Справа № 484/4629/21
Провадження № 1-КП/484/492/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мар`янівка Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей не має, військовозобов`язаного, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , паспорт відсутній, РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2,3 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України

за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

у відсутність потерпілого ОСОБА_6 згідно заяви, -

ВСТАНОВИВ:

01.11.2021 року об 11.00 годині, проходячи біля транспортного засобу BMW чорного кольору д.н.з. НОМЕР_2 , належного ОСОБА_7 , який був припаркований позаду будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 через незакрите водійське скло помітив сумочку з ремінцем чорного кольору, яка знаходилась між передніми сидіннями. В цей же час у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення вказаної сумочки. Виконуючи задумане, переслідуючи корисливу мету, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 , діючи умисно, просунув свою праву руку через незачинене водійське скло вказаного транспортного засобу і таємно викрав звідти бувшу у використанні чоловічу сумку з емблемою «LENPAD since 1988» та ремінцем через плече вартістю 203 грн. 40 коп., всередині якої знаходились: бувше у використанні шкіряне чоловіче портмоне з емблемою Cafiro чорного кольору вартістю 265 грн. 50 коп.; банківська картка АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_3 ; газова картка SVIT OIL на 10 літрів вартістю 184 грн. 60 коп.; 2 газові картки SVIT OIL на 5 літрів по ціні 92 грн. 30 коп. за штуку на суму 184 грн. 60 коп. Після цього ОСОБА_5 з викраденим майном з місця події зник і розпорядився викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_6 своїми діями матеріальну шкоду на загальну суму 831 грн. 10 коп.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в сховище.

В той же час в тому ж місця одразу після вчинення вказаної вище крадіжки ОСОБА_5 відкрив викрадену ним чоловічу сумку і виявив у ній платіжну банківську картку АТ КБ «ПриватБанку» НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_6 , яка є офіційним документом і вирішив її викрасти з метою подальшого використання для заволодіння грошовими коштами. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 привласнив вказану картку і того ж дня, не повідомляючи, що вона викрадена, передав її для використання при розрахунках своїй співмешканці ОСОБА_8 .

Таким чином ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч.1 ст. 357 КК України викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.

Крім того, того ж дня, точного часу не встановлено, але не пізніше 12.29 години, після викрадення з портмоне офіційного документу платіжної банківської картки АТ КБ «ПриватБанку» НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_6 у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів з вказаної картки. Виконуючи задумане, діючи умисно і повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, достовірно знаючи, що при розрахунку вказаною карткою через термінал не потрібно вводити пін-код доступу для подальшого розрахунку, не повідомляючи своїй співмешканці ОСОБА_8 , що картка викрадена, передав останній для використання при розрахунках вказану банківську картку. Того ж дня, будучи необізнаною про скоєний злочин, на прохання співмешканця ОСОБА_5 . ОСОБА_8 незаконно використала банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_6 і розрахувалась нею о 12.29 годині в барі кафе «Адмірал» по вул. Одеській, 78 в м. Первомайську за продукти харчування в сумі 230 грн.; о 13.25 в магазині «Везунчик» по вул. К. Дем`яна, 1 в м. Первомайську за продукти харчування в сумі 38 грн. 30 коп., о 13.27 в магазині ПО Березанка по вул. Першотравневій в м. Первомайську за продукти харчування в сумі 21 грн. Таким чином ОСОБА_5 таємно заволодів майном ОСОБА_6 грошовими коштами і розпорядився ними на власний розсуд, завдавши йому матеріальної шкоди на суму 289 грн. 30 коп.

Своїми діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винним у пред`явленому обвинуваченні, ніякі фактичні обставини справи та розмір завданої шкоди не оспорював і пояснив, що дійсно 01.11.2021 року вранці йшов по вулиці і за будинком АДРЕСА_3 побачив чорний автомобіль з відкритим вікном. У салоні автомобіля він помітив чорну чоловічу сумку і вирішив її викрасти. Просунув руку через вікно і витягнув сумку. У сумці він виявив дисконтні картки, картки на пальне і банківську картку у портмоне. Все забрав собі. Банківську картку віддав співмешканці ОСОБА_8 , не сказавши, що картка викрадена і коли вони разом ходили по магазинам, вона розраховувалась вказаною карткою. У скоєному розкаявся.

Потерпілий ОСОБА_6 надав суду заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутність. Ніяких фактичних обставин справи не оспорював.

Таким чином ніхто з учасників процесу ніякі фактичні обставини справи та розмір завданих збитків не оспорював, тому судом не досліджувались всі докази в наданій справі на підставі ч.3 ст. 349 КПК України.

Крім того, викладене обвинувачення підтверджується заявою потерпілого ОСОБА_6 про викрадення у нього з автомобіля чоловічої сумки з речами, серед яких були портмоне, газові картки і банківська картка, на підставі яких була внесена інформація до ЄРДР і розпочате досудове розслідування; протоколом огляду відеозапису з магазину «Везунчик», де було зафіксовано, як співмешканка ОСОБА_5 ОСОБА_8 , розраховується за товар, а ОСОБА_5 чекає на неї; висновком експерта про вартість викрадених предметів: заявами ОСОБА_5 про добровільну видачу викрадених з автомобіля речей; протоколом огляду виданих речей; розписками потерпілого про отримання викрадених речей; протоколами огляду скриншотів з додатку Приват24 з телефону потерпілого, на яких зафіксоване зображення банківської картки і відображено рух коштів по ній у день крадіжки; протоколом слідчого експерименту з ОСОБА_5 , під час якого він добровільно показав як вчинив крадіжки.

Суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду.

Його дії правильно кваліфіковані за першим епізодом за ч.3 ст. 185 КК України, оскільки Касаційний кримінальний суд у складі Верховного суду у постанові від 17.03.2020 року у справі № 653/3/18 зазначив, що відповідно до усталених у доктрині кримінального права підходів сховище - це завжди певне місце або територія, які використовуються для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей та мають будь-які засоби охорони від доступу сторонніх осіб (наприклад, огорожа, наявність охоронця, сигналізація), що унеможливлюють (суттєво ускладнюють) вільне та безперешкодне потрапляння на них сторонніх осіб. Тобто до сховища (незалежно від ознаки стаціонарності) мають бути віднесені місця чи ділянки, які використовуються для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, та мають властиві для цього конструктивні ознаки, які забезпечують охорону від доступу до них сторонніх осіб. Одночасно згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху легковий автомобіль автомобіль з кількістю місць для сидіння не більше дев`яти, з місцем водія включно, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки). При цьому салони та багажні відділення автомобілів, зокрема і легкових, дозволять використовувати їх з урахуванням особливостей конструкції, як для перевезення пасажирів та їх багажу, так і для постійного чи тимчасового зберігання майна володільця транспортного засобу. Отже наявність засобів охорони транспортного засобу, у тому числі і технічних, що обмежують вільний доступ сторонніх осіб до майна, що знаходиться в салоні або багажному відділенні автомобіля, свідчить про наявність ознак сховища, яке є володінням особи. Таким чином незаконне потрапляння сторонніх осіб до салону та багажного відділення автомобіля шляхом подолання різним способом засобів охорони від вільного доступу, у тому числі технічних, здійснене з метою викрадення майна, що там зберігається, складає ознаку незаконного проникнення до володіння особи - сховища.

За епізодом викрадення банківської картки дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 357 КК України, оскільки згідно постанови Верховного Суду від 20.06.2011 року у справі № 5-8кс11 за своїм юридичним значенням (правовим режимом) та функціональним призначенням платіжні картки як платіжні інструменти це засоби доступу до банківських рахунків і повністю відповідають визначенню поняття «офіційний доку мент», є різновидом офіційних документів, а тому за певних умов можуть виступати предметом злочинів, склади яких передбачені ч.ч.1,2 ст. 357 КК України.

За останнім епізодом дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України за ознакою повторності.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_5 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, проступком і нетяжкими злочинами, а також данні про особу винного, який повністю визнав себе винним, має зареєстроване місце проживання, за яким характеризується посередньо, не працює, не має постійного доходу, не має утриманців, сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий, відшкодував завдану потерпілому матеріальну шкоду, вчинив злочини вперше.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає повне визнання своєї провини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданої злочином шкоди.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Враховуючи наведене, а саме данні про особу обвинуваченого, його вік, майновий стан, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства. Покарання йому слід призначити в межах санкцій частин статей, за якими він обвинувачується, у виді позбавлення та обмеження волі, оскільки він здорова особа працездатного віку і саме таке покарання відповідає його особі та є співмірним із вчиненими ним правопорушеннями. Остаточне покарання слід визначити за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим на підставі ч.1 ст. 70 КК України.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 слід звільнити від призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього деякі обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Суд вважає, що іспитовий строк буде достатнім стримуючим фактором для запобігання вчиненню нових злочинів.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлений.

Речові докази повернуті потерпілому, а диск з відеозаписом і скриншоти зберігаються у справі.

Обвинуваченому раніше запобіжний захід не обирався і суд вважає недоцільним обирати його до набрання вироком законної сили, оскільки досі він сумлінно виконував свої процесуальні обов`язки і не засуджується до реального відбування покарання.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 357 та ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.3 ст. 185 КК України 3 (три) роки позбавлення волі;

- за ч.1 ст. 357 КК України 1 (один) рік обмеження волі;

- за ч.2 ст. 185 КК України 2 (два) роки обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбуття призначити ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 ч.1 п.п.1,2, ч.2 п.2 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційну скаргу може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: