Єдиний унікальний номер справи 185/1337/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року. м. Павлоград.

Колегія Павлоградського міськрайонного суду

Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

судді: ОСОБА_2 ,

секретаря ОСОБА_3 ,

під час судового засідання кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 153, ч.2 ст. 152, п.2 ч.2 ст. 115 КК України, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000115 від 03.02.2021 року,

за участі прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А :

В провадженні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 153, ч.2 ст. 152, п.2 ч.2 ст. 115 КК України.
Прокурор просить суд продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, так як на даний час є ризики предбачені ч.1 ст.177 КПК України.

З`ясувавши думку сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження, а також розглядаючи питання доцільності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, враховуючи, що рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обмежує права і свободи обвинуваченого та має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, суд виходить з наступного.

Дане кримінальне провадження розглядає колегія суддів Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_7 .

Пунктом 20-5 розділу XI Перехідних положень КПК України тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановлено такі особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження, зокрема, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.

Суддя ОСОБА_7 знаходиться на лікарняному, у зв`язку з чим питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , відповідно до вимог абз.5 п.20-5 розділу XI Перехідних положень КПК України, підлягає вирішенню головуючим та іншим суддею зі складу колегії суддів, оскільки вказане кримінальне провадження розглядається колегіально.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Так, ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.11.2021 обвинуваченому ОСОБА_4 було продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 21.01.2022.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.
Суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Суд приходить до висновку про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особу обвинуваченого дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні обвинуваченому вказаного запобіжного заходу, та які на даний час не відпали, а саме: може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків, з метою пом`якшення своєї відповідальності за вчинене, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Окрім того, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, один з яких відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким насильницьким злочином протии життя та здоров`я особи, наслідками учинення якого є смерть малолітньої дитини, судове слідство ведеться. Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, не працює, не одружений, тимчасово мешкав у гуртожитку, а відтак не має міцних соціальних зв`язків. Місце його перебування після вчинення злочинів встановлювалося працівниками полції.

Покарання за вчинення злочину, у разі доведеності вини обвинуваченого, передбачено у тому числі і у виді довічного позбавлення волі.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».
Таким чином, суд вважає, що прокурором було доведено наявність достатніх підстав, вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, і про необхідність продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства, суд вважає за можливе не визначати заставу.

За таких обставин, обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 діб.

Керуючись ст. 331, 384 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 153, ч.2 ст. 152, п.2 ч.2 ст. 115 КК України, продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до шістдесяти діб, а саме до 17 березня 2022 року.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2