Справа №357/4716/19. Провадження №11-кп/824/4644/2021. Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України. Суддя-доповідач у апеляційній інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України

1 грудня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 ,

за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_8

у с т а н о в и л а:

Під час розгляду матеріалів апеляційного провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора Білоцерківської окружноїпрокуратури ОСОБА_6 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 4 жовтня 2021 року, прокурором було заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

В обґрунтування клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою прокурор вказує на те, що наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, ризики переховування від органів досудового розслідування, суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, які не відпали та продовжують існувати. Зазначає, що ОСОБА_7 , з метою уникнення від кримінальної відповідальності, після вчинення кримінальних правопорушень з місця події зникав, не працює, немає міцних соціальних зв`язків, крім того, оголошувався Білоцерківським міськрайонним судом Київської області в розшук у зв`язку з неявкою у судові засідання та в цей період вчинив нове кримінальне правопорушення.

Вказує, що ОСОБА_7 раніше неодноразово засуджений за вчинення тяжких злочинів з, після відбування покарання продовжив вчинення нових умисних злочинів з корисливих мотивів, характер їх та тяжкість не змінилися, роботи чи іншого постійного джерела доходу немає.

Отже, вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу окрім тримання під вартою не може запобігти виникненню ризиків.

Позиції учасників судового провадження

Перед початком судового розгляду, захисником обвинуваченого було заявлено клопотання про розгляд клопотання без його участі.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без участі обвинуваченого та захисника, оскільки не було заявлено клопотань про їх участь та їх неявка не перешкоджає проведенню розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора в підтримку поданого прокурором клопотання, який просив продовжити запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою до набрання вироком місцевого суду законної сили, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Мотиви Суду

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком, ухваленим у кримінальному провадженні №0001132, внесеному до ЄРДР 19.04.2019року, щодо обвинуваченого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у м. Біла Церква Київської області, із середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 30.01.2004 року Білоцерківським міськрайонним судом за ст. 186 ч. 2 КК України на 4 роки позбавлення волі; 2) 22.05.2009 року Білоцерківським міськрайонним судом за ст. 186 ч. 3, 69 КК України на 5 років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 28.10.2009 року засуджений за ст. 187 ч. 3 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 3) 01.08.2014 року Білоцерківським міськрайонним судом за ст. 395 КК України на 2 місяці арешту; 4) 23.03.2015 року Білоцерківським міськрайонним судом за ст. 186 ч. 2 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі; 5) 20.05.2015 року Білоцерківським міськрайонним судом за ст.ст. 185 ч. 3, 70 ч. 4 КК України на 5 років позбавлення волі; 6) 30.05.2018 року Ірпінським міським судом Київської області за ст.ст. 391,71 КК України на 2 роки 8 місяців позбавлення волі, звільнений 26.02.2019 року по відбуттю покарання,

який визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч. 2, 186 ч. 2 КК України, і призначено йому покарання за:

- ст. 185 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- ст. 186 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (пять) років.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк 5 (пять) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з 4 жовтня 2021 року.

Зараховано у строк відбуття покарання ОСОБА_7 строк досудового та під час судового розгляду тримання його під вартою: з 19 квітня 2019 року до 17 травня 2019 року та з 21 грудня 2019 року до 3 жовтня 2021 року з розрахунку одному дню попереднього увязнення відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 залишено попередній у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, але не більш ніж на 60 днів, тобто до 2 грудня 2021 року.

Також вирішено питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Під час судового розгляду суд відповідно до положень ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Розумність строку тримання під вартою не піддається абстрактній оцінці. Законність тримання під вартою необхідно оцінювати, виходячи з особливостей конкретної справи. Проте, Європейський Суд з прав людини, зокрема у справі «Лабіта проти Італії» зазначив, що продовжуване утримання особи під вартою може бути виправдане у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає доведеними обставини, які виправдовують щодо обвинуваченого ОСОБА_7 продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, колегія суддів з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України бере до уваги те, що він обвинувачується у вчиненні нетяжкого та тяжкого злочинів, з корисливих мотивів, а ризики, заявлені при обранні запобіжного заходу на даний час не зменшились, зокрема можливість переховування від органів досудового розслідування та вчинення іншого кримінального правопорушення, та дійшла висновку, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

З врахуванням наведеного, колегія суддів, не вдаючись у кримінально-правову кваліфікацію інкримінованих обвинуваченому дій, звертає увагу на те, що відповідно до змісту обвинувального акту, пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення обґрунтоване викладеними в обвинувальному акті фактами та інформацією, які у своїй сукупності здатні переконати пересічного об`єктивного спостерігача у тому, що обвинувачений може бути причетний до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Також, суд відповідно до вимог ст. 178 КПК України приймає до уваги дані про особу обвинуваченого, характер висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень в сукупності з конкретними обставинами кримінального провадження, переконливо доводить, що суспільний інтерес, незважаючи на існування презумпції невинуватості, як переважував, так і досі переважує вимоги забезпечення поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Беручи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини у справі (зокрема рішення «Едуард Шабалін проти Росії» від 16 жовтня 2014 року) про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення та у контексті даного кримінального провадження, не вирішуючи наперед питання винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень за оскаржуваним вироком, з метою попередження ризиків його переховування від суду чи вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки він не може не усвідомлювати імовірність визнання його вини за висунуте йому обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, а також враховуючи ті обставини, що апеляційні скарги ще не розглянуті по суті, апеляційний суд вважає за необхідне залишити ОСОБА_7 під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків в ході апеляційного розгляду, до набрання вироком місцевого суду законної сили.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 199, 331, 404, 405, 407, 418 ч. 1 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком місцевого суду законної сили.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
С У Д Д І:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11 р о л ь