№ 1-кп/243/991/2021
В И Р О К
Іменем України

04 січня 2022 року м. Слов`янськ

Слов?янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов`янського міськрайонного суду матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000151 від 02.02.2021 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця м.Бахмут Донецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, який має двох неповнолітніх дітей, не працюючого, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

01 лютого 2021 року о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_5 , керуючи на достатніх правових підставах технічно справним автомобілем марки MAN TGX 26.460, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись зі швидкістю 71 км/год по проїзній частині автодороги сполученням Добропілля-Лиман у Краматорському районі Донецької області з боку м.Лиман, на ділянці 77 км + 500 м, в порушення вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких: п.12.3 - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, діючи необережно, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної події, маючи об`єктивну можливість в світлі фар спостерігати за дорожньою обстановкою, а також своєчасно реагувати на її зміни, після виявлення перешкоди для руху у виді пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , невірно оцінив дорожню обстановку, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки автомобіля, або безпечного для інших учасників об`їзду перешкоди, скоїв наїзд правою частиною кабіни та кузову на пішохода ОСОБА_6 , який знаходився на правому краю проїзної частини.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події. Так, ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у виді багатоуламкового перелому кісток склепіння черепа з розповсюдженням на кістки лицьового скелету і основи черепа з ушкодженням оболонок та речовини головного мозку, субарахноїдальні крововиливи практично по всім півкулям головного мозку, крововилив в шлуночки головного мозку, крововиливи в м`які покрови голови лобної та правої тім`яної області, забійна рана голови, травматична екстракція 1-го зуба верхньої щелепи праворуч, синця верхнього повіка лівого ока, ділянки осадження шкірних покровів обличчя, розриву міжхребцевого диску між 6 і 7 шийними хребцями з крововиливами під оболонки спинного мозку. Зазначені тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів за механізмом удару-тиску, тертя-ковзання незадовго до моменту настання смерті, та стосовно живих осіб, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя.

Причиною смерті ОСОБА_6 стала сукупна травма голови та шиї з множинними переломами кісток черепа, розривом міжхребцевого диску між 6 і 7 шийними хребцями з ушкодженням головного та спинного мозку і їх оболонок, ускладнена розвитком шоку. Після чого водій ОСОБА_5 , діючи умисно в порушення вимог п.2.10 а, б, г, ґ, д і е Правил дорожнього руху України, які регламентують: п.2.10 - у разі причетності до дорожньо-транспортної події водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці події; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог п.9.10 цих Правил; г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я; ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті г п.2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів події, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди будучи причетним до дорожньо-транспортної події, не зупинив транспортний засіб, не увімкнув аварійну сигналізацію, не викликав бригаду швидкої медичної допомоги, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду в підрозділ поліції, не вжив всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, після вчинення дорожньо-транспортної пригоди з місця події зник, залишивши таким чином місце дорожньо-транспортної події.

Допущені водієм ОСОБА_5 порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_6 .

Відповідно до положень статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться стосовно ОСОБА_5 лише в межах висунутого йому обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті від 29.11.2021.

В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.286 КК України, визнав повністю та пояснив, що 01.02.2021 він на службовому автомобілі MAN TGX рухався по автодорозі з м.Сєвєродонецьк, перевозив 20 т. добрива. Під час руху з боку с.Райгородок в напрямку м.Слов`янська на 77 км. поблизу Лиманського повороту зі швидкістю 71 км/год. він побачив пішохода, якого намагався об`їхати. Він подумав, що об`їхав пішохода та поїхав далі. Наступного дня він побачив пошкодження кузову та зрозумів, що скоїв наїзд на пішохода. Також від їхнього працівника дізнався, що напередодні на автодорозі вбили людину. 05.02.2021 поліцейські приїхали на підприємство, до поліції не звертався, сказав керівнику про вірогідність наїзду. В ході слідчого експерименту він надав детальні показання про обставини, всі заміри здійснювали з його слів. До поліції він не звертався, оскільки розгубився. Зараз він працює водієм у іншої особи, з потерпілою з приводу відшкодування збитків не зв`язувався.

Окрім повного визнання своєї вини обвинуваченим, вина обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 суду пояснила, що ОСОБА_6 був її співмешканцем протягом 6 років. В той день ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного сп`яніння, як він опинився на автодорозі їй невідомо, відомо, що він вживав алкоголь в місті та сів у маршрутку. Про те, що він зник, вона повідомила його сина, який згодом їй зателефонував та сказав, що він загинув в ДТП та слід йти до поліції з документами. Похованням займався його син, який мешкає в м.Києві. Про ДТП їй нічого невідомо. Зазначила, що в ДТП винен сам загиблий, просила обвинуваченого суворо не карати.

З протоколу огляду місця ДТП від 01.02.2021, схеми та фототаблиці до нього вбачається, що слідчим було проведено огляд місця ДТП, що відбулося на проїзній частині автодороги Добропілля-Лиман на ділянці 77 км + 500 м. В ході огляду встановлено, що дорожнє покриття асфальтобетонне, мокре, шириною для двох напрямків, ділянка не освітлена, транспорт на місці події відсутній, на узбіччі пляма бурого кольору, схожа на кров. На узбіччі розташований труп чоловічої статі, який знаходиться в положенні на животі, наявні пошкодження ребер та грудини.

Як вбачається з протоколу пред`явлення трупу для впізнання від 02.02.2021, ОСОБА_4 впізнала труп свого співмешканця ОСОБА_6 за прикметами зовнішності, рисами обличчя, татуюванням та одягом, в який він був вдягнутий.

Висновком експерта № 86 від 12.03.2021, складеним в результаті проведення судово-медичної експертизи, встановлено що при дослідженні трупа ОСОБА_6 виявлені наступні ушкодження: відкритий багатоуламковий перелом кісток склепіння черепа з розповсюдженням на кістки лицьового скелету і основи черепа, з ушкодженням оболонок та речовини головного мозку, субарахноідальні крововиливи практично по всім півкулям головного мозку, крововилив в шлуночки головного мозку, крововиливи в м`які покрови голови лобної і правої тім`яної області, забійна рана голови, травматична екстракція (видалення) 1-го зуба верхньої щелепи праворуч, синець верхнього повіка лівого ока, ділянки осадження шкірних покровів обличчя; розрив міжхребцевого диску між 6 і 7 шийними хребцями з крововиливами під оболонки спинного мозку; осадження шкірних покровів лівого передпліччя та синець правої кисті. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів за механізмом удару тертя-ковзання і удару-тиску незадовго до моменту настання смерті при дорожньо-транспортній пригоді, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Виходячи з динаміки розвитку ранніх трупних явищ, що були встановлені при судово-медичній експертизі трупа, можна вважати, що смерть ОСОБА_6 настала за 13-14 год. до судово-медичної експертизи. Причиною смерті ОСОБА_6 явилась сукупна травма голови та шиї з множинними переломами кісток черепа, розривом міжхребцевого диску між 6-м і 7-м шийними хребцями з ушкодженням головного і спинного мозку і їх оболонок, ускладнена розвитком шоку. При судово-токсикологічному дослідженні в крові і сечі від його трупа виявлений етиловий спирт, концентрація етилового спирту у крові відносно до живих осіб відповідає алкогольному сп`янінню середнього ступеня. При судово-імунологічному дослідженні встановлено, що кров трупа ОСОБА_6 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В.

Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 03.02.2021, за участю спеціаліста слідчим було оглянуто вантажний автомобіль MAN державний номер НОМЕР_2 , кабіна якого пофарбована у білий колір, кузов пофарбований у світло-сірий колір. В ході огляду встановлено, що автомобіль має 3 вісі та 8 колес, виявлено візуальні пошкодження зліва, справа та зломи аварійного характеру. При огляді правої частини борту кузова на висоті 167 см виявлено зчіс фарби світло-сірого кольору, вилучено фрагменти фарби, автомобіль вилучений та переданий на відповідальне зберігання власнику.

Згідно протоколу додаткового огляду транспортного засобу від 24.02.2021, слідчим за участю спеціаліста зі згоди власника оглянуто автомобіль MAN державний номер НОМЕР_2 , встановлено, що загальний розмір пошкоджень в бічній поверхні автомобіля становить 110 х 60 мм, а в передній частині 30х75 мм, пошкодження характеризуються трасами тертя та подряпинами.

Висновком експерта № СЕ-19/105-21/2045-ІТ від 23.03.2021, складеним в результаті проведення експертизи технічного стану транспортного засобу, встановлено, що рульове управління, гальмівна система та ходова частина автомобіля MAN TGX 26.460, реєстраційний номер НОМЕР_2 , у момент виникнення події ДТП знаходилися в працездатному стані і виконували покладені на них функції. З технічної точки зору, до виникнення даної дорожньо-транспортної події, технічні системи автомобіля MAN TGX 26.460, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та їх елементи, які могли вплинути на керованість та курсову стійкість автомобіля MAN TGX 26.460, знаходилися в працездатному стані і виконували покладені на них функції.

Висновком експерта № 15 від 13.04.2021, складеним в результаті проведення судово-медичної експертизи, встановлено що враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених при дослідженні трупа ОСОБА_6 , не виключена можливість їх виникнення при ударі об виступаючі частини кузову рухомого автомобіля MAN TGX 26.460, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

За відомостями ФОП ОСОБА_7 , наданими у відповідності до ст.93 КПК України, що за відомостями підприємства, що зафіксовані завдяки системи контролю та моніторингу GPS, встановленого на автомобілі MAN, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зазначений транспортний засіб дійсно перебував на ділянці 77 кілометр проїжджої частини сполученням Добропілля-Лиман у 19 год.26 хв. 19 сек. 01.02.2021 та швидкість руху складала 71 км/год, ці показники зафіксовані системою.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 19.11.2021, проведеного за участю ОСОБА_5 з фототаблицею та схеми до нього, вбачається, що ОСОБА_5 на місці розповів та вказав відомі йому обставини ДТП, зазначивши, що 01.02.2021 близько 19-30 год. він керував автомобілем MAN, реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснюючи рух по проїжджій частині автодороги сполученням Добропілля-Лиман з боку м.Лиман. Під час руху була темна пора доби, проїжджа частина дороги, по якій він здійснював рух, була мокра, опадів не було, видимість була достатня, а оглядовість необмежена, від управління автомобіля його ніхто не відволікав, по шляху руху на проїжджій частині перешкод ніхто не створював, рухався прямолінійно. Проїжджаючи ділянку автодороги в районі 77 км, не доїжджаючи до Лиманського повороту, в цей час він в світлі фар раптово побачив пішохода-чоловіка, який знаходився біля правого краю проїжджої частини. ОСОБА_5 не встиг застосувати міри екстреного гальмування, стався наїзд на пішохода правою частиною кабіни та кузову автомобіля під його керуванням. ОСОБА_5 на місці вказав розташування автомобіля відносно правого краю проїжджої частини, автомобіль розташовувався до правого краю проїжджої частини на відстані 0,6 м. ОСОБА_5 вказав, що пішохід безпосередньо в момент ДТП розташовувався на відстані 0,4 м. від правого краю проїжджої частини, місце наїзду на пішохода вказав на відстані 0,4 м. від правого краю проїжджої частини та 435 м. від позначки 77 км. з метою визначення конкретної видимості пішохід статист в темному одязі відповідному одягу пішоходу ОСОБА_6 був встановлений в місці наїзду водієм ОСОБА_5 , а автомобіль-демонстратор MAN з включеним ближнім світлом фар наближався до місця виявлення зазначеного пішохода. В той момент коли силует пішохода-статиста став помітний з робочого місця водія, автомобіль був зупинений і шляхом проведення вимірів була визначена конкретна видимість пішохода, яка при вимірюванні рулеткою склала 84,2 м. При ближньому світлі фар загальна видимість елементів проїзної частини вказаної автодороги з робочого місця водія в місці наїзду на пішохода склала 118,0 м.

Висновком експерта № СЕ-19/105-21/8758-ІТ від 29.11.2021, складеним в результаті проведення автотехнічної експертизи, встановлено, що з технічної точки зору, в даній дорожній ситуації, належні дії водія автомобіля MAN TGX 26.460, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_5 , спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху, повинні були регламентуватися відповідно до вимог п.12.2 та п.12.3 ПДР, тобто він повинен був вести автомобіль з такою швидкістю, щоб була можливість зупинити автомобіль у межах видимості елементів дороги, але не більше ніж 90 км/год, а з моменту об`єктивної видимості пішохода, з робочого місця водія автомобіля MAN TGX 26.460, водій ОСОБА_5 зобов`язаний був застосувати гальмування або здійснити маневр безпечного об`їзду пішохода. З технічної точки зору, в даній дорожній ситуації, водій автомобіля MAN TGX 26.460, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_5 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода. З технічної точки зору, в даній дорожній ситуації, дії водія автомобіля MAN TGX 26.460, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_5 відповідали вимогам п.12.2 ПДР і не відповідали вимогам п.12.3 ПДР.

Розмірковуючи над показаннями обвинуваченого ОСОБА_5 , суд в цілому вважає їх достовірними, оскільки вони узгоджуються з іншими здобутими доказами та відповідають встановленим судом обставинам.

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вказані вище докази є достовірними, доповнюють один одного, перебувають між собою у взаємозв`язку, тобто подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведено, а вчинене обвинуваченим суспільно небезпечне діяння правильно кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_6 .

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа Довженко проти України) зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності до ст. 65 КК України суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (вчинений злочин віднесений до категорії тяжкого необережного злочину), сукупність усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, характер, ступінь його суспільної небезпеки; відомості про особу обвинуваченого (раніше не судимий, одружений, але з родиною не мешкає, має двох неповнолітніх дітей, які мешкають з дружиною, на диспансерному обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває).

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України судом визнається активне сприяння у розкритті злочину, що виявилося в участі в слідчому експерименті, під час якого обвинувачений на місці показав та розповів про дійсні обставини події злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Відповідно до досудової доповіді органу пробації від 30.12.2021 ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній. Беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, Слов`янський МРВ з питань пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі для окремих осіб).

Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання, що виправлення ОСОБА_5 буде досягнуто при призначенні йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.286 КК України, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для попередження вчинення ним нових злочинів.

Розмірковуючи над можливістю застосування положень ст.75 КК України, суд, належним чином дослідивши й оцінивши всі обставини, що мають значення для кримінального провадження, та враховуючи, що ст. 75 КК застосовується лише в тому разі, коли для цього є умови і підстави, зазначає наступне.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору форми реалізації кримінальної відповідальності. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

В першу чергу суд враховує наслідки вчиненого кримінального правопорушення, а саме смерть ОСОБА_6 , та підсумовує, що кримінальне правопорушення призвело до непоправних наслідків. Однак, зауважуючи, що тяжкість наслідків не є єдиною підставою, що унеможливлює застосування положень ст.75 КК України, суд враховує також і особу обвинуваченого, який хоча і висловив жаль з приводу скоєного у судовому засіданні, однак вибачення у потерпілої не попросив, жодним чином з моменту події кримінального правопорушення (01.02.2021) не намагався відшкодувати потерпілій заподіяну шкоду. Також поза увагою суду не може залишитися та обставина, що обвинувачений поїхав з місця ДТП, до правоохоронних органів не звернувся і для встановлення його особи було вжито оперативно-розшукових заходів. З досудової доповіді органу пробації судом встановлено, що після скоєння ДТП зі смертельними наслідками неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, тому орган пробації дійшов висновку, що ОСОБА_5 не усвідомлює серйозність його протиправних дій, не розуміє, що саме йому необхідно змінювати в своїй поведінці. З таким висновком погоджується і суд. Отже, навіть беручи до уваги те, що ОСОБА_5 має стійкі соціальні зв`язки, мешкає зі співмешканкою, надає матеріальну підтримку дітям, що мешкають з його дружиною, враховуючи відсутність обставин, що обтяжують покарання, та думку потерпілої, яка просила суд суворо не карати обвинуваченого, суд не вбачає підстав для застосування положень ст.75 КК України. Таким чином, відомості, які характеризують обвинуваченого, його поведінка після вчинення злочину не вказують на можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання з огляду на характер скоєного злочину, а також непоправні тяжкі наслідки.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 хоча і скоїв кримінальне правопорушення з необережності, однак внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху України настала смерть людини, тому суд вважає необхідним застосувати відносно нього додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Запобіжний захід не застосовувався.

На виконання положень ч.4 ст.174 КПК України слід скасувати арешт майна, накладений на автомобіль MAN TGX 26.460, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ухвалою слідчого судді від 08.02.2021.

Процесуальні витрати за проведення експертиз відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Відповідно до положень статті 100 КПК України речові докази по справі автомобіль MAN TGX 26.460, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ухвалою слідчого судді від 08.02.2021, який перебуває у належного користувача ОСОБА_7 , залишити за належністю цьому користувачу.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не застосовувався.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді від 08.02.2021 на автомобіль MAN TGX 26.460, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати за проведення експертиз, а саме: № СЕ-19/105-21/2045-ІТ від 23.03.2021 у сумі 980 грн. 70 коп., № СЕ-19/105-21/8758-ІТ від 29.11.2021 у сумі 1029 грн. 72 коп. на користь держави.

Речові докази: автомобіль MAN TGX 26.460, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зберігається у користувача ОСОБА_7 , залишити за належністю цьому користувачу.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_5 обчислювати з моменту його фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Суддя
Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1