ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2736/21 Справа № 198/178/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000012 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2021 року щодо
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Олександропіль Солонянського району Дніпропетровської області, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, та ухвалити новий вирок, яким призначити йому покарання у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що судом першої інстанції при призначенні йому покарання не було враховано того, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вину визнав повністю, розкаявся, відшкодував матеріальну шкоду, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно працевлаштований, є неконфліктною людиною.

Вказує на те, що суд позбавивши його права керувати транспортними засобами поставив його сім`ю в тяжке матеріальне становище, позбавивши його заробітку.

Вироком Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2021 року ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_10 звільнений від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком на 1 рік 9 місяців та покладено певні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
Цим же вироком з ОСОБА_10 стягнуто: - на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди 25 000 грн; - на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування моральної шкоди 4000 грн, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 3100 грн.
Також з ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» стягнуто на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 50 242,92 грн.

За обставин, викладених у вироку, 16.01.2020 року о 16.00 годині, ОСОБА_10 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Mercedes-Benz Vito 110 D», д.н.з. НОМЕР_1 , у населеному пункті по вул.Центральна с.Варварівка Юр`ївського району Дніпропетровської області рухався зі швидкістю, приблизно 140 км/год, з перевищенням дозволеної швидкості руху у населеному пункті.
В зазначені час та місці потерпілий ОСОБА_7 керуючи автомобілем марки «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_2 , слідував попутно, попереду.
У процесі подальшого руху обвинувачений ОСОБА_10 діючи не у відповідності до п.12.1 ПДР України, де зазначено: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», не врахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, діючи не уважно до дорожньої обстановки, маючи об`єктивну можливість виявити у межах видимості в напрямку руху, попереду, автомобіль марки «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_2 , своєчасно не застосував заходів до зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників дорожнього руху об`їзду перешкоди, за відсутності причин технічного і фізичного характеру які перешкоджали забезпеченню безпечного руху, продовжив слідувати далі з обраною швидкістю.
Цього дня, приблизно о 16.00 годині, на проїзній частині дороги вул.Центральна с.Варварівка Юр`ївського району Дніпропетровської області, навпроти АЗС ТОВ «Солдекс», розташованій по вул.Центральна,137А с.Варварівка Юр`ївського району Дніпропетровської області, у результаті порушення вимог п.12.1 ПДР України, водій ОСОБА_10 допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля марки «Mercedes-Benz Vito 110 D», д.н.з. НОМЕР_1 , із задньою частиною автомобіля марки «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням потерпілого ОСОБА_7 .
Внаслідок недотримання обвинуваченим ОСОБА_10 п.12.1 ПДР України, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з настанням події дорожньо-транспортної пригоди, потерпілому ОСОБА_7 були заподіяні середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, котрі спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги обвинуваченого, прокурора, потерпілого та його представника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_10 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Що стосується виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, то при його призначенні судом першої інстанції були враховані: тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, а також, що обвинувачений добровільно відшкодував потерпілому витрати на лікування в сумі 11 056 грн; обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Також судом враховано досудову доповідь органу пробації, за якою виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі можливо.
У сукупності наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік із застосуванням ст.75 КК України, відповідно до положень якої судом враховано: - відсутність обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_10 ; - особу обвинуваченого, який раніше не судимий, частково відшкодував завдану потерпілому шкоду.
При цьому, апеляційним переглядом встановлено, що судом першої інстанції, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, враховані обставини, на які у своїй апеляційній скарзі посилається обвинувачений, а саме, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вину визнав повністю, розкаявся, частково відшкодував матеріальну шкоду, а тому повторному врахуванню вони не підлягають.
Посилання обвинуваченого на те, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно працевлаштований, є неконфліктною людиною не є обставинами, які можуть знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, оскільки обвинуваченому ОСОБА_10 покарання було призначено судом з урахуванням всіх обставин, передбачених ст.65 КК України, та наслідків вчиненого кримінального правопорушення.
Крім того, потерпілим ОСОБА_7 до суду апеляційної інстанції було подано письмові пояснення, відповідно до яких він заперечував щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив вирок суду залишити без змін, оскільки обвинуваченим було відшкодовано витрати на лікування в розмірі 11 056,54 грн тільки через 8 місяців після дорожньо-транспортної пригоди, а моральну шкоду та шкоду, завдану траспортному засобу, взагалі не відшкодував. Вказані пояснення потерпілий підтримав в ході апеляційного розгляду.
Також, санкцією частини ч. 1 ст. 286 КК України передбачено альтернативне застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обгрунтовано було позбавлено обвинуваченого права керування транспортними засобами, оскільки ОСОБА_10 своїми діями грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме, перевищив швидкість, рухаючись в населеному пункті зі швидкістю 140 км/год, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_7 було спричинено середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад 3 тижні.

Твердження обвинуваченого про те, що позбавлення його права керувати транспортними засобами поставить його сім`ю в тяжке матеріальне становище є безпідставним, з урахуванням обставин вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та його наслідків, а також враховуючи лише часткове відшкодування завданої потерпілому шкоди.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано призначено обвинуваченому основне покарання у виді обмеження волі із застосуванням ст.75 КК України, та додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2021 року залишити без задоволення.
Вирок Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2021 року щодо ОСОБА_10 - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4