ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/445/22 Справа № 208/5761/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_8 ,ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000952 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 листопада 2021 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , -

ВСТАНОВИЛА:
цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гортоль Іваневицького району Брестської області Республіки Білорусь, з середньою освітою, студента Кам`янського вищого професійного училища, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців;

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підстав ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 задоволено у повному обсязі, стягнувши на її користь з засудженого ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 7 660 гривень.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпродзержинська, громадянина України, учня Кам`янської СШ № 31, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнено ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_10 обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили, залишено раніше обраний - особисте зобов`язання.

Вирішено долю судових витрат та речових доказів.
Вказаним вироком ОСОБА_7 та ОСОБА_10 визнано винуватими у вчиненні наступного.
Приблизно о 22.45 годині 06.06.2020 року, неповнолітній ОСОБА_7 , перебуваючи біля буд. АДРЕСА_3 , побачив раніше незнайому йому ОСОБА_11 , біля якої на лавочці стояла належна їй жіноча сумка.

Реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_7 усвідомлюючи, що знаходиться в полі зору потерпілої ОСОБА_11 , рукою схопив зазначену сумку, в якій знаходились гроші у сумі 3 000 грн., мобільний телефон "Samsung Galaxy J7» вартістю 2 700 грн., тонометр "Onelife L-l ECO" вартістю 460 грн., після чого утримуючи викрадене при собі з місця вчинення злочину втік, тобто довів свій протиправний умисел до кінця, чим завдав потерпілій майнову шкоду на загальну суму 6 160 грн.

Вчинивши вищезазначений злочин, приблизно о 23.10 год. того ж дня, ОСОБА_7 перебуваючи на дитячому майданчику, що розташований у сквері пр. Свободи на ділянці місцевості між перехрестям із пр. Аношкіна та перехрестям із вул. Миру у м. Кам`янське, виявив у викраденій у ОСОБА_11 жіночій сумці банківську картку АТ КБ «Приватбанк», що належить останній.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення із зазначеної банківської картки грошових коштів, того ж дня в період часу з 23.22 годині до 23.23 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи біля банкомату АТ КБ «Приватбанк», що розташований у будинку за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, пр. Свободи, буд. 79, діючи повторно, з корисливих мотивів, зняв з банківського рахунку, що належить ОСОБА_11 гроші у сумі 1 500 грн., після чого залишив місце вчинення злочину, тим самим довівши свій злочин до кінця та завдав потерпілій майнову шкоду на зазначену суму.

О 22.35 год. 11.06.2020 року, раніше знайомі між собою неповнолітній ОСОБА_7 та неповнолітній ОСОБА_10 проходили біля буд. АДРЕСА_1 , де побачили раніше незнайому їм ОСОБА_12 , яка прямувала попереду них та в руках тримала жіночу сумку.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 вступивши між собою у попередню змову спрямовану на його реалізацію, діючи з корисливих мотивів, підбігли ззаду до потерпілої ОСОБА_12 .

Далі, ОСОБА_7 , діючи повторно, ззаду обхопив ОСОБА_12 руками за плечі, не даючи їй рухатись, при цьому долонею закривши рот, не даючи можливості покликати на допомогу, після чого, застосувавши фізичну силу, повалив потерпілу на землю, таким чином застосувавши до останньої насильство, що не є небезпечним для її життя та здоров`я. Скориставшись тим, що внаслідок дій ОСОБА_7 , ОСОБА_12 не могла чинити опір протиправним діям, ОСОБА_10 діючи з корисливих мотивів, ривком руками, вихопив з рук потерпілої сумку жіночу, в якій знаходився мобільний телефон «Samsung Galaxy J5» вартістю 784,40 грн.

Утримуючи викрадену сумку із майном при собі, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 з місця вчинення злочину втекли, таким чином довели свій спільний протиправний умисел до кінця, чим завдали потерпілій ОСОБА_12 майнову шкоду на зазначену суму.

Приблизно о 04.40 годині 12.06.2020 року, раніше знайомі між собою неповнолітній ОСОБА_7 та неповнолітній ОСОБА_10 проходили повз приміщення Придніпровського державного металургійного коледжу, що розташоване за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, пр. Аношкіна, буд. 86, де побачили раніше незнайому їм потерпілу ОСОБА_13 , яка прямувала попереду них, тримаючи в одній руці дорожню сумку, а в іншій - мобільний телефон «Xiaomi Redmi 5А».

Реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна ОСОБА_7 та ОСОБА_10 діючи повторно, з корисливих мотивів, вступили між собою у попередню змову.

На досягнення злочинного результату спільного умислу, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 підбігли ззаду до потерпілої, після чого ОСОБА_7 обхопив ОСОБА_13 руками за плечі, не даючи їй рухатись, при цьому долонею закривши рот, не даючи можливості покликати на допомогу, таким чином застосувавши до останньої насильство, що не є небезпечним для її життя та здоров`я. Скориставшись тим, що внаслідок дій ОСОБА_7 ОСОБА_13 не могла чинити опір їх спільним протиправним діям, ОСОБА_10 рукою вихопив з руки потерпілої мобільний телефон «Xiaomi Redmi 5А» вартістю 1 333,33 грн., та з її рук вихопив сумку дорожню, яка не представляє матеріальної цінності.

Утримуючи викрадені сумку із майном та мобільний телефон при собі, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 з місця вчинення злочину втекли, тобто довели свій спільний протиправний умисел до кінця, чим задали потерпілій ОСОБА_13 майнову шкоду у сумі 1 333,33 грн.

В апеляційній скарзі:
- захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить вказаний вирок в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, - змінити. Призначити ОСОБА_7 покарання: за ч. 1 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік; за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців; за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вважає оскаржуваний вирок незаконним, оскільки призначене обвинуваченому покарання за своїм видом є занадто суворим і не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі.

Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 повністю та беззаперечно визнав свою вину, розкаявся у вчиненому, надавав свідчення по справі, брав активну участь у розкритті злочину, співпрацював із органами досудового розслідування. Крім того в судовому засіданні повідомив суду, що в подальшому буде утримуватися від вчинення злочинів, бажає працювати та повністю відшкодувати спричинену шкоду. Окрім того, батько обвинуваченого згідно із Свідоцтвом про народження ОСОБА_7 є громадянином Республіки Білорусь, працює, та постійно проживає там. ОСОБА_7 є дитиною без батьківської опіки, його мати померла, інших родичів на території України в нього немає. Єдиною рідною людиною в нього залишився батько, а враховуючи іспитовий термін тривалістю у два роки, весь цей час обвинувачений буде позбавлений можливості відвідати батька та проживати разом із ним. Крім того, громадянство України ОСОБА_7 не може оформити, а у зв`язку із смертю матері це стало ще складнішим. По закінченню іспитового терміну ОСОБА_7 має намір поїхати до батька та постійно проживати разом із ним.

На думку захисника, суд мав підстави для встановлення мінімального терміну іспитового строку, передбаченого ч. 3 ст. 75 КК України, проте не зробив цього.

Вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_10 ніким з учасників судового розгляду оскаржено не було.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка просила апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок суду, - без змін, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку захисника обвинуваченого ОСОБА_10 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався у повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації її дій за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Доведеність вини та правильність юридичної кваліфікації скоєного ніким з учасників судового розгляду не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Відносно доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 щодо призначення йому занадто суворого покарання, колегія суддів зазначає.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Як вбачається з вироку, при обранні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд першої інстанції врахував характер скоєних ним кримінальних правопорушень, його роль у скоєному, наслідки, що настали, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, скарг на його поведінку у побуті за місцем мешкання не надходило, посередньо характеризується за місцем навчання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Були суду відомі і ті обставини, на які є посилання в апеляційній скарзі, в тому числі і щодо сімейного стану обвинуваченого.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, суд першої інстанції визнав вчинення злочину неповнолітнім, щире каяття, визнання вини.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України, судом першої інстанції не встановлено.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки, яке є мінімальним за розміром, зі звільненням останнього на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 2 роки, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам ст. ст. 65-67 КК України, а призначене судом покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , та для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, Високий суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Істотних порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування або зміну вироку суду першої інстанції під час перевірки кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, - не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду є законним та обґрунтованим, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 .

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 листопада 2021 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4