ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/417/22 Справа № 203/438/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000028 стосовно підозрюваного
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Орджонікідзе Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_6
в режимі відеоконференції:
підозрюваного ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені ухвалою слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2022 року клопотання старшого слідчого в ОВС ВРОТЗ СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором ОСОБА_8 задоволено та застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 08 квітня 2022 року без визначення розміру застави.
В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 307 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
Крім цього, вважав встановленими та доведеними органом досудового розслідування існування ризиків того, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнути можливого покарання, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також продовжити вчиняти чи вчинити нове кримінальне правопорушення, що, з урахуванням фактичних обставин даного кримінального провадження та особи підозрюваного є достатньою підставою для застосування до нього саме такого, виключного запобіжного заходу.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог КПК України та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що слідчий суддя прийшов до безпідставного висновку про існування будь-якого ризику, на який посилається слідчий у своєму клопотанні, оскільки на підтвердження цих ризиків стороною обвинувачення не надано жодного доказу, не повідомлено та не доведено того факту, що ОСОБА_7 може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, не надано жодного доказу, який би підтверджував, що останній здійснював незаконний вплив на свідків, та не доведено реальності замаху на вчинення іншого кримінального правопорушення, що вказує на те, що висновки слідчого судді ґрунтуються виключно на припущеннях.
Крім того, з посиланням на практику ЄСПЛ зазначає, що у даному випадку, оскільки відсутні будь-які докази існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, рішення слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 ґрунтується виключно на тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень, що не може бути самодостатньою підставою для застосування такого, виняткового запобіжного заходу.
Вказує, що слідчим суддею не було розглянуто можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, а відсутність визначення розміру застави є інструментом тиску на підозрюваного ОСОБА_7 .
Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу захисника і з підстав, викладених у скарзі, просили її задовольнити, просили ухвалу слідчого скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора у повному обсязі.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, її доводи вважав безпідставними, а ухвалу слідчого судді вважав законною, обґрунтованою та просив залишити її без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.
Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи захисника, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на таке.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України, тобто у незаконному виготовленні і зберіганні з метою збуту психотропних речовин в особливо великих розмірах, вчинених за попередньою змовою групою осіб, а також у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні прекурсорів в особливо великих розмірах, з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
З наданих матеріалів слідує, що під час судового розгляду слідчий суддя у повному обсязі з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, що підтверджується, зокрема протоколом допиту свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від 26.01.2022 року, протоколом огляду від 26.01.2022 року, протоколами обшуків від 07.02.2022 року; висновком експерта №СЕ-19/104-22/4090-НЗПРАП від 08.02.2022 року, а також іншими процесуальними документами у їх сукупності.
Перевіряючи обґрунтованість підозри, як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення ЄСПЛ від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Під час апеляційного провадження встановлено, що твердження прокурора та висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ст. 177 КПК України, є обґрунтованими, а встановлені слідчим суддею ризики того, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органу досудового розслідування, слідчого судді та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення об`єктивно існують і для запобігання їх настання необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Так ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду підтверджується тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжким та особливо тяжким злочинами, пов`язаними з незаконним обігом прекурсорів і психотропних речовин та за які законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, а тому усвідомлюючи можливе покарання за інкриміновані йому кримінальні правопорушення підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування або суду.
При цьому, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).
Ризик того, що підозрюваний ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином підтверджується зокрема тим, що досудове розслідування наразі триває, не встановлено усіх осіб, причетних до вчинення кримінальних правопорушень, не проведено усіх необхідних слідчих/розшукових дій, достатніх для завершення досудового розслідування та пред`явлення обвинувачення, а тому підозрюваний ОСОБА_7 перебуваючи на волі, може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом надання порад та вказівок іншим особам, яких наразі не встановлено, вчинити певні дії або надати покази з метою уникнути або пом`якшити свою відповідальність.
Крім того, доведеним є також ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні протиправної діяльності, в тому числі й пов`язаної з придбанням прекурсорів, виготовленням психотропної речовини та її збуту протягом тривалого часу, в тому числі й поза межами Дніпропетровської області, що об`єктивно вказує на можливість продовження ним вчинення кримінального правопорушення з метою отримання прибутку, а тому такий ризик є актуальним та існуючим на даний час.
Під час перевірки доводів апеляційної скарги захисника, апеляційний суд дійшов висновку про їх необґрунтованість, оскільки в ухвалі слідчий суддя належним чином врахував, окрім зазначеного вище, відомості про особу підозрюваного, який в офіційному шлюбі не перебуває, не працевлаштований, на утримання неповнолітніх дітей не має, за станом здоров`я може утримуватись в умовах попереднього ув`язнення, що у своїй сукупності вказує на відсутність у нього стійких соціальних зв`язків.
Крім того, колегія суддів вважає безпідставними доводи захисника щодо того, що невизначення слідчим суддею розміру застави є інструментом тиску на підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки таке право слідчого судді встановлено вимогами п. 5 ч. 3 ст. 183 КПК України. Крім того, апеляційний суд погоджується з рішенням слідчого судді в цій частині, оскільки метою вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 є саме отримання незаконного прибутку шляхом збуту психотропної речовини, у даному випадку в особливо великих розмірах, а тому грошові кошти, отримані злочинним шляхом, які наразі невстановлені органом досудового розслідування, можуть бути використані підозрюваним для внесення застави з метою подальшого уникнення кримінальної відповідальності або переховування від органів досудового розслідування та суду.
Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що для досягнення мети застосування запобіжних заходів, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, на даній стадії досудового розслідування, що зумовлює необхідність в проведенні ряду слідчих та процесуальних дій, а також враховуючи інші фактичні обставини даного конкретного кримінального провадження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даній стадії досудового розслідування є необхідним та доцільним.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, застосований слідчим суддею запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України, прийняте рішення є обґрунтованим і достатньо вмотивованим, у зв`язку з чим не підлягає скасуванню, а відтак апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 177-178, 183, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2022 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4