Провадження №1-кс/463/7057/21
У Х В А Л А

09 грудня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Львові, ОСОБА_4 від 29.04.2021про закриття кримінального провадження №0000346 від 10.11.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України,

в с т а н о в и в :

адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу (із дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000346 від 10.11.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, просив скасувати зазначену постанову з мотивів та підстав викладених у скарзі.
Скаргу мотивує тим, що першим слідчим відділом (із дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000346 від 10.11.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України за фактом самовільного захоплення земельних ділянок. В даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 вважає, що має статус заявника. 29.04.2021 слідчм ТУ ДБР винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України. Адвокат ОСОБА_3 вважає вказану постанову незаконною та безпідставною, тому просить її скасувати.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав вказану скаргу, з мотивів наведених у ній, просив таку задовільнити, а постанову слідчого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000346 від 10.11.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України скасувати.
Слідчий в задоволенні скарги просив відмовити, у зв`язку із безпідставністю. Так відомості по вказаному кроимінальному провадженні внесенні в ЄРДР, згідно обставин, викладених у журналістській статті «Обличчям на землю», відповідно ОСОБА_5 не є заявником, окрім цього постановою слідчого йому відмовлено неодноразово у визнанні потерпілим, останній раз від 25.03.2021 - вказана постанова не скасована. Враховуючи наведене ОСОБА_5 не вправі звертатися із таким клопотанням як скасування постанови про закриття кримінального провадження.
Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000346 від 10.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК Українислідчий суддя встановив наступне.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.
Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» та «Ґюль проти Туреччини»).
Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.
Таким чином, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2011 року в справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Як вбачається з матеріалів скарги в провадженні слідчого першого слідчого відділу (із дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000346 від 10.11.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.

Постановою старшого слідчого першого слідчого відділу (із дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 29.04.2021 вказане кримінальне провадження було закрито.
Частини 1, 2 ст. 22 КПК України передбачають, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження з підстав неправильності та неповноти досудового розслідування, слідчий суддя вважав за необхідне з метою перевірки доводів заявника оглянути матеріали кримінального провадження та надати правову оцінку процесуальним діям слідчого під час проведення досудового розслідування, за наслідками яких була винесена оскаржувана постанова. Судом досліджено та встановлено той факт, що приводом для внесення відомостей в ЄРДР згідно обставин, викладених у журналістській статті «Обличчям на землю», відповідно ОСОБА_5 не має статусу заявника тобто не наділений правами відповідно до ст.60 КПК України. Окрім цього постановою слідчого відмовлялось не одноразово в даному кримінальному провадженні у визнанні потерпілим, останній раз від 25.03.2021, постанова не скасована, відповідно правами до ст.56 КПК України не наділений. Враховуючи, наведене та те, що всі дані були встановленні у судовому засіданні, відповідно до прийнятття такої скарги до провадження не були відомі слідчому судді, окрім цього слідчим суддею досліджено матеріали кримінального провадження та постанову слідчого про закриття кримінального провадження, вказана постанова вмотивована та обгрунтована.
Враховуючи вищенаведені обставини приходжу до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити..
Керуючись вимогами ст.ст.303, 306, 307, 372 КПК України, -

у х в а л и в :

відмовити в задоволення скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Львові, ОСОБА_4 від 29.04.2021 про закриття кримінального провадження №0000346 від 10.11.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в порядку та строки, передбачені ст. 395 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1