА_13 встановлено, що дану слідчу дію було проведено з порушеннями діючого КПК України.
Вимогами ч.3 ст. 223 КПК України передбачено, що перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені КПК України, а також відповідальність, встановлена законом.
Так, в протоколах зазначено, що обвинуваченій ОСОБА_12 та ОСОБА_13 роз`яснені їх права та обов`язки передбачені ч.ч.3,4,5,6,7 ст. 42 КПК України, але з відеозапису доданого до кожного протоколу, вбачається, що слідчий ОСОБА_30 були лише голосно перелічені частині статті 42 КПК України без роз`яснення їх змісту.
Згідно ст. 20 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника. У випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, підозрюваному, обвинуваченому правова допомога надається безоплатно за рахунок держави.
Так, ЄСПЛ наголошує на необхідності застосування процесуальних гарантій забезпечення справедливості кримінального провадження в цілому та порядку (процедури) проведення слідчої (розшукової) дії, під час якої від особи отримуються відомості (права на справедливий суд, на захист, на мовчання і права не свідчити проти себе тощо). За умови застосування передбачених національним законодавством гарантій, що мають відповідати Конвенції, ЄСПЛ не ставить під сумнів допустимість протоколу слідчої (розшукової) дії як доказу, оскільки це питання перебуває в площині регулювання національного законодавства.
За встановленим кримінальним процесуальним законом порядком належна правова процедура проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного містить низку процесуальних гарантій, дотримання яких виключає обґрунтовані сумніви щодо правомірного отримання відомостей від суб`єкта за відсутності протиправного тиску на підозрюваного, обвинуваченого, за його волею та вільним волевиявленням, за умов усвідомлення ним права мовчати і не свідчити проти себе, забезпечення права на захист і правову допомогу, справедливості кримінального провадження в цілому.
До системи таких гарантій належить також участь понятих, здійснення безперервного відеозапису слідчої (розшукової) дії як складові судового контролю за дотриманням засад кримінального провадження, детальне і ґрунтоване роз`яснення прав та процесуальних наслідків участі особи в проведенні слідчого експерименту.
Тому у суду відповідно до ч. 1, п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 87 КПК України є процесуальний обов`язок визнати істотними порушеннями прав ОСОБА_12 та ОСОБА_13 зокрема, порушення права на захист, отримання показань від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання є підставою для визнання цих доказів недопустимими.
На вказаному наголошує Верховний Суд у постановах від 03 липня 2018 року у справі № 596/1121/16-к та від 04 жовтня 2018 року у справі № 569/6530/15-к.
Так, відповідно до постанови про визнання речових доказів від 07.03.2018 року було визнано речовим доказом два чека які були надані керівником магазину «ЕВА» № 432, але суду прокурором надано в якості доказу один чек.
В чеки про сплату вартості товару, викрадення якого інкримінується обвинуваченим зазначено ще інший товар, який не є предметом злочину вчинення якого інкримінується обвинуваченим в межах кримінального провадження за №0000709 від 27.02.2018 року.
Із дослідженого судом відеозапису із камер спостереження вбачається, що ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 12.02.2018 року перебували у приміщенні магазину «ЕVА», розташованого за адресою: АДРЕСА_8 , розглядали та брали косметичні засоби, товари зі стелажів, ОСОБА_31 та ОСОБА_32 розраховувалися на касі. Однак, на вказаному відеозаписі відсутня фіксація фактів, які б однозначно та беззаперечно свідчили про викрадення ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 майна зазначеного в обвинувальному акті.
Крім того, суд дослідивши письмові докази надані прокурором на підтвердження вини обвинувачених у вчиненні крадіжки в магазині ЕVА», розташованого за адресою: АДРЕСА_8 , встановив, що відсутні інвентаризаційні відомості (інвентаризаційний акт товару), згідно якого 12.02.2018 року було виявлений факт нестачі товарно - матеріальних цінностей вказаних в обвинувальному акті, тобто з огляду на положення ст. ст. 65,99,86 КПК України,відсутні докази факту вчинення крадіжки товару, саме: 12.02.2018 року і якого саме товару, оскільки в заяві про вчинення крадіжки, представник ОСОБА_23 взагалі не вказує який саме товар, найменування, та в якій кількості був викрадений.
Аналіз вищенаведених та досліджених під час судового розгляду доказів дозволяє суду зробити висновок, що зазначені докази не підтверджують існування обставин, які викладені у формулюванні обвинувачення, та які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та мають значення для кримінального провадження, а тому суд визнає ці докази неналежними.
Таким чином, прокурором не було надано жодних належних доказів існування обставин, які викладені у формулюванні обвинувачення ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Відтак, враховуючи, те, що достатні та достовірні дані, які б поза розумним сумнівом підтверджували вчинення ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 крадіжки 12.02.2018 року стороною обвинувачення суду не надані, а сам лише факт перебування їх у магазині 12.02.2018 р., за відсутності інших належних, достовірних та достатніх доказів про обставини, що згідно ст.91 КПК України підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні, свідчать про наявність сумніву щодо вчинення обвинуваченими даного кримінального правопорушення, який в силу ст.62 Конституції України та ст.17 КПК України тлумачиться на їх користь. Припущення про їх винуватість, що ґрунтується на вищевказаному факті не може бути покладено в основу обвинувального вироку, а тому обвинувачених у вчиненні вказаного кримінального правопорушення слід виправдати, у зв`язку із недоведеністю їх участі у його вчиненні.
Так, керуючись однією із загальних засад кримінального провадження, яка передбачена ст. 23 КПК України безпосередність дослідження показань, суд приймає до уваги показання свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_28 , які вони надавали безпосередньо у судовому засіданні як належні та допустимі докази, однак вони доводять лише факт можливої крадіжки з магазину, а не винуватість ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у її вчиненні, а тому суд не може їх показання покласти в основу обвинувального вироку.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України №12рп/2011 від 20.10.2011 року визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог Кримінально-процесуального кодексу. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях (у справах "Авшар" проти Туреччини", "Ухань проти України", «Козинець проти України") неодноразово повторював, що при оцінці доказів суд має керуватися критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Виходячи з цих засад, тягар доказування винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення покладається на сторону обвинувачення. У разі, якщо розумні сумніви щодо існування обставин, на яких ґрунтується обвинувачення, не були виключені дослідженими в суді доказами, обвинувачений користується перевагами розумного сумніву і має бути виправданий через неспростовану презумпцію невинуватості.
Разом з тим, як зазначалося вище, стороною обвинувачення не надано достатньо вагомих, чітких та узгоджених доказів винуватості обвинуваченихОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 . Суд, оцінивши докази у справі кожний окремо та в їх сукупності, приходить до висновку про те, що обвинувачення ґрунтується на припущеннях, а тому у відповідності до ст. 62 Конституції України не може вважатися доведеним.
Згідно ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні злочину.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта та на підставі доказів, наданих суду сторонами кримінального провадження.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа.
Таким чином, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши всі докази, надані як стороною обвинувачення так і стороною захисту в їх сукупності, приходить до висновку про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано безсумнівних, допустимих та належних доказів того, що ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене за попередньою змовою групою осіб, а тому суд дійшов висновку про необхідність виправдання ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , у зв`язку з недоведеністю винуватості в причетності до вчинення кримінального правопорушення у якому вони обвинувачуються.
Долю речових доказів по справі слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.369- 371, 373, 374, 376,392-395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_12 визнати невинуватою у пред`явленому їй обвинуваченні за ч.2 ст. 185 КК України та виправдати її за недоведеністю вчинення нею інкримінованого кримінального правопорушення.
Дригант ОСОБА_33 визнати невинуватою у пред`явленому їй обвинуваченні за ч.2 ст. 185 КК України та виправдати її за недоведеністю вчинення нею інкримінованого кримінального правопорушення.
Жердецьку ОСОБА_34 визнати невинуватою у пред`явленому їй обвинуваченні за ч.2 ст. 185 КК України та виправдати її за недоведеністю вчинення нею інкримінованого кримінального правопорушення.
ОСОБА_15 визнати невинуватою у пред`явленому їй обвинуваченні за ч.2 ст. 185 КК України та виправдати її за недоведеністю вчинення нею інкримінованого кримінального правопорушення.
Речові докази: диски з відеозаписами зберігати при матеріалах справи.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1