Ухвала
іменем України

25 листопада 2021 року

м. Київ
справа № 487/547/19
провадження № 51-5132ск21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 17 листопада 2020 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 6 жовтня 2021 року.

Встановлені обставини
Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ухвалою

від 17 листопада 2020 року відмовив ОСОБА_4 у задоволенні скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.
Не погодившись із цим судовим рішенням, ОСОБА_4 оскаржив його до апеляційного суду.
Миколаївський апеляційний суд ухвалою від 6 жовтня 2021 року на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК повернув ОСОБА_4 його апеляційну скаргу від 5 жовтня 2021 року, оскільки її подано після закінчення строку апеляційного оскарження та без клопотання про поновлення такого строку.
Суть питання
У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 17 листопада 2020 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 6 жовтня 2021 року.

Мотиви Верховного Суду
З положень ч. 1 ст. 116 КПК вбачається, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою, якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.
Згідно зі ст. 115 КПК при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця.
При обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.
При обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні,

а при обчисленні строку годинами - і неробочий час. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Згідно з ч. 3 ст. 395 КПК для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує,

в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
З копії ухвали апеляційного суду від 6 жовтня 2021 року вбачається, що ОСОБА_4

5 жовтня 2021 року звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді від 17 листопада 2020 року. Як установлено судом апеляційної інстанції, скаржник безпосередньо брав участь під час судового розгляду його скарги на постанову слідчого. Таким чином, відповідно до

ст. 395 КПК строк на апеляційне оскарження вказаної ухвали слідчого судді для ОСОБА_4 сплинув 23 листопада 2020 року.
Верховний Суд погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції, який відповідає висновку, зробленому Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 461/1434/18, згідно з яким: у випадку, коли слідчий суддя з посиланням на ч. 2 ст. 376 КПК постановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив в інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня оголошення резолютивної частини ухвали.
Таким чином, висновок апеляційного суду про те, що заявник пропустив установлений законом п`ятиденний строк є обґрунтованим.
Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Положеннями кримінального процесуального закону не передбачено права суду вирішувати питання поновлення пропущеного строку за власної ініціативи без відповідної заяви заінтересованої особи.
З урахуванням викладеного, посилання скаржника на незаконність ухвали апеляційного суду від 6 жовтня 2021 року є безпідставними. Апеляційний суд правильно повернув апеляційну скаргу відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Порушень прав ОСОБА_4 на доступ до правосуддя Верховний Суд не вбачає, у зв`язку з чим вважає ухвалу апеляційного суду такою, що відповідає вимогам статей 370 та 419 КПК.
Підстави для задоволення касаційної скарги в цій частині відсутні.
Стосовно вимог у касаційній скарзі щодо перегляду ухвали слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 17 листопада 2020 року, слід зазначити наступне.

Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду є судом права і перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі касаційних скарг, поданих у порядку та у строки, які встановлено Кримінальним процесуальним кодексом України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», на судові рішення, що підлягають оскарженню в касаційному порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 19, п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України органи державної влади

та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; однією з основних засад судочинства є забезпечення права

на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
В абзаці 6 підпункту 3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/20093 зазначено, що обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним.
Про те, що доступ до правосуддя не є абсолютним вказується у практиці Європейського суду з прав людини і національним законодавством може обмежуватися, зокрема для дотримання правил судової процедури.
Тобто, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях звертає увагу, що апеляційне та касаційне оскарження судових рішень має залежати від особливостей процесуального характеру, та з огляду на вимоги національного законодавства.
Крім того, ст. 129 Конституції України гарантує право на перегляд справи,

а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження,

у відповідності з чимКПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Частиною 1 ст. 310 КПК визначено, що оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку.
Відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягають. Виключень із цього правила положення чинного КПК не містять.
Отже, ухвала слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва

від 17 листопада 2020 року не може бути предметом перегляду судом касаційної інстанції.

Оскільки суд апеляційної інстанції в ухвалі від 6 жовтня 2021 року відповідно до вимог кримінального процесуального закону обґрунтовано повернув апеляційну скаргу ОСОБА_4 , а ухвала слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 17 листопада 2020 року не може бути предметом перегляду судом касаційної інстанції, Верховний Суд на підставі пунктів 1, 2 ч. 2 ст. 428 і п. 3 ч. 3

ст. 429 КПК

постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 17 листопада 2020 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 6 жовтня 2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3