ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/774/21 Номер провадження 11-кп/814/248/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора захисника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0000075 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 28 вересня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, судимий:
25 червня 2020 року Автозаводським районним судом м. Кременчук Полтавської області за ч.2 ст.185, ст.75 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 25 червня 2020 року та остаточно засуджений на 1 рік 7 місяців позбавлення волі.
Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком, ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що він 03 лютого 2021 року близько 15 год. 30 хв., перебуваючи в магазині «Єва-658» по вул. Першотравнева, 43, в м. Кременчук Полтавської області, таємно, повторно, шляхом вільного доступу викрав з полиць вказаного магазину належні ТОВ «РУШ» три коробки чоловічої білизни загальною вартістю 309,75 грн.
Кримінальне провадження розглянуте в порядку, передбаченому ст.349 КПК України.
За змістом апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 просить звільнити підзахисного від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з огляду на визнання вини, щире каяття, а також думку представника потерпілого, який підтвердив факт відшкодування шкоди та не наполягав на призначенні ОСОБА_8 суворого покарання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора про законність та обґрунтованість вироку, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.
Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч.2 ст.185 КК України в апеляційній скарзі не спростовуються.
Покарання обвинуваченому призначене у відповідності до вимог ст.65, ст.50 та ч.1 ст.71 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів і є справедливим.
Згідно з ч.4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
З мотивувальної частини вироку видно, що місцевий суд, з огляду на обставини, які пом`якшують покарання, в тому числі і ті, про які наголошено в апеляційній скарзі, враховуючи особу винного, його позитивні характеристики, відшкодування шкоди та думку представника потерпілого, обґрунтовано призначив за сукупністю вироків мінімальне покарання, передбачене в даному випадку кримінальним законом.
Доводи захисника про можливість звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком є неприйнятними.
Як вбачається з матеріалів провадження і ніким не оспорюється та обставина, що ОСОБА_8 засуджений за вчинення крадіжки в період іспитового строку.
Згідно з вимогами ч.3 ст.75 КК України, у випадках передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ч.3 ст.78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України в п.26 постанови №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі, коли особа була засуджена до позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (ст.75 КК України) і в період іспитового строку вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.
Тобто, вчинення особою під час іспитового строку нового злочину необхідно розцінювати як порушення умов застосування ст.75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 цього Кодексу.
У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 28 вересня 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_7 - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4