печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання начальника відділу особливих доручень управління правової допомоги Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про накладення арешту,-

ВСТАНОВИВ:
до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання начальника відділу особливих доручень управління правової допомоги Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, яке вилучено 03.08.2021 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_8 , а саме на грошові кошти у сумі 73460,00 доларів США, 64200,00 Євро, 404000,00 гривень, в рамках кримінального провадження №0000834 від 01.09.2020.

Вказане клопотання обґрунтовує тим, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження № 0000834 від 01.09.2020, за фактами заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), з використанням електронно-обчислювальної техніки, в особливо великих розмірах та легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, в особливо великих розмірах, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України.

03.08.2021 за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 та вилучено майно, а саме грошові кошти у сумі 73460,00 доларів США, 64200,00 Євро, 404000,00 гривень.

Обґрунтовуючи клопотання прокурор в судовому засіданні вказав, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98, п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України та є речовими доказами, а відтак наявна необхідність у його арешті з метою забезпечення збереження.

В судовому засіданні прокурори клопотання підтримали в повному обсязі.

Адвокат в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, оскільки вилучені грошові кошти належать ОСОБА_8 , які були надані останній ОСОБА_9 у якості позики в розмірі 5000000,00 грн., що підтверджується договором грошової позики від 12.05.2020, а тому за вказаних обставин просив відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження № 0000834 від 01.09.2020, за фактами заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), з використанням електронно-обчислювальної техніки, в особливо великих розмірах та легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, в особливо великих розмірах, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 07.07.2021 було надано дозвіл на проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_8 , де проживає ОСОБА_7

03.08.2021 за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено обшук, в рамках кримінального провадження № 0000834 від 01.09.2020, за результатами проведення даного обшуку у зазначеному приміщенні виявлено та вилучено грошові кошти, дозвіл на відшукання та вилучення яких не зазначено в резолютивній частині, ухвали судді Печерського району м. Києва від 07.07.2021, а саме: грошові кошти у сумі 73460,00 доларів США, 64200,00 Євро, 404000,00 гривень.

03.08.2021 постановою слідчого слідчої групи ГСУ НП України ОСОБА_10 вилучені грошові кошти в сумі 73460,00 доларів США, 64200,00 Євро, 404000,00 гривень визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження № 0000834.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Абзацом 2 ч. 5 ст. 171 КПК України передбачено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 частини другої цієї статті у випадку, передбаченому пунктом 1, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Слід зазначити, що постанова слідчого від 03.08.2021 про визнання вилучених грошових коштів речовими доказами у кримінальному провадженні №0000834 носить формальний характер, оскільки з неї не вбачається, що грошові кошти на які необхідно накладено арешт відповідають ознакам визначених ст. 98 КПК України, тобто відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні №0000834, належним чином не досліджена та не підтверджена допустимими в розумінні ст. 86 КПК України доказами.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, враховує правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Також, під час судового розгляду слідчим суддею встановлено, що власниці квартири, де було проведено обшук ОСОБА_8 було надано ОСОБА_9 у власність грошові кошти в розмірі 5000000,00 гривень, строком на 2 (два) роки, що підтверджується договором грошової позики від 12.05.2020 та актом приймання-передачі грошових коштів до договору грошової позики від 12.05.2020. Сума позики, яка отримана ОСОБА_8 є співмірною з сумою вилучених грошових коштів. Вказану обставину прокурорами в судовому засіданні спростовано не було.

Таким чином прокурором в клопотанні та прокурорами в судовому засіданні не було надано слідчому судді належних та допустимих доказів, які б могли переконати, що дані грошові кошти мають відношення до предмету досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000834 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України, а тому слід вважати, що таких не має та як наслідок приходжу до висновку про відмову у задоволенні клопотання про арешт даного майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання начальника відділу особливих доручень управління правової допомоги Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про накладення арешту відмовити.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1