Єдиний унікальний номер судової справи №678/15/22
Номер провадження №1-кс-678-8/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року смт. Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відсутність осіб, які беруть участь у судовому провадженні, без фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів, клопотання про арешт майна, яке подане старшим дізнавачем сектору дізнання відділу поліції №3 Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області капітаном поліції ОСОБА_3 і погоджене прокурором Летичівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному 24 грудня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000314 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

І. СУТЬ ПИТАННЯ, ЩО ВИРІШУЄТЬСЯ СУДОМ

1. 12 січня 2022 року надійшло клопотання згідно якого 23 грудня 2021 року ОСОБА_5 звернувся до поліції із заявою про те, що 18 грудня 2021 року близько 13 год. невстановлена особа з житлового будинку по АДРЕСА_1 таємно, шляхом вільного доступу, викрала мобільний телефон Samsung J400F Galaxy J4 Black IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , чим завдала йому шкоди на суму 3000 грн.

24 грудня 2021 року по даному факту розпочато досудове розслідування в ході якого встановлено, що викрадений телефон знаходиться в ОСОБА_6 , який 10 січня 2022 року його добровільно видав працівникам поліції, телефон було оглянуто та вилучено.

10 січня 2022 року вилучений у ОСОБА_6 телефон визнано речовим доказом, поміщено до файл пакету та направлено на зберігання до кімнати зберігання речових доказів відділу поліції № 3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області.

Старший дізнавач просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно телефон з позбавленням права власника майна на відчуження, розпорядження та користування ним з метою збереження речових доказів, запобігання можливого їх знищення, пошкодження, приховування, призначення необхідних експертиз та проведення інших слідчих дій.

ІІ. ПОЗИЦІЯ ОСІБ, ЯКІ БЕРУТЬ УЧАСТЬ У КРИМІНАЛЬНОМУ ПРОВАДЖЕННІ

2. Ініціатор клопотання просить його розгляд проводити у її відсутність, клопотання підтримує та просить таке задовольнити.

ІІІ. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

3. В силу ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1). Заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, тимчасове вилучення майна (п. 6 ч. 2), арешт майна (п. 7 ч. 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Як зазначено у ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом (ч. 1). Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено (ч. 2).

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (абз. 1 ч. 1). Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (абз. 2 ч. 1). Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2). У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3).

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За змістом ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

ІV. МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

4. З Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30 грудня 2021 року вбачається, що відомості про вказану у клопотанні подію внесені 24 грудня 2021 року за №0000314 із правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 185 КК України.

5. 10 січня 2022 року ОСОБА_6 подав заяву у поліцію згідно якої добровільно віддає працівникам поліції мобільний телефон Samsung J4 в чохлі, який ОСОБА_7 поросив здати у ломбард, телефон оглянуто про що складено протокол огляду та постановою визнано речовим доказом.

6. Згідно вимог ч. 2 ст. 167, ч. 7 ст. 236 КПК України добровільно виданий ОСОБА_6 мобільний телефон є тимчасово вилученим майном і старший дізнавач обґрунтовано постановою визнала його речовим доказом, адже телефон відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

7. Слідчий суддя вважає, що наявні підстави для накладення арешту на вказане майно, адже речовий доказ необхідний органу досудового розслідування для проведення необхідних слідчих (розшукових) дій (експертиз, слідчого експерименту, тощо).

На даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, як накладення арешту на майно, що є співмірним тимчасовим обмеженням прав власника майна.

Не накладення арешту на тимчасово вилучене майно може призвести до настання негативних наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

V. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

8. Для всебічного, повного, об`єктивного та своєчасного розслідування кримінального провадження необхідно накласти арешт на тимчасово вилучене майно, тому клопотання є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 107, 110, 131-132, 170-175, 309-310, 369-372, 392-395 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучений 10 січня 2022 року у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мобільний телефон марки Samsung J400F моделі Galaxy J4 Black, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 та зберігається в кімнаті зберігання речових доказів відділу поліції № 3 ХРУП ГУНП в Хмельницькі області, з позбавленням права власника даного майна на відчуження, розпорядження та користування ним з метою збереження речових доказів, запобігання можливого їх знищення, пошкодження, приховування, призначення необхідних експертиз та проведення інших слідчих дій.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя підпис ОСОБА_1

Слідчий суддя ОСОБА_1