Справа № 297/257/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2022 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутністю учасників судового провадження обвинувальний акт по кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000007 від 05.01.2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тимашево, Оренбурзької області, Росія, мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, раніше судимого, громадянина України,

за ч. 2 ст. 389 КК України,

встановив:

Вироком Берегівського районного суду від 11.01.2021 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначено покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

Після набрання вироком законної сили і надходження його до Берегівського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області 09.03.2021 на виконання п. 2 Розділу VII Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29.01.2019 № 272/5 ОСОБА_3 ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, роз`яснено обов`язки відповідно до ч. 1 ст. 37 Кримінально-виконавчого кодексу України та надано направлення для виконання громадських робіт на території Бадалівського старостинського округу Берегівської міської ради, яке останній про ігнорував і 09.06.2021 виїхав на заробітки до Російської Федерації.

Крім цього, після розшуку засудженого 22.12.2021 працівником Берегівського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 попереджено про наслідки ухилення від відбування вказаного виду покарання, передбачені в ч. 1 ст. 40 Кримінально- виконавчого кодексу України та було винесено застереження у вигляді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування кримінального покарання у виді громадських робіт та попереджено про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України, однак в письмовому поясненні ОСОБА_3 повідомив, що відбувати покарання призначене вироком суду відмовляється.

Відтак, ОСОБА_3 , будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання, та попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від громадських робіт, в порушення вимог ст. ст. 36, 37, 39, 40 КВК України, діючи умисно, з метою ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, маючи можливість відбути покарання у виді громадських робіт, без поважних на те причин для виконання громадських робіт до Бадалівського старостинського округу Берегівської міської ради не з`явився, чим умисно ухилився від відбування кримінального покарання у виді громадських робіт.

Вказані дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у вигляді громадських робіт.

Згідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вищевказане є встановленими органом досудового розслідування обставинами, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Прокурор зазначив в обвинувальному акті клопотання про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, повністю згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами скоєного ним кримінального проступку, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч. 1 ст. 394 КПК України та за участі захисника - адвоката ОСОБА_4 подав до суду письмову заяву про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, без судового розгляду у судовому засіданні за його відсутністю.

Таким чином, за результатами спрощеного провадження встановлено, що обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, не оспорюються учасниками судового провадження, про що свідчать додані до обвинувального акту їх письмові заяви.

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали обвинувального акту та матеріали кримінального провадження, керуючись законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, та сукупність зібраних доказів з достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, знайшла своє підтвердження і доведена повністю поза розумним сумнівом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у вигляді громадських робіт.

При призначенні виду та розміру покарання, необхідного та достатнього для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, який свою вину визнав повністю та розкаявся у вчиненому, що суд відносить до пом`якшуючої йому покарання обставини.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити в межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України у вигляді арешту, з повним приєднанням відповідно до ст.ст. 71, 72 КК України не відбутого покарання за вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 11.01.2021 року у виді 150 годин громадських робіт.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів вирішити в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-370, 373-374, 381-382, ч. 1 ст. 394 КПК України,

ухвалив:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 389 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 місяців арешту.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, з урахуванням приписів ст. 72 КК України, до призначеного покарання за цим вироком повністю приєднати не відбуту частину покарання за вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 11.01.2021 року та за сукупністю вироків остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 3 (трьох) місяців 19 (дев`ятнадцять) днів арешту.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання.

Речові докази: оригінали документів із особової справи засудженого ОСОБА_3 , а саме: розпорядження про виконання вироку №297/3095/20/1568/2021 від 12.02.2021, вирок від 11.01.2021 №297/3095/21, підписка ОСОБА_3 від 09.03.2021, підписка ОСОБА_3 від 09.03.2021, направлення ОСОБА_3 від 10.03.2021, розпорядження № 120 від 14.04.2021, пояснення ОСОБА_3 від 22.12.2021 року, попередження про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 від 22.12.2021, пояснення ОСОБА_3 від 22.12.2021 року, які зберігаються при матеріалах справи, залишити при матеріалах провадження.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня отримання його копії, шляхом подання апеляції через цей суд до Закарпатського апеляційного суду, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_5