ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1665/21 Справа № 197/296/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 квітня 2021 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, якою відмовлено у задоволенні подання начальника Державної установи Широківський виправний центр № 75 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду як незаконну і необґрунтовану, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього ст. 81 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він відбув 1/2 строку покарання, має заохочення, стягнень не має, конфліктних ситуацій не допускав, характеризується позитивно, був працевлаштований.

Вказує на те, що посилання суду на його попередню судимість є безпідставним, оскільки рішення суду не може бути обгрунтовано вказаними обставинами.

Зазначає, що представник ДУ Широківський виправний центр № 75 просив його звільнити.
Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні подання начальника Державної установи Широківський виправний центр № 75 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, засуджений ОСОБА_7 був засуджений чотири рази, останні 16.03.2018 року та 22.11.2019 року проміжки часу між ухваленими вироками не значні та свідчить про те, що ОСОБА_7 не виправляється. За час відбування покарання з 16.01.2020 року засуджений ОСОБА_7 порушень режиму не допускає, дотримується розпорядку дня, стягнень не має. Засуджений хоч і залучається до робіт з благоустрою установи, такі роботи виконує згідно графіка відпрацювання та намагається проявляти корисну ініціативу, але це свідчить лише про те що засуджений може дотримуватись графіку та режиму робіт.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позитивні зміни в поведінці засудженого, дотримання ним розпорядку дня, відсутність діючих стягнень свідчать про те, що останній лише стає на шлях виправлення, але не доводять його виправлення та готовність до існування при більш м`яких заходах нагляду за поведінкою за межами установи.
Заслухавши доповідь судді, засудженого, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Розглядаючи подання установи про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , суд повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов вмотивованого висновку про відмову у застосуванні щодо засудженого умовно-дострокового звільнення від відбуття призначеного покарання, пославшись на те, що засуджений на даний час не довів свого виправлення.
Так, застосування положень ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду.

Відмовляючи у задоволенні подання, судом обґрунтовано враховано те, що ОСОБА_7 своєю поведінкою не довів свого виправлення, з чим погоджується колегія суддів.
Так, згідно із характеристикою, засуджений ОСОБА_7 за час його перебування в ДУ Ігренський виправний центр № 133 характеризувався позитивно, мав одне заохочення, стягнень не мав. Під час перебування в ДУ Широківський виправний центр № 75 характеризується позитивно, стягнень та заохочень не має. На виробництві установи не працевлаштований, у зв`язку з відсутністю вакантних посад, залучається до робіт з благоустрою установи, намагається проявляти корисну ініціативу. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу Фізкультура та спорт.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про не доведення засудженим свого виправлення.
Наявність у ОСОБА_7 лише одного заохочення за весь період відбування покарання, початок якого рахується з 16.01.2020 року, не свідчить про те, що засуджений своєю поведінкою довів своє виправлення.
Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що він відбув 1/2 строку покарання, має заохочення, стягнень не має, конфліктних ситуацій не допускав, характеризується позитивно, не є підставами для скасування ухвали суду, оскільки виконання засудженим своїх прямих обов`язків має враховуватись у сукупності з усіма іншими обставинами.
Твердження засудженого про те, що він був працевлаштований не може бути взято до уваги, оскільки спростовується характеристикою засудженого, відповідно до якої, ОСОБА_7 не працевлаштований, а лише залучений до робіт з благоустрою установи.
Посилання засудженого на те, що суд першої інстанції безпідставно у своєму рішенні послався на його попередню судимість, як на підставу відмови у застосуванні ст.81 КК України, заслуговує на увагу, разом з тим, колегія суддів вважає, що зазначена обставина не є підставою для скасування ухвали, оскільки суд, окрім інформації щодо попередніх судимостей, врахував інші відомості, зазначені в матеріалах особової справи засудженого, на підставі чого встановив, що ОСОБА_7 своєю поведінкою не довів свого виправлення, оскільки він лише стає на шлях виправлення.
Доводи засудженого про те, що представник ДУ Широківський виправний центр № 75 просив його звільнити, колегія суддів вважає таким, що не є безумовною підставою для його умовно-дострокового звільнення, оскільки має враховуватись у сукупності з іншими обставинами.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні подання адміністрації установи, оскільки відсутні достатні підстави стверджувати, що засуджений ОСОБА_7 протягом строку відбування покарання довів своє виправлення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги засудженого не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, тому у задоволенні вимог його апеляційної скарги слід відмовити.
Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів і підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 квітня 2021 року залишити без задоволення.

Ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 квітня 2021 року щодо засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4