Справа № 699/973/21
Номер провадження № 1-кп/699/30/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.01.22 м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з повною технічною фіксацією кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.09.2021 за № 0001026

за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Немичинці Хмельницького району Хмельницької області, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

УСТАНОВИВ:
1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_6 у ніч з 05.09.2021 на 06.09.2021 близько 00.00 год. перебуваючи в будинку за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_5 , наніс не менше восьми ударів кулаками правої та лівої руки в ділянку голови та не менше п`ятнадцяти ударів кулаками правої та лівої руки по грудній клітці зліва, внаслідок чого потерпіла ОСОБА_5 за висновком експерта № 05-01/381 від 11.10.2021 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, гематом на обличчі та голові, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; а також закриту травму грудної клітки у вигляді переломів 7, 8, 9 ребер зліва з попаданням крові в ліву плевральну порожнину без стиснення легень, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.
2.1. Позиція сторони захисту

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, визнав повністю, підтвердивши обставини, а саме час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого правопорушення, викладені в обвинувальному акті.

2.2. Обсяг доказів

Судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, встановлених в обвинувальному акті. Судом було поставлено на обговорення питання стосовно доцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Обвинуваченому та потерпілій роз`яснено положення ч. 3 ст. 349 КПК України та наслідки розгляду кримінального провадження у такому порядку, а саме позбавлення права оспорювати встановлені фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстав вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, урахувавши, що обвинувачений ОСОБА_6 не оспорює фактичні обставини справи, і як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням письмових доказів щодо проведеної судово-медичної експертизи та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

2.3. Показання обвинуваченого ОСОБА_6 .

З показань обвинуваченого ОСОБА_6 слідує, що близько опівночі з 05.09.2021 на 06.09.2021, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у будинку своєї матері, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , він кулаками рук наніс своїй матері ОСОБА_5 біля восьми ударів по голові та біля п`ятнадцяти ударів по тулубу у район грудної клітки. Причиною такої поведінки була образа, яку обвинуваченому нанесла сестра, попросивши більше не ображати потерпілу. Обвинувачений зазначив, що напередодні, а саме 05.09.2021 потерпіла разом з ним працювала на городі та не мала слідів побиття чи травмування. Після нанесення обвинуваченим ударів, яке загалом тривало близько 15-20 хвилин, обвинувачений бачив на обличчі потерпілої видимі сліди побиття, у тому числі кров. ОСОБА_6 самостійно припинив наносити удари, після чого потерпіла покинула будинок, а обвинувачений ліг спати. Обвинувачений пояснив, що знав, де мати може переховуватися у таких випадках та у кого у селі може ночувати, оскільки такі факти мали місце і раніше. ОСОБА_6 вказав, що йому невідомо було про перебування матері у лікарні. Потерпіла після лікування проживає у дочки у смт. Стеблів Звенигородського району. Обвинувачений ОСОБА_6 повідомив, що жалкує про свою поведінку та більше подібного вчиняти не буде. Свою думку щодо доцільного та домірного покарання обвинувачений сформулювати не зміг, однак зазначив, що не дивлячись на те, що раніше він притягався до кримінальної відповідальності, йому у селі довіряють та запрошують виконувати тимчасові роботи. У разі засудження така довіра може зникнути, що позбавить обвинуваченого можливості працевлаштуватися.

2.4. Показання потерпілої ОСОБА_5 .

Потерпіла ОСОБА_5 повідомила, що разом з сином обвинуваченим ОСОБА_6 проживала у власному будинку по АДРЕСА_1 . Обвинувачений ніде не працює, фактично живе за рахунок пенсії потерпілої, періодично наймається на підробітки до жителів села, проте зароблене пропиває, а матері фінансово зовсім не допомагає. У ніч на 06.09.2021, близько опівночі, потерпіла відпочивала на дивані у кімнаті зазначеного домоволодіння. ЇЇ син прийшов додому у стані алкогольного сп`яніння та почав її бити кулаками рук по голові, грудній клітці, ногах. Потім обвинувачений присів за стіл та задрімав, а потерпіла, користуючись нагодою, покинула будинок та переховувалася у сусідів. Потерпілій було важко ходити та важко дихати. Зранку було викликано швидку допомогу та повідомлено поліцію про факт побиття. Під час перебування у лікарні щодо потерпілої проводилася судовомедична експертиза. Після завершення лікування потерпіла ОСОБА_5 постійно проживає у родині своєї дочки у смт. Стеблів. Обвинувачений ОСОБА_6 вибачення у потерпілої не просив, у лікарні її не провідував. З 06.09.2021, тобто після побиття, потерпіла у вищезазначеному власному будинку у с. Яблунівка не була, оскільки боїться обвинуваченого. Свою думку щодо доцільного та домірного покарання потерпіла сформулювати не змогла.

2.5. Дослідження письмових доказів сторони обвинувачення.

Стороною обвинувачення надано витяг з ЄРДР та низку процесуальних документів, постановлених під час досудового слідства.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення доводиться:

-відомостями з рапорту, у якому зазначено, що 06.09.2021 отримано та зареєстровано ЄО №9701 про те, що син у стані алкогольного сп`яніння сильно побив матір;

-даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 06.09.2021, з якого вбачається, що 06.09.2021 близько 00.00 год. син ОСОБА_6 за місцем проживання наніс тілесні ушкодження ОСОБА_5 ;

-даними висновку судово-медичного експерта ОСОБА_7 від 11.10.2021 № 05-9-01/381, з якого вбачається, що у ОСОБА_5 мають місце: закрита травма грудної клітки у вигляді переломів 7, 8, 9 ребер зліва з попаданням крові в ліву плевральну порожнину без стиснення легені, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`ю, а також закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку, гематоми на обличчі та голові, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Виявлені тілесні ушкодження могли виникнути при механізмі і обставинах, установлених під час проведення слідчих дій за участю потерпілої.

2.6. Дослідження матеріалів, які характеризують обвинуваченого.

До матеріалів справи надано характеристику з місця проживання обвинуваченого, з якої вбачається, що ОСОБА_6 не працює, був помічений при вживанні алкогольних напоїв.

Відповідно до вимоги УІАП ГУНП в Черкаській області від 06.10.2021 обвинувачений вважається несудимим в силу ст. 89 КК України.

Відповідно до довідки КНП «Корсунь-Шевченківська багатопрофільна лікарня» від 08.10.2021 № 150 ОСОБА_6 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

2.7. Досудова доповідь органу пробації.

Звенигородським районним сектором № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області виконано досудову доповідь відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .

Відповідно до висновку, зазначеного у досудовій доповіді, визначено високий рівень вчинення повторного кримінального правопорушення та високий рівень небезпечності для суспільства.

На думку органу пробації виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства. Застосування соціально-виховних заходів, які необхідні для впливу на поведінку особи з метою її виправлення та запобігання вчиненню повторних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

2.8. Висновки щодо доведеності винуватості.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів оцінив з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Дослідивши у судовому засіданні надані стороною обвинувачення докази, суд дійшов висновку, що надані докази є належними, оскільки прямо та непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Крім того, надані державним обвинуваченням докази є допустимими, оскільки зібрані у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Під час судового розгляду встановлено, що надані державним обвинуваченням докази є достовірними та достатніми, оскільки не протирічать один одному, та у своїй сукупності надають можливість суду зробити висновок про доведеність винуватості обвинуваченого поза розумним сумнівом у передбаченому законом порядку.

Отже, судом поза розумним сумнівом установлено, а стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, а саме завдав потерпілій ОСОБА_5 умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
В обвинувальному акті зазначено, що обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття, а обставинами, які обтяжують покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку, вчинення злочину щодо іншої особи, з якою обвинувачений перебуває у сімейних відносинах.

Суд погоджується з висновком сторони обвинувачення щодо наявності обставин, які обтяжують покарання, оскільки потерпілою є мати обвинуваченого ОСОБА_5 , 1946 р.н.

Разом з тим, судом не встановлено обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого. Так, обвинувачений визнав факт завдання потерпілій тілесних ушкоджень, проте станом на дату проведення судових дебатів навіть не вибачився за скоєне. Крім того, під час судового розгляду встановлено, що обвинувачений не цікавився станом здоров`я потерпілої та навіть не знав про перебування останньої на лікуванні у медичному закладі. Слід зазначити, що щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження. Такого висновку дійшов Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду при розгляді справи №199/6365/19. Отже, під час судового розгляду судом не встановлено наявності такої обставини, як щире каяття обвинуваченого.

4. Мотиви призначення покарання.
За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, який відноситься до категорій нетяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, особу винного, який не одружений, не працює, вживає алкогольні напої, відсутність обставин, які пом`якшують покарання та наявність обставин, які обтяжують покарання. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції інкримінованої статті та в умовах ізоляції від суспільства, оскільки саме таке покарання відповідатиме принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Цивільний позов заявлено не було.

Щодо обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався. Під час судового розгляду прокурор такого клопотання не заявляв та суд не вбачає необхідності у його застосуванні до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні

Ураховуючи викладене, керуючись ст.ст. 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком 1 (один) рік.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Строк покарання рахувати з часу фактичного затримання ОСОБА_6 в порядку виконання цього вироку.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1