Справа № 149/399/21
Провадження №1-кп/149/114/21
Номер рядка звіту 11
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.12.2021 м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участі секретаря ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_5
потерпілих ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000100, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 21.11.2020 по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Тараски Хмільницького району Вінницької області, не працюючої, не заміжньої, проживаючої по АДРЕСА_1 , раніше судимої вироком Хмільницького міськрайонного суду від 01.10.2020 за ч. 1 ст. 185 КК України до 3 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України
ВСТАНОВИВ:
20.11.2020 приблизно о 22:00 год. ОСОБА_5 разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_6 під час вживання спиртних напоїв на кухні будинку АДРЕСА_2 , під час виниклого словесного конфлікту між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , який виразився у висловлюванні нецензурної лайки, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_5 піднялась, правою рукою схватила зі столу кухонний ніж та нанесла один удар в область правої під пахової ділянки ОСОБА_6 , який в той момент сидів за столом, після чого штовхнула його лівою рукою.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 90 від 22.12.2020 у ОСОБА_6 мало місце тілесне ушкодження у вигляді рани в правій під паховій ділянці, яка належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинила короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад шість днів, але не більше як три тижні (21 день). Вказана рана могла виникнути 20.11.2020, від дії (удару) твердого предмета, що має ріжучі властивості (лезо ножа).
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тобто в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 20.11.2020 приблизно о 22:00 год. перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого являється ОСОБА_7 , під час спільного вживання алкогольних напоїв з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , після того як ОСОБА_5 на ґрунті раптово-виниклої сварки за допомогою ножа спричинила ОСОБА_6 тілесне ушкодження, ОСОБА_7 , маючи на меті заспокоїти ОСОБА_5 та припинити її злочинні дії, наніс їй долонею руки два ляпаси по обличчю та спробував відібрати ніж.

У свою чергу, ОСОБА_5 , маючи раптово-виниклий умисел на протиправне позбавлення життя людини, а саме ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у виді смерті людини, бажаючи їх настання, тримаючи у правій руці кухонний ніж, знаходячись перед потерпілим, раптово, умисно нанесла один удар в життєво важливий орган ОСОБА_7 в область лівої ділянки шиї. Внаслідок даного удару ОСОБА_7 відразу втративши свідомість впав на підлогу.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 101 від 11.01.2021 у ОСОБА_7 мало місце тілесне ушкодження у вигляді рани на шиї зліва, яке належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад шість днів, але не більше як три тижні (21 день). Вказана рана могла виникнути 20.11.2020, від дії (удару) твердого предмета, що має ріжучі властивості (лезо ножа).
Після цього, ОСОБА_5 вважаючи свої протиправні дії доведеними до кінця, кинула ніж на підлогу.
Однак, свій злочинний намір на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 . ОСОБА_5 не довела до кінця, з причин, що не залежали від її волі, оскільки ОСОБА_6 побачивши, що потерпілий ОСОБА_7 знаходиться на підлозі без ознак життя, підняв галас та почав надавати останньому першу медичну допомогу.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Обвинувачена ОСОБА_5 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України по епізоду заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 визнала повністю та пояснила, що 20.11.2020 близько 20:00 год. вона разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вживали алкогольні напої у будинку, що належить останньому по АДРЕСА_2 . ОСОБА_6 почав її ображати та вигонити з будинку. Вона піднялася зі стільця та правою рукою вдарила ОСОБА_6 по плечу, він впав разом із холодильником. Піднявшись, присів на стілець і знову почав її ображати, потім піднявся зі стільця, підняв праву руку, вона подумала, що він її хоче вдарити та взявши ніж у ліву руку вдарила ним ОСОБА_6 у під пахову ділянку. Він повернувся до неї боком, прижав рану рукою, потім відпустив та з рани пішла кров. Вона злякалася, поклала ніж на стіл, взяла вату і тримала біля рани, потім забрала його сорочку та замочила у холодній воді, давши потерпілому ОСОБА_6 светр. ОСОБА_7 запитав у неї що вона робить та правою рукою дав два ляпаси. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжували висловлюватися до неї нецензурно, вона взяла зі столу ніж у руку, оскільки різала ковбасу, а потім вдарила ножом у ліву частину шиї ОСОБА_7 , від чого потерпілий впав. Хоча хотіла вдарити ножом у плече, щоб той відчув біль. Вона злякалася, викинула ніж до мішка, сказала «Що я наробила?» та почала шукати рушник, схопила телефон і викликала швидку медичну допомогу, повідомивши про ножове поранення. Через 10-15 хв. приїхав автомобіль швидкої медичної допомоги, вона зустріла їх. ОСОБА_7 зробили укол, наклали пов`язку та забрали до лікарні. Вона також поїхала разом з потерпілим, оскільки хвилювалася за його здоров`я, так як близько 2 років до цього з ним співмешкала. Зазначила, що умислу на вбивство ОСОБА_7 у неї не було, тому не визнає вину за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України. Удар ОСОБА_7 був заподіяний нею через 15-20 хв. після поранення ОСОБА_6 .
Потерпілий ОСОБА_6 в суді надав показання, відповідно до яких 20.11.2020 о 22:00 він разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 вживали спиртні напої. Він сказав ОСОБА_8 щоб вона йшла додому, виникла словесна сварка, під час якої вона руками штовхнула його в плече, від чого від впав зі стільця. Піднявшись він підняв руку, а ОСОБА_5 підійшла з ножом і він відчув удар у праву під пахову ділянку. ОСОБА_5 не бачив, оскільки вона зайшла зі спини. У ділянці удару почала йти кров. Він зняв свою сорочку та віддав її ОСОБА_8 , яку вона замочила у воді, давши йому светр. ОСОБА_7 заступився за нього та дав ОСОБА_8 ляпас, а вона його вдарила ножом в шию з лівої сторони, від удару ОСОБА_7 упав. У ОСОБА_9 з шиї в місці удару сильно пішла кров. На його прохання ОСОБА_5 викликала швидку допомогу, відійшла на три метри і нею почало трясти. ОСОБА_8 сказала: «Що я наробила?», також подала подушку та ганчірку. Приблизно через 5 хв. приїхав автомобіль швидкої медичної допомоги, потім поліція. З приводу отриманих тілесних ушкоджень він у лікарню не звертався, лише обробив рану, яка впродовж трьох тижнів загоїлась. Просив суворо покарати обвинувачену.
Потерпілий ОСОБА_7 у суді надав показання, відповідно до яких 20.11.2020 у вечірній час він, його колишня співмешканка ОСОБА_8 та його дядько ОСОБА_6 вечеряли та всі вживали горілку. ОСОБА_6 почав вигонити ОСОБА_8 із будинку, а він заперечив та сказав, щоб вона ночувала. ОСОБА_6 та ОСОБА_8 почали битися, вона штовхнула дядька на холодильник, від чого ОСОБА_6 впав із стільця на якому сидів. ОСОБА_6 піднявся, а ОСОБА_5 узявши ножа вдарила його у під пахову ділянку з правої сторони. Вона злякалася, а він одразу рукою дав їй два ляпаси у праву щоку, щоб заспокоїти. ОСОБА_8 узявши ножа в праву руку ударила ним йому у шию з лівої сторони, від цього удару він упав та знепритомнів. У подальшому лікувався в лікарні 7 днів, потім зняли шви і він пішов додому, де ще тиждень продовжував лікування. З ОСОБА_8 того дня не конфліктував. Просив не позбавляти обвинувачену волі та суворо не карати. З 01.09.2020 з ОСОБА_8 не проживали разом. Під час нанесення йому удару ножом загрози своєму життю він не відчував ні до удару, ні після. Моральних чи матеріальних претензій до обвинуваченої немає.
Свідок ОСОБА_10 у суді повідомила, що потерпілий ОСОБА_7 її син. 20.11.2020 у будинку, в якому проживає її син, він, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вживали алкогольні напої. Під час конфлікту ОСОБА_5 ножом нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_6 , а також ОСОБА_7 . Свідком події вона не була, усі обставини відомі зі слів ОСОБА_6 , якому вона того дня промивала і перев`язувала руку після ножового поранення. На автомобілі швидкої медичної допомоги ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 поїхали до лікарні.
Свідок ОСОБА_11 в суді надала показання, відповідно до яких восени 2020, точної дати не пам`ятає, вона працювала фельдшером у складі бригади екстреної медичної допомоги разом з лікарем ОСОБА_12 . Надійшов виклик про ножове поранення. Прибувши на виклик, жінка вийшла навпроти швидкої, потім зайшли в будинок, у якому було погане освітлення і побачили, що на підлозі лежить чоловік з пораненням. ОСОБА_8 сказала, що це вона нанесла це поранення. Вказані особи не заперечували те, що вживали алкоголь. Лікар обстежив цього чоловіка та встановив, що його стан був не критичний, цей чоловік був у свідомості. На його шиї була ганчірка та йшла кров, рана на шиї була різана. Пораненому чоловікові наклали пов`язку та транспортували його до лікарні, разом з ним поїхала і ОСОБА_8 та повідомила, що вона є його співмешканкою. Ці чоловік та жінка один до одного агресії не проявляли. У лікарню викликали працівників поліції. В іншого чоловіка, який знаходився у будинку видимих тілесних ушкоджень не було, за медичною допомогою він не звертався.
Свідок ОСОБА_13 в суді надала показання, що точної дати не пам`ятає, вона чергувала у відділенні лікарні, до якої о 23:24 год. привезли чоловіка, що знаходився у стані алкогольного сп`яніння, в якого було ножове поранення. Цього чоловіка оглянув хірург. Також з цим чоловіком приїхала жінка, яка назвалася його співмешканкою та повідомила, що це вона виделкою нанесла йому таке поранення. Рана в чоловіка була на шиї з лівої сторони. Чоловік був у свідомості, говорив, що до жінки не має ніяких претензій.
Свідок ОСОБА_14 у суді пояснив, що він надавав потерпілому ОСОБА_7 медичну допомогу, а саме лікував рану розміром 2,5х1,4 см глибиною до 3-4 см, у ділянці нижньої щелепи зліва. Рана була з рівними краями та з незначною кровотечою. ОСОБА_7 поступив у приймальне відділення лікарні із пов`язкою на шиї, був стабільним, тобто кровотечі не було. Зробили ревізію рани та виявили, що пошкоджень великих судин не було, дренували рану, наклали шви. Були показання до госпіталізації. Загроза життю потерпілого в момент заподіяння могла б бути, саме за рахунок пошкодження великих судин, однак у такому випадку самостійно зупинити кровотечу було б неможливо. Крововтрати великої не було, потерпілий був у свідомості, давав пояснення. Враховуючи спосіб нанесення, паралельно судинам, неглибоке проникнення, цей удар у даному випадку не міг би спричинити загрозу життю. Враховуючи рівні краї, структуру рани, скоріше за все поранення було нанесено ножом.
Свідок ОСОБА_15 у суді надала показання, відповідно до яких у приймальне відділення лікарні, швидкою медичною допомогою був доставлений ОСОБА_16 , який знаходився у свідомості, на його шиї була пов`язка та набрякла ділянка. ОСОБА_16 повідомив, що рана різана, отримана під час побутової сварки із співмешканкою. Виділення крові з рани не бачила. ОСОБА_7 було направлено в операційну для проведення ревізії рани та перевірки чи немає там сторонніх предметів. В шиї з лівої сторони проходять важливі вени та артерії.
Експерт ОСОБА_17 у суді пояснив, що він проводив судово-медичну експертизу № 101 від 11.01.2021, у висновку зазначено розмір рани на момент обстеження, на той час у потерпілого ОСОБА_7 швів вже не було. Також зазначив, що шия є ділянкою тіла, а не органом. У потерпілого ОСОБА_7 не було пошкоджено ніяких судин, тому вважає, що в даному випадку не було небезпеки для життя потерпілого в момент заподіяння тілесного ушкодження.
На підтвердження вини ОСОБА_5 у вчиненні даних кримінальних правопорушень, стороною обвинувачення надано і досліджено судом наступні докази, зокрема:
том 1:
-постанову прокурора від 10.02.2021 про визначення підслідності кримінального провадження № 0000100 від 21.11.2020, за ч. 1 ст. 125 КК України за підрозділом дізнання Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області (а.с. 80);

-постанову дізнавача Хмільницького РВП від 11.02.2021 про зміну кваліфікації кримінального діяння з ч. 1 ст. 125 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України (а.с. 82);

-постанову прокурора від 15.02.2021, якою матеріали досудових розслідувань № 0000100 від 21.11.2020 за ч. 2 ст. 125 КК України та № 0000040 від 12.02.2021, за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України об`єднані в одне провадження № 0000100 (а.с. 85-86);

-постанову прокурора від 15.02.2021 про доручення провадження подальшого розслідування у кримінальному провадженні № 0000100 від 21.11.2020 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України слідчому відділенню Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області (а.с. 83-84);

-заяву ОСОБА_6 від 21.11.2020 про спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_5 ; заяву ОСОБА_6 від 23.11.2020 про залучення як потерпілого (а.с. 89, 91);

-заяву ОСОБА_7 від 21.11.2020 про спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_5 ; заяву ОСОБА_7 про залучення як потерпілого (а.с. 90, 92);

-протокол огляду місця події від 21.11.2020, з фототаблицею до нього, відповідно до яких 21.11.2020 з 01:30 до 2:00 год., у присутності понятих, на підставі заяви ОСОБА_7 проведено огляд будинку АДРЕСА_2 , в якому на підлозі кухні біля дерев`яного стільця знайдено кухонний ніж, з пластиковим руків`ям синього кольору з сірими вставками, на клинку ножа виявлено речовину бурого кольору. Ніж поміщено до паперовий конверт «НПУ ГСУ» та вилучено (а.с.94-100);

-постанову від 21.11.2020, якою вилучений ніж визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000100 від 21.11.2020 (а.с. 101);

-ухвалу слідчого судді від 24.11.2020, якою на вищевказаний кухонний ніж накладено арешт (а.с. 102); ніж передано на зберігання в кімнаті зберігання речових доказів Хмільницького ВП (а.с. 103);

-довідку Хмільницької ЦРЛ № 877 від 20.11.2020, якою підтверджено у ОСОБА_5 підозру на алкогольне сп`яніння (запах алкоголю з рота, промахування при виконанні пальце-носової проби) (а.с. 104);

-довідку Хмільницької ЦРЛ № 876 від 20.11.2020, якою підтверджено у ОСОБА_7 підозру на алкогольне сп`яніння (запах алкоголю з рота), виявлено різану рану шиї зліва (а.с. 105);

-протокол слідчого експерименту від 16.12.2020, проведеного за письмової згоди ОСОБА_7 в його будинку АДРЕСА_2 (а.с. 106), відтвореним у суді відеозаписом вказаної процесуальної дії, відповідно до яких з використанням безперервної відеозйомки, проведено слідчий експеримент із потерпілим ОСОБА_7 , під час якого він відтворив обставини події 20.11.2020 та розповів, що в компанії ОСОБА_6 , колишньої співмешканки ОСОБА_8 на кухні вживали спиртні напої, між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_8 взяла в праву руку кухонний ніж та завдала ним один удар в область правої пахви ОСОБА_6 , від цього удару виникла кровотеча. ОСОБА_16 зазначив, що намагався заспокоїти ОСОБА_8 , однак вона тримаючи ніж у правій руці завдала ним один удар в область лівої ділянки його обличчя, від цього удару він впав та втратив свідомість і прийшов до тями лише в лікарні (а.с. 107-109), додаток до протоколу диск (а.с. 110);

-протокол слідчого експерименту від 16.12.2020, проведеного за письмової згоди ОСОБА_7 в його будинку АДРЕСА_2 (а.с. 106), відтвореним у суді відеозаписом вказаної процесуальної дії, відповідно до яких з використанням безперервної відеозйомки, проведено слідчий експеримент із потерпілим ОСОБА_6 , під час якого він відтворив обставини події 20.11.2020 та розповів, що під час розпивання спиртних напоїв, в нього виник словесний конфлікт із ОСОБА_8 , під час якого ОСОБА_8 взяла в праву руку кухонний ніж та завдала ним один удар в область його правої пахви, від цього удару виникла кровотеча. ОСОБА_16 намагався заспокоїти ОСОБА_8 , однак вона тримаючи ніж у правій руці завдала ним один удар в область лівої ділянки його обличчя, від цього удару ОСОБА_16 впав та втратив свідомість. ОСОБА_6 намагався зупинити кровотечу на обличчі ОСОБА_9 , а ОСОБА_8 здійснила виклик швидкої допомоги (а.с. 111 - 113), додаток до протоколу диск (а.с. 114);

-висновок судово-медичної експертизи № 101 від 11.01.2021, проведеної на виконання постанови від 17.12.2020 у кримінальному провадженні № 0000100 (а.с. 115-116), відповідно до якої у ОСОБА_7 мало місце тілесне ушкодження у вигляді рани на шиї зліва, яка належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинила короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад шість днів, але не більше як три тижні (21 день), вказана рана могла виникнути 20.11.2020 від дії (удару) твердого предмета, що має ріжучі властивості (лезо ножа), можливо за механізмом який відтворили під час проведення слідчого експерименту з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (а.с. 117-118);

-ухвалу слідчого судді від 05.01.2021, якою задоволено клопотання інспектора сектора дізнання Хмільницького ВП (а.с. 119-120), надано тимчасовий доступ до історії хвороби ОСОБА_7 , з можливістю тимчасового вилучення усіх документів; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 11.01.2021, яким підтверджено ознайомлення слідчого з медичною карткою ОСОБА_7 та її вилучення (а.с. 122-125)

-висновок судово-медичної експертизи № 90 від 22.12.2020, проведеної на виконання постанови від 23.11.2020 у кримінальному провадженні № 0000100 (а.с. 126-127), відповідно до якої у ОСОБА_6 мало місце тілесне ушкодження у вигляді рани в правій під паховій ділянці, яка належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинила короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад шість днів, але не більше як три тижні (21 день), вказана рана могла виникнути 20.11.2020 від дії (удару) твердого предмета, що має ріжучі властивості (лезо ножа), можливо за механізмом який відтворили під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (а.с. 128-129);

-ухвалу слідчого судді від 15.02.2021, якою задоволено клопотання прокурора (а.с. 130-131) та надано дозвіл на використання у кримінальному провадженні № 0000100 від 21.11.2020 доказів зібраних у кримінальному провадженні щодо кримінального проступку, за вказаним в ухвалі переліком (а.с. 132-133);

Оцінюючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними та допустимими, приймає їх та приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України по епізоду нанесення потерпілому ОСОБА_6 умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. При цьому вина обвинуваченої у вчиненні даного кримінального проступку підтверджується як її визнавальними показаннями наданими в суді, так і показаннями потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 наданих ними як у судовому засіданні, так і під час проведення слідчих експериментів, а також доводиться протоколами слідчих експериментів, висновком судово-медичної експертизи № 90 від 22.12.2020. При цьому вказані докази узгоджуються між собою, здобуті з дотриманням вимог КПК України, а тому приймаються до уваги судом як докази вини обвинуваченої.

Також ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, тобто закінченого замаху на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_7 .

Суд частково погоджується з доводами сторони захисту, та враховуючи досліджені докази і встановлені обставини, вважає, таку кваліфікацію невірною, враховуючи наступне.

За змістом ст. 24 КК України наявність вини у формі умислу передбачає, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала або свідомо припускала їх настання.

Умисел має дві характерні ознаки - інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна - це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків. Вольова - наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Тобто із суб`єктивної сторони замах на злочин можливий лише з прямим умислом. При цьому ч. 2 ст. 15 КК України визначає, що замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Для відмежування замаху на умисне вбивство від умисного тілесного ушкодження, визначальним, є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тілесного ушкодження умислом винного охоплюється лише заподіяння таких ушкоджень за відсутності прямого наміру на вбивство. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони передбачалися ціллю його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж винний діяв з непрямим умислом, він не може нести відповідальності за замах на вбивство. У випадку, коли особа, завдаючи іншій особі тілесні ушкодження, свідомо припускає настання будь-яких наслідків, у тому числі смерті, вона також не може бути притягнута до кримінальної відповідальності за замах на вбивство. Крім того, злочин не може бути кваліфікований як замах на вбивство і у випадках, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті. Відповідальність у цих випадках настає лише за наслідки, які фактично настали.

На необхідності врахування суб`єктивного ставлення винного до наслідків своїх дій неодноразово звертав увагу Верховний Суд у своїх постановах від 09.10.2018 у справі № 760/4968/15-к, від 18.10.2018 у справі № 348/1153/17, від 08.11.2018 у справі № 360/718/16-к, від 18.12.2018 у справі № 569/2944/16-к та інших.

Визначити, які конкретні злочинні наслідки своїх дій передбачав винуватий і бажав їх настання, можна лише за ретельного аналізу складу вчиненого злочину і виявлення його елементів та всіх обставин справи.

Визначаючи форму вини, якою характеризується позбавлення життя потерпілого, необхідно виходити з обставин, встановлених під час кримінального провадження, зокрема: характеру дій підсудного, внаслідок яких потерпілого позбавлено життя; обстановки, яка передувала вчиненню злочину, знаряддя злочину; локалізації тілесних ушкоджень; поведінки підсудного стосовно потерпілого до та після вчинення злочину. При цьому доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

З огляду на встановлені обставини справи та досліджені докази, характеру дій обвинуваченої, обстановки, яка передувала вчиненню нею дій, знаряддя злочину, локалізації тілесних ушкоджень, поведінки обвинуваченої як до, так і після заподіяння ножового поранення потерпілому ОСОБА_18 , суд дійшов висновку, що формулювання обвинувачення щодо наявності у ОСОБА_5 умислу на протиправне позбавлення життя потерпілого ОСОБА_7 не знайшло свого підтвердження. Так, сама обвинувачена зазначає про відсутність у неї умислу на вбивство ОСОБА_7 , а лише умисел на заподіяння йому тілесних ушкоджень, заподіяння удару ножом у плече, з метою завдання потерпілому болю у відповідь на його образи.

При цьому суд приймає до уваги ту обставину, що 20.11.2020 близько 22:00 год. конфлікт виник між ОСОБА_8 та ОСОБА_19 , при цьому останній говорив їй покинути будинок. У свою чергу потерпілий ОСОБА_16 зазначав, щоб ОСОБА_8 залишилася, тобто підтримав її у цій суперечці. За свідченням обвинуваченої, а також потерпілого ОСОБА_6 , після нанесення йому тілесних ушкоджень, він зняв сорочку, яку ОСОБА_8 замочила у воді, та одягнув наданий нею светр. Потерпілий ОСОБА_16 , намагаючись заспокоїти ОСОБА_8 наніс їй декілька ляпасів рукою по обличчю. Через деякий час, враховуючи продовження висловлювань на її адресу нецензурної лайки, вона у відповідь на це нанесла ОСОБА_7 один удар ножом в ділянку шиї. Як повідомив потерпілий ОСОБА_20 після нанесення удару ножом потерпілому ОСОБА_18 , ОСОБА_8 відійшла, нею почало трясти, вона сказала «Що я наробила?», а в подальшому викликала швидку допомогу, подавала подушку та ганчірку, які були необхідні при наданні першої медичної допомоги. Також суд враховує, подальші дії ОСОБА_8 , яка викликала швидку медичну допомогу, як співмешканка супроводжувала потерпілого ОСОБА_9 до лікарні, де повідомила, що саме вона заподіяла ці тілесні ушкодження. Свідок ОСОБА_21 , яка того дня була у складі медичної бригади, що транспортували ОСОБА_9 до лікарні також зазначила, що ці чоловік та жінка один до одного агресії не проявляли. Свідок ОСОБА_22 , яка того дня чергувала у відділенні лікарні повідомила, що доставлений до лікарні з ножовим пораненням чоловік говорив, що до своєї співмешканки немає ніяких претензій з приводу заподіяних йому тілесних ушкоджень.
Також суд враховує знаряддя, яким були заподіяні тілесні ушкодження ніж, нанесення одного удару, локалізацію тілесних ушкоджень, пояснення свідка ОСОБА_11 , про те, що стан чоловіка з ножовим пораненням шиї був не критичний, середньої важкості, цей чоловік був у свідомості, пояснення свідка ОСОБА_14 , який зазначив, що він лікував рану на шиї ОСОБА_7 розміром 2,5х1,4 см глибиною до 3-4 см, кровотеча була незначною, пацієнт був стабільним, у свідомості, пошкоджень великих судин не було, враховуючи спосіб нанесення, паралельно судинам, неглибоке проникнення, цей удар у даному випадку не міг би спричинити загрозу життю. Висновком експерта № 101 від 11.01.2021, поясненнями експерта ОСОБА_17 наданими у суді, підтверджено наявність у ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілого, а також зазначений розмір рани на момент проведення експертизи, що становила 2,7х0,7х0,4 см. Також суд приймає до уваги тривалість лікування потерпілого ОСОБА_9 , що з його слів становило 7 днів у лікарні. При цьому суду не доведено та не надано доказів, як то висновків експерта, на підтвердження того, що заподіяні потерпілому ОСОБА_23 тілесні ушкодження були небезпечні для життя потерпілого у момент їх заподіяння, могли призвести до його смерті.
З пояснень обвинуваченої ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 не встановлено, що він перешкоджав обвинуваченій продовжувати нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , а ніж, що був у її руках вона самостійно викинула після нанесення ножового поранення останньому.
Враховуючи те, що судом не встановлено наявність у ОСОБА_5 умислу на позбавлення життя ОСОБА_9 , приймаючи до уваги обставини справи, спрямованість умислу, наслідки дій обвинуваченої, її дії за даним епізодом належить перекваліфікувати з ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Таким чином, по даному епізоду, під час розгляду справи доведені доказами та встановлені судом наступні обставини. 20.11.2020 приблизно о 22:00 год. перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого являється ОСОБА_7 , під час спільного вживання алкогольних напоїв з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , після того як ОСОБА_5 на ґрунті раптово-виниклої сварки за допомогою ножа спричинила ОСОБА_6 тілесне ушкодження, ОСОБА_7 , маючи на меті заспокоїти ОСОБА_5 та припинити її злочинні дії, наніс їй долонею руки два ляпаси по обличчю. У свою чергу, ОСОБА_5 , під час виниклого словесного конфлікту з ОСОБА_7 , який виразився у висловлюванні ним нецензурної лайки, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тримаючи у правій руці кухонний ніж, знаходячись перед потерпілим, раптово, умисно нанесла один удар в область лівої ділянки шиї, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 тілесне ушкодження, у вигляді рани на шиї зліва, яке відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 101 від 11.01.2021 належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад шість днів, але не більше як три тижні (21 день).
Вина ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 125 КК України по епізоду заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_18 підтверджується її визнавальними показаннями наданими в суді, показаннями потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 наданих ними як у судовому засіданні, так і під час проведення слідчих експериментів, а також доводиться протоколами слідчих експериментів, висновком судово-медичної експертизи № 101 від 11.01.2021. При цьому вказані докази узгоджуються між собою, здобуті з дотриманням вимог КПК України, а тому приймаються до уваги судом як докази вини обвинуваченої.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_5 покарання суд враховує вимоги ст. 65-67 КК України, роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, що є тотожними та обидва підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 125 КК України, особу винної, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 суд приймає щире каяття, що стосується вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125 КК України.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, суд враховує вчинення кримінальних правопорушень в стані алкогольного сп`яніння, що окрім показань обвинуваченої та потерпілих підтверджується довідкою КНП «Хмліьницька ЦРЛ № 877» від 20.11.2020, рецидив злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд враховує те, що вона негативно характеризується за місцем її реєстрації та проживання до 2015 року, є матір`ю шістьох дітей щодо яких позбавлена батьківських прав, на обліках в лікаря психіатра, лікаря нарколога не перебуває, судима вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 01.10.2020, який набув законної сили 02.11.2020, за ч. 1 ст. 185 КК України (діяння вчинено 20.06.2020) до 3 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, під час якого вчинила нові кримінальні правопорушення, приймаючи до уваги обставини справи, суд вважає, що їй слід призначити покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі, із застосуванням ст. 71 КК України, за сукупністю вироків шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді обмеження волі, що буде необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку визначеному ст. 100 КПК України.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді від 24.11.2020 скасувати.

Продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до набрання вироком законної сили, але не більше 60 днів.

На підставі викладеного , керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Перекваліфікувати дії ОСОБА_5 з ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України (по епізоду заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 ) на ч. 2 ст. 125 КК України.
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за цим вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Хмільницького міськрайонного суду від 01.10.2020 та шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

Строк покарання ОСОБА_5 відраховувати з дня її затримання на виконання цього вироку суду.

Продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до набрання вироком законної сили, але не більше 60 днів, тобто до 11.02.2022.

Заборонити ОСОБА_5 цілодобово залишати житло за місцем реєстрації та постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду від 24.11.2020 на кухонний ніж скасувати.

Речовий доказ: кухонний ніж, який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області знищити.

Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Хмільницький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.
Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1