Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/556/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.08.2021 року м. Кропивницький
Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 травня 2021 року, за яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кропивницький, українець, громадянин України, з базовою загальною середньою освітою, одружений, із малолітньою дитиною на утриманні, працює вантажником на ТОВ «Екостайл», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимий:

- 12.04.2007 року вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк;

- 11.01.2008 року вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців;

- 27.04.2017 року вироком Жовтневого районного суду м. Рязань Російської Федерації за ч. 3 ст. 30 ч. 5 ст. 228-1, ст. 64 КК РФ до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років; 13.02.2018 року Ленінським районним судом м. Кіровограда приведено вирок у відповідність до національного законодавства, засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 307, ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, звільнений умовно-достроково на один місяць дев`ятнадцять днів;

- 22.10.2020 року вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю один рік,

визнаний винуватим та засуджений за: ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки; на підставі положень ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до даного покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки один місяць.

Ухвалено стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 653 грн. 80 коп.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим за вчинення: таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах.

ОСОБА_8 , 20 листопада 2020 року о 20 годині 23 хвилини, перебував у приміщенні магазину «EVA № 806», що належить ТОВ «РУШ», , і знаходиться за адресою: вул. Велика Пермська 46-А, місто Кропивницький.

Тоді ж у ОСОБА_8 виник умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою наживи, шляхом вільного доступу, таємно викрав з полиць вищевказаного магазину «EVA № 806» одну пляшку туалетної води для чоловіків «Trussardi My Land», об`ємом 100 мл., вартістю 854,00 гривні, яку сховав до лівої зовнішньої кишені куртки, в яку вік був одягнений.

Після цього, ОСОБА_8 , утримуючи при собі викрадений ним товар, пройшов повз касу та не розрахувавшись за вказаний товар, направився до виходу з приміщення магазину, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «РУШ» майнову шкоду у розмірі 854 гривні 00 копійок.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить пом`якшити вирок суду першої інстанції, врахувавши обставини, які пом`якшують йому покарання: наявність на утриманні малолітнього сина 2015 року народження, стан його здоров`я (туберкульоз легень, ВІЛ-інфекцію та гепатит типу С).

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку сторони захисту (в інтересах обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ), який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого, просив пом`якшити призначене ОСОБА_8 покарання, думку прокурора, який заперечив апеляційну скаргу обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, підтверджені зібраними доказами, що містяться у матеріалах провадження, і в порядку апеляційного оскарження не заперечуються.

Кваліфікація дій обвинуваченого сторонами кримінального провадження не оспорюється.

Відтак, колегія суддів вважає доведеною винуватість ОСОБА_8 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, а кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України правильною.
Колегія суддів не погоджується із доводами обвинуваченого про можливість призначення йому більш м`якого покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
При цьому, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до положень ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», - особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів; більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів; у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», - відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Зважується, крім того, на висновки з приводу пропорційності покарання тяжкості правопорушення, висловлені ЄСПЛ в своїх рішеннях, зокрема, у рішеннях по справах Souring v. UK, Shvydka v. Ukraine, Tammer v. Estonia, - за змістом яких захід, що застосовується до порушника має бути пропорційним переслідуваній меті, засудження та покарання порушника не мають бути непропорційними законній меті і підстави, якими керуються національні суди, мають були відповідними і достатніми для виправдання такого втручання.

Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст.10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 судом першої інстанції належно враховано всі обставини, передбачені ст. 65 КК України та дотримано принципів призначення покарання.
Встановлено, що ОСОБА_8 вчинив нетяжке, умисне, корисливе, проти власності, кримінальне правопорушення, як особа обвинувачений в цілому позитивно характеризований: на обліку психіатра не перебуває, перебуває на обліку нарколога внаслідок вживання ефедрону, синдром залежності з 2007 року, раніше судимий за вчинення аналогічного кримінального правопорушення проти власності.

Обставини, які пом`якшують покарання, - щире каяття, обставини, які обтяжують покарання, - відсутні.

Слід зазначити, що кримінальне правопорушення ОСОБА_8 вчинив під час іспитового строку, встановленого попереднім вироком.

Суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 покарання у межах санкції частини статті обвинувачення, і на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю злочинів (шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком), визначив остаточне покаранняу виді позбавлення волі, із реальним його відбуванням у відповідних установах.

Призначене покарання у конкретному випадку не є надмірним за видом та розміром, є виваженим, достатнім та необхідним для виправлення та перевиховання обвинуваченого, для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає принципам призначення покарання, й відповідає меті покарання .

З приводу доводів апеляційної скарги, слід зауважити, що, з огляду на зазначені вище обставини, підстав для пом`якшення покарання немає.

Обвинувачений багаторазово судимий за вчинення умисних, зокрема, тяжких, кримінальних правопорушень, судимості не зняті й непогашені.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, обвинувачений залежний від наркотичних засобів, перебуває на обліку.

У сукупності зазначені обставини, судимість за вчинення аналогічного умисного корисливого кримінального правопорушення, більш того тяжкого, вчинення кримінального правопорушення під час іспитового строку (через місяць після ухвалення попереднього вироку обвинуваченим вчинене нове аналогічне кримінальне правопорушення), - свідчать про небажання ОСОБА_8 стати на шлях виправлення, соціюватись у суспільстві, прагнення до збагачення за рахунок чужого майна, схильність до протиправної та асоціальної поведінки.

Є можливим також зауважити, що застосування стосовно ОСОБА_8 положень ст. 75 КК України при попередньому засудженні та надання шансу на виправлення - не призвело до позитивних змін у особистості обвинуваченого та не створило в нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві, він не зробив належних висновків для себе, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисне кримінальне правопорушення.

Крім того, зважується й на доповідь органу пробації стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно до якої ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення високий, ризик небезпеки для суспільства , в тому числі окремих осіб, - середній.

У конкретному випадку наявність у обвинуваченого незадовільного стану здоров`я та інші зазначені обвинуваченим обставини, з урахуванням принципу справедливості покарання й відповідності його меті ? виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами, - не можуть визнаватись підставами для пом`якшення покарання,

Відтак, колегія суддів не убачає підстав до призначення ОСОБА_8 більш м`якого покарання за вчинене кримінальне правопорушення, ніж передбачено законом.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, покарання у межах санкції частини статті обвинувачення,

Тож, доводи апеляційної скарги обвинуваченого свого підтвердження не знайшли, а тому колегія суддів не убачає підстав до зміни оскаржуваного вироку суду першої інстанції, як те просить обвинувачений, і залишає вирок суду без змін як законний та обґрунтований.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 травня 2021 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4