Єдиний унікальний № 500/4103/16-к
Провадження № 1-кп/946/167/22
УХВАЛА
про продовження строку тримання під вартою

24 березня 2022 року місто Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 ,

потерпілий ОСОБА_6 ,

провівши в залі суду в місті Ізмаїл Одеської області відкрите судове засідання по розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0003307 від 20 грудня 2015 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кілія Одеської області, громадянина України, росіянина за національністю, із неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: -16.10.2009 року Кілійським районним судом Одеської області за ст. 185 ч. 2, ст. 186 ч. 2, ст. 190 ч. 2, ст. 358 ч. 1, ст. 358 ч.3, ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнився 06.03.2015 року з південної ВК Одеської області (№51) по відбуттю строку покарання; - 22.01.2016 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у вигляді арешту строком 4 місяці;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України, -

встановив:
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні вищезазначеного злочину.
Прокурор ОСОБА_3 надав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів, в якому посилається на те, що обвинувачений скоїв тяжкий злочин, може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків, не працює та не має міцних соціальних зв`язків, раніше був оголошений в розшук.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив обрати інший запобіжний захід, мотивуючи тим, що він інших кримінальних правопорушень не вчиняв, має на утриманні мати пенсійного віку та неповнолітню дитину, бажає вступити до лав територіальної оборони.

Захисник ОСОБА_5 надав заперечення проти клопотання прокурора, в яких просив обрати обвинуваченому інший запобіжний захід, непов`язаний із триманням під вартою, посилаючись на те, що обвинувачений ОСОБА_4 на свідків та потерпілого не впливав, від суду не переховувався, про проведення судових засідань не знав, має мати пенсійного віку та неповнолітню дитину, у зв`язку із військовими подіями обвинувачений бажає захищати Батьківщину. Також захисник просив розглянути клопотання за його відсутності, з чим погодився обвинувачений.

Суд, розглянувши клопотання, заслухавши думки учасників судового провадження, дійшов до такого.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу суд враховує засаду верховенства права, закріпленої у ст. 8 КПК України, та практику Європейського суду з прав людини (далі Суд), яка у відповідності до вимог ч.2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.
Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При цьому слід звернути увагу на те, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Тому при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватими у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, а саме покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років з конфіскацією майна; вік та стан здоров`я обвинуваченого (34 роки, стан його здоров`я не перешкоджає утриманню під вартою); відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, у тому числі те, що він не має постійного місця роботи. Наявність мати пенсійного віку та неповнолітньої дитини не підтверджені жодним документом. У зв`язку з викладеним, на думку суду, з метою ухилення від покарання, яке загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватими у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, він може ухилитися від суду. Тобто в даному випадку, на думку суду, прокурором доведений ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, стосовно обвинувачуваного.

Крім того, враховуючи, що судовий розгляд у цьому кримінальному проваджені ще не розпочатий, у зв`язку з чим судом згідно із засадою безпосередності дослідження показань, встановленої ст. 23 КПК України, не допитані потерпілий, свідки, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тому, з урахуванням вказаних положень національного кримінального процесуального законодавства, факт допиту потерпілої та свідків під час досудового розслідування не може бути підставою для висновку, що на стадії судового провадження цей ризик не може бути актуальним. Більше того, з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 , а також того, що йому відомі відомості про потерпілого та свідків, він, перебуваючи на свободі, може застосувати спроби незаконно вплинути на них шляхом умовлянь та погроз з метою схилити їх до зміни своїх показань під час судового розгляду. Тому суд також погоджується з тим, що існує і ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, стосовно обвинуваченого.

Суд погоджується з тим, що відомості про те, що ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини, можуть бути враховані як відомості, що характеризують особу обвинуваченого та підтверджувати наявність ризиків вчинення іншого кримінального правопорушення або можливість іншим способом перешкоджати кримінальному провадженню. Тому суд вважає, що прокурором доведене існування ризиків, передбачених п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, стосовно обвинуваченого.

Суд, оцінивши обставини, що викладені у клопотанні прокурора, дійшов висновку, що наявні достатні підстави вважати, на даний час є достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховатися від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення з огляду на те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше він порушив свої процесуальні обов`язки, переховувався від суду, був оголошений у розшук.
Звільнення обвинуваченого з-під варти для проходження військової служби відповідно до ст.. 616 КПК України можливе лише за клопотанням прокурора після розгляду прокурором такого клопотання обвинуваченого.
Таким чином, вищевикладені обставини кримінального провадження свідчать про те, що тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на даний час є виправданим заходом, оскільки вказані обставини чітко вказують на те, що перебуваючи на свободі обвинувачений ОСОБА_4 може продовжити вчиняти нові злочини, порушуючи права інших осіб, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, а тому справжній інтерес суспільства у забезпеченні законності, інтересів правосуддя, запобігання порушенню прав осіб, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_4 на свободу.
З урахуванням викладених обставин та особи ОСОБА_4 того, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні не розпочато, потерпілий та свідки не допитані, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_4 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком, що не перевищує 60 діб - до 23 травня 2022 року.
Суд вважає доцільним визначати розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України. З урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 обвинувачується, суд вважає за доцільним визначити йому заставу у сумі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме у сумі 49620грн (20 х 2481грн), з покладанням обов`язків, передбачених п. 2 - 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 370 372 КПК України, суд
постановив:
Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 - задовольнити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на строк до 23 травня 2022 року.
Строк дії наявної ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 23 травня 2022 року.
Визначити ОСОБА_4 заставу, як альтернативні запобіжний захід, у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 49620грн, після внесення яких ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти та буде вважатися таким, до якого застосований запобіжний захід у вигляді застави. Обвинувачений ОСОБА_4 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.

У разі внесення застави зобов`язати ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до суду, а також покласти на нього обов`язки строком до 23 травня 2022 року, передбачені п. 2 - 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у справі; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію наявної ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , а також направити до Державної Установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» для виконання.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Апеляційна скарга, на ухвалу суду про застосування запобіжного заходу, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

СУДДЯ
Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1