Провадження №1-кп/522/593/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2022 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
здійснивши судовий розгляд, на підставі обвинувального акту, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000598 від 10.11.2020 року, у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, не зареєстрованого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України, раніше судимого:
- 10.12.2021 року вироком Приморського районного суду м. Одеси за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі;
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
06.11.2020 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у денний час за адресою АДРЕСА_2 , побачив у дворі будинку велосипед фірми «AZIMUT» червоно - сірого кольору.
В цей час у ОСОБА_3 з корисливих мотивів, виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме: велосипед фірми «AZIMUT» червоно - сірого кольору.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, 06.11.2020 року, приблизно об 11 годині 30 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи у дворі будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 підійшов до фасаду будинку, біля якого знаходився велосипед червоно-сірого кольору та продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії залишаються непомітними, умисно, з корисливих мотивів, викрав з вищевказаної адреси, велосипед «AZIMUT» червоно-сірого кольору, належного ОСОБА_5 на суму 7000 гривень.
Таємно викравши майно ОСОБА_5 на суму 7000 гривень, ОСОБА_3 покинув місце скоєного ним кримінального проступку, тим самим спричинив ОСОБА_5 матеріальний збиток у вказаному розмірі.
Таким чином, встановлені достатні підстави обвинувачувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
У зв`язку із зазначеними обставинами, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому провадженні не досліджувалися, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся та визнав свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та підтвердив обставини кримінального правопорушення, що описані в обвинувальному акті. Він пояснив, що дійсно, 06.11.2020 року, перебуваючи у денний час за адресою АДРЕСА_2 , побачив у дворі будинку велосипед фірми «AZIMUT» червоно - сірого кольору. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, 06.11.2020 року, приблизно об 11 годині 30 хвилин, обвинувачений підійшов до фасаду будинку, біля якого знаходився велосипед червоно-сірого кольору та продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії залишаються непомітними, умисно, з корисливих мотивів, викрав з вищевказаної адреси, велосипед «AZIMUT» червоно-сірого кольору, належного ОСОБА_5 на суму 7000 гривень. Обвинувачений щиро розкаявся, запевнив суд, що більше не вчинятиме злочинів та просив призначити йому покарання не пов`язане із позбавленням волі.
Потерпіла сторона ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надавши заяву щодо розгляду обвинувального акту за його відсутності.
Прокурор просив призначити обвинуваченому покарання у виді арешту на 6 місяців, но з урахуванням того, що ОСОБА_3 засуджений вироком Приморського районного суду м. Одеси від 10.12.2021 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі застосувати ч. 4 ст. 71 КК України та за сукупністю вироків призначити остаточне покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі.
Приймаючи до уваги вищенаведене, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, повністю доведена та підтверджена матеріалами провадження.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18)).
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, а саме: є громадянином України, не працює, фактично мешкає за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимий, та те, що він обвинувачується у вчиненні кримінального проступку.
Відповідно до ст. 66 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального проступку.
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні.
Санкцією ч. 1 ст. 185 КК України за вчинення кримінального проступку: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, у виді одного року обмеження волі.
У частині 2 ст. 65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Суд вважає, що такий же принцип застосовується і при вирішенні питання про порядок відбування покарання, зокрема, про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням.
ОСОБА_3 засуджений вироком Приморського районного суду м. Одеси від 10.12.2021 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
У відповідності з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій - третій ст. 70 КК України.
Відтак, підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у межах санкції частини 1 ст. 185 КК України, є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті призначення покарання.
Процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням експертиз відсутні та цивільний позов не заявлено.
Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 65 -67, 71, 72, 75, 185 КК України, ст. ст. 100, ч. 3 ст. 349, 367-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
В силу ч. 4 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, визначеного вироком Приморського районного суду м. Одеси від 10.12.2021 року у справі №522/16166/21 та з урахуванням положень ст. 72 КК України остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 у вигляді тримання від вартою, до вступу вироку у закону силу - залишити без змін.
У строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зарахувати частково відбуте покарання, призначене вироком Приморського районного суду м. Одеси від 10.12.2021 року.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його фактичного затримання з 10.08.2021 року.
Речові докази по справі:
файли під назвою «Bunker_ch6_4905_4905», «Bunker_ch8_5039_5039», які знаходяться на DVD+R диск RW, 4,7 GB 16X сірого кольору з написом «Axent» - зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1