Провадження № 11-сс/4808/255/21
Категорія ст. 307 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14.09.2021 року про відмову в задоволенні їх скарги на бездіяльність посадових осіб Івано-Франківської обласного РУП ГУ НП в Івано-Франківській області щодо невнесення відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань про кримінальне правопорушення та зобов`язання вчинити дії, -
за участю: заявників ОСОБА_6

ОСОБА_7 .

ВСТАНОВИТИ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просили ухвалу слідчого судді скасувати як незаконну та необґрунтовану, постановити нову, якою зобов`язати службових осіб РУП ГУ НП в Івано-Франківській області, уповноважених на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, негайно внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про вчинення кримінального правопорушення. Вважають висновок слідчого судді хибним, упередженим та дискримінаційним, оскільки приписами закону, переляк яких наводять в апеляційній скарзі, не допускається, на їх думку, відмовляти у прийнятті та реєстрації повідомлення про кримінальне правопорушення. Стверджує, що вони стали жертвами дискримінації про що свідчить невиконання судового рішення тривалий термін та нескінченна судова тяганина, яка жодним чином не припиняє репресії їх сім`ї, виходячи із наявності великої кількості судових справ.
Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області 14.09.2021 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з тих підстав, що РУП ГУНП в Івано-Франківській області зареєструвавши заяву скаржників в Журналі єдиного обліку, та розглянувши її згідно із Законом України «Про звернення громадян, не порушили вимоги ч. 1 ст. 214 КПК України, а зазначення в заяві про те, що було вчинено кримінальне правопорушення, без зазначення обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, не є безумовною підставою для внесення відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Під час апеляційного розгляду:

- ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги, просили скасувати ухвалу слідчого судді та захистити їх інтереси;

- прокурор не підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги належить відмовити, з наступних підстав.

На переконання Конституційного Суду, право на судовий захист як гарантія захисту та поновлення системи прав і свобод знаходить вияв, коли через бездіяльність державних органів особа позбавлена доступу до суду. Звертаючись до уповноважених державних органів із заявою, повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, особа очікує на захист своїх охоронюваних прав, свобод та законних інтересів. Відтак, брак судових гарантій у питанні початку кримінального провадження перешкоджає захисту її порушених прав, що закріплені у ст. 55 Конституції України.

Отже, це означає, що встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях. Крім того, обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора у зв`язку з невнесенням відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання відповідної заяви має забезпечити особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту.

Системний аналіз цих положень та приписів ст. 214 КПК України свідчить про те, що, якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК України, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу кримінального правопорушення (злочину/проступку), такі відомості мають бути внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань з подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК України.

Орган досудового розслідування при здійсненні ним своїх повноважень, зобов`язаний здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення (злочин/проступок), які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

В той же час, згідно ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

З матеріалів провадження вбачається, що предметом розгляду слідчого судді була скарга ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР).
В ухвалі слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що зазначені у заяві ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обставини не можуть свідчити про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення, зокрема, й передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

Так, об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України полягає в одному з таких, альтернативно зазначених у диспозиції діянь, як: умисне невиконання (ухилення від виконання) вироку, рішення, ухвали, постанови, рішення суду або перешкоджання їх виконанню, що вчинено службовою особою.

Умисне невиконання судового акту - це бездіяльність, що полягає в незастосуванні заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт.

Однією з форм (способу) невиконання судового рішення є пряма й відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати. Невиконання може мати і завуальований характер, коли зобов`язана особа хоча відкрито і не відмовляється від виконання судового акту, але вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання.

Перешкоджання виконанню судового рішення передбачає активну протидію службової особи, наділеної законом певними повноваженнями щодо реалізації вимог, які у ньому містяться, з метою недопущення його реалізації.

Слідчий суддя належним чином перевірив доводи скарги й звернув увагу на те, що в результаті розгляду заяви РУП ГУНП в Івано-Франківській області було надано ОСОБА_6 відповідь про те, що подану ним заяву було зареєстровано в Журналі єдиного обліку та розглянуто згідно із Законом України «Про звернення громадян (а.с. 55), про що 06.09.2021 року ОСОБА_6 отримав зазначену відповідь.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням суду Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 02.06.2008 року визнано право власності на 50/100 частин будинковолодіння АДРЕСА_1 вартістю 76317,6 грн. у рівних частках за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.п. 79).

Матеріали провадження не містять жодних відомостей щодо оскарження права власності на об`єкт нерухомості будь-якою особою.

Рішенням реєстратора від 16.07.2008 року (а.п. 80) відмовлено в реєстрації права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , внаслідок того, що подані документи не дають змогу установити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а саме рішенням виконкому Підпечерівської сільської ради №80 від 27.11.2007 року домоволодіння АДРЕСА_1 було розділено на два з присвоєнням різних поштових адрес. Згідно рішення виконкому Підпечерівської сільської ради №87 від 27.11.2007 року оформлено в цілому право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в рівних частках. Згідно рішення виконкому Підпечерівської сільської ради №14 від 26.02.2008 року оформлено в цілому право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Апелянти фактично вважають цей факт відмови злочином в формі умисного невикання судового рішення.

Вбачається, що існує неузгодженість між документами на право власності в частині правильної адреси нерухомості, а саме домоволодіння АДРЕСА_1 або АДРЕСА_1 , що належить на праві власності апелянтам, що повинно бути вирішено в порядку цивільного, а не в порядку кримінального провадження.

Незгода апелянтів із способом виконання рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківській області від 02.06.2008 року (а.п. 79) або отриманою ними відповіді про те, що рішення суду про визнання права власності не підлягає примусовому виконанню (а.п. 31), не свідчить про його умисне невиконання та не утворює об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 382 КК України.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що рішення суду про визнання права власності не зобов`язує реєстратора ОКП Івано-Франківського ОБТІ внести відомості про реєстрацію права власності.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків слідчого судді.

Зміст викладеної заяви ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про вчинення дій, що містять ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України (а.п. 103-104) не містить відомостей, які б вказували на їх злочинний характер, а тому неможливо зробити висновок про те, що у цій заяві містилось повідомлення про вчинення злочин.

На переконання колегії суддів, слідчим суддею не допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи викладене, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись вимогами ст.ст. 307, 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14.09.2021 року про відмову в задоволенні їх скарги на бездіяльність посадових осіб Івано-Франківської обласного РУП щодо невнесення відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань про кримінальне правопорушення та зобов`язання вчинити дії, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4