справа №176/2400/21
провадження №1-в/176/45/21
УХВАЛА

02 грудня 2021 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовті Води в залі суду клопотання засудженого ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку -

В С Т А Н О В И В:

19 листопада 2021 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Клопотання мотивоване тим, що 27 березня 2011 року близько 01:00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився у кафе «Фенікс», що у Центральному сквері в м. Кіровограді, розташованому на розі вул. Преображенська та вул. К.Маркса, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи, вийшовши з потерпілим на вулицю, застосовуючи насильство яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, наніс йому не менше З ударів кулаком та долонею правої і лівої руки в область обличчя, від яких останній впав та отримав тілесні ушкодження у виді садна на лівому колінному суглобі, садна по боковій поверхні тазу з права, синця по боковій поверхні тазу зліва, які згідно висновку експерта № 429 від 30.03.2011 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Після цього, ОСОБА_3 , подолавши таким чином опір та волю потерпілого, з лівої кишені його куртки, відкрито, повторно викрав мобільний телефон, вартістю 500 грн., в якому була сім-карта мобільного оператора зв`язку «МТС», вартістю 10 грн., на рахунку якої були гроші в сумі 3 грн., чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 513 грн.
03 серпня 2011 року Ленінським районним судом м. Кіровограда ОСОБА_3 було засуджено за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, на підставі ст.76 КК України, на нього покладено обов`язки - не від`їжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої системи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.
Після оголошення вироку суду ОСОБА_3 виконував вимоги ст. 76 КК України, які на нього покладено судом та узгоджував з органами кримінально-виконавчої системи виїзд за межі України.
В листопаді 2021 року він дізнався, що 18 липня 2012 року Жовтоводським міським скасовано звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням та його направлено для відбування покарання в установи кримінально-виконавчої системи за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.08.2011 року за ст. 186 ч.2 КК України до 4-х років позбавлення волі.
Про вказане рішення його раніше не повідомляли та про це він не знав, при цьому ні від органів досудового розслідування, ні від суду не переховувався.
Відповідно до ч.3 ст.12 КК України, кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.186 КК України є тяжким злочином, за які законом передбачена покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.
В силу ст.12 КК України ОСОБА_3 засуджений за вчинення тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Кримінальне правопорушення, за вчинення якого його засуджено, вчинено 27.03.2011 р. таким чином, з дня вчинення вказаного кримінального правопорушення, минуло 10 років.
Крім того, п.3 ч.1 ст. 80 КК України, встановлено, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин.
Таким чином, закінчення відповідного строку є підставою для звільнення особи від відбування покарання, оскільки, у зв`язку з цим припиняються повноваження держави щодо кримінального переслідування такої особи.
Кримінальне правопорушення, за яке ОСОБА_3 було засуджено, не відноситься до категорій кримінальних правопорушень визначених ч.6 ст.80 КПК України, та не відносяться до злочинів проти миру та безпеки людства, передбачені статтями 437-439 та частиною першою статті 442 цього Кодексу.
Таким чином, на думку ОСОБА_3 , строки давності виконання обвинувального вироку минули, оскільки з моменту винесення ухвали про скасування покарання з випробуванням, яка була прийнята 18.07.2012 року, пройшло 9 років. Просить задовольнити клопотання та звільнити його від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
02.12.2021 року в судове засідання не з`явився засуджений ОСОБА_3 , подав заяву про розгляд поданого ним клопотання за його відсутності. Просив клопотання задовольнити.
Прокурор Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд клопотання засудженого за його відсутності. Щодо розгляду клопотання засудженого покладався на розсуд суду.
Дослідивши матеріали клопотання засудженого ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню за таких підстав.

Так, вироком Ленінського районного суду м.Кіровограда від 03 серпня 2011 року ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи. Вирок набрав законної сили 18.08.2011 року./а.с.8-10/.

Постановою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18.07.2012 року за поданням П`ятихатського МРВ КВІ УДПтС України в Дніпропетровській області було скасовано звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням та направлено його для відбування покарання в установи кримінально-виконавчої системи за вироком Ленінського районного суду м.Кіровограда від 03.08.2011 року за ч.2 ст.186 КК України до 4-х років позбавлення волі. Постанова набрала законної сили 25.07.2012 року. /а.с.7/
Згідно з довідкою №44.5/2-13375 від 17.11.2021 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як особа, що переховується від органів досудового розслідування у відділенні поліції №5 Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, не перебував та не перебуває. /а.с.6/
Згідно з вимогами п.3 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 3) п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин.
Згідно з ч.3 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.
Згідно з ч.4 ст.80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.
Отже, ст.80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.
Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.
Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.
За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.
Редакція ч. 3 ст.80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч. 3 ст. 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.
Оскільки в матеріалах справи відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався. В матеріалах справи є відомості про те, що ОСОБА_3 притягувався до кримінальної відповідальності на території Російської Федерації, був засуджений судом Російської Федерації за вчинення злочину, відбував покарання. Проте, в матеріалах справи відсутні відомості про те, коли саме ОСОБА_3 вчинив нові злочини на території Російської Федерації, оскільки обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину..
Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.
Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів:
1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку;
2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання;
3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.
Враховуючи вищенаведене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Ленінського районного суду м.Кіровограда від 03.08.2011 року, факт ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд вважає, що клопотання підлягає до задоволення, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі п. 3 ч.1 ст. 80 КК України.
Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
У зв`язку з викладеним, суд вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку, підлягає задоволенню.
На підставі вищезазначеного та керуючись ст. 80 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст. 152 КВК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку - задовольнити.
Звільнити засудженого ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду Кіровоградської області від 03 серпня 2011 року за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 роки, у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя