Справа № 569/2658/18
УХВАЛА

про повернення обвинувального акту прокурору

13 жовтня 2021 рокуРівненський міський суд Рівненської області

в складі судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Рівне кримінальне провадження №0000162 від 24.01.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,3 ст.358 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.ч.1,3 ст.358 КК України.

В підготовчому судовому засіданні вирішується питання про повернення обвинувального акта прокурору, оскільки обвинувальний акт не відповідає процесуальному закону, зокрема ст. 291 КПК України, коли він містить суперечності у викладених в ньому фактичних обставинах кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими чи призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт у кримінальному провадженні та долучені до нього документи, приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, посадові особи органів державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою передбаченого законом України про кримінальну відповідальність діяння, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ст.7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань, речей і документів, диспозитивність судового провадження, а згідно зі ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження, наряду із захистом особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, є охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, застосування до них лише належної правової процедури.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка в свою чергу містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду (рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції»).

Проте, під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні №0000162 від 05.09.2013 року встановлено, що обвинувальний акт від 24.01.2020 року не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки сформульоване обвинувачення за своїм змістом є неконкретним.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується в підробленні офіційного документа, який посвідчується підприємством, і який звільняє від обов`язків, з метою використання іншою особою (в редакції Закону №3207-VI від 07.04.2011 року) та підробленні офіційного документа, який посвідчується підприємством, і який звільняє від обов`язків, з метою використання іншою особою, вчинене повторно (в редакції Закону №3207-VI від 07.04.2011 року).

При цьому, ні з фактичних обставин, ні з сформульованого прокурором обвинувачення не зрозуміло, за вчинення яких дій, які ОСОБА_4 міг або повинен був вчинити з використанням наданого йому службового становища, що виразились у підробленні офіційного документа, який посвідчується підприємством, і який звільняє від обов`язків, з метою використання іншою особою.

Також в обвинувального акті не знайшло свого відображення, якими діями та в який спосіб ОСОБА_4 підробив офіційний документ, який посвідчується підприємством, і який звільняє від обов`язків, з метою використання іншою особою.

На думку суду, під час розгляду вказаної категорії справ обов`язково необхідно зазначати та встановлювати які дії обвинуваченим були вчинені із зазначенням причинного зв`язку між діями обвинуваченого і злочинними наслідками, що у даному випадку органом досудового розслідування не виконано, оскільки як формулювання обвинувачення, так і виклад фактичних обставин кримінального правопорушення вказаного не містить.
Крім того, в ході судового слідства не встановлено точного часу та місця вчинення підроблення офіційних документів.

Так, з обвинувального акту (а.с. 143 т.5) вбачається, що « ОСОБА_4 восени 2011 року, точного часу та місця досудовим розслідуванням не встановлю, підписав договір з №5 від 01.09.2011 про надання ПП «Спецкомплектсервіс» послуг ОСОБА_5 …».
Враховуючи викладене, суд вважає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 не містить повного формулювання обвинувачення, а саме точного часу виготовлення підробленого офіційного документу або відомостей щодо неможливості встановлення часу вчинення злочину.
Відсутність в обвинувальному акті фактичних обставин і конкретного формулювання обвинувачення унеможливлює якісний і повний захист обвинуваченого від пред`явленого йому обвинуваченні, як наслідок, має бути беззаперечною підставою для скасування вироку.
Наприклад, у рішенні Європейського суду з прав людини від 26.06.2008 року, ухваленому у справі «Ващенко проти України», зазначено: «Обвинувачення для цілей п.1 ст.6 конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)».
У рішенні від 25.07.2000 року, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п.«b» ч.3 ст.6 конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи причини зміни обвинувачення».
У рішенні від 09.10.2008 року, прийнятому у справі «Абрамян проти Росії», вказано: «Деталі скоєння злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він офіційно вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».
В цьому ж рішенні ЄСПЛ нагадав, що положення пп.«а» п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, правової кваліфікації, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду.
Крім того, ст.293 КПК України передбачено, що одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику, та відповідно до ст.291 КПК України додати до обвинувального акту, який спрямовується до суду розписку підозрюваного про отримання копії обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування.

З переданих до суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувальний акт датований 24.01.2020 року, зареєстрований в канцелярії Рівненського міського суду Рівненської області за №33338/20вх від 10.07.2020 року.

Як вбачається з журналу судового засідання від 13.03.2020 року (а.с. 150 т.5) обвинувальний акт був проголошений прокурором саме 13.03.2020 року о 18 год. 09 хв.

Відповідно до ч.2 ст.338 КПК України, дійшовши до переконання, що обвинувачення потрібно змінити, прокурор після виконання вимог статті 341 цього Кодексу складає обвинувальний акт, в якому формулює змінене обвинувачення та викладає обґрунтування прийнятого рішення. Копії обвинувального акта надаються обвинуваченому, його захиснику, потерпілому, його представнику та законним представникам, а також представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Обвинувальний акт долучається до матеріалів кримінального провадження.

Згідно ч.4 ст.338 КПК України, суд роз`яснює обвинуваченому, що він буде захищатися в судовому засіданні від нового обвинувачення, після чого відкладає розгляд не менше ніж на сім днів для надання обвинуваченому, його захиснику можливості підготуватися до захисту проти нового обвинувачення. За клопотанням сторони захисту цей строк може бути скорочений або продовжений. Після закінчення цього строку судовий розгляд продовжується.

В матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про вручення обвинуваченому ОСОБА_4 обвинувального акту від 24.01.2020 року, а саме розписка про його отримання або акт про відмову отримання копії обвинувального акту.

Вищенаведені порушення, на думку суду, є такими, що свідчать про не відповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, що є безумовною підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.10.2012 року № 223-1430/0/1-12 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291, 292 КПК України: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що прокурором у відповідності до вимог кримінального процесуального закону не сформульоване конкретне обвинувачення відносно ОСОБА_4 , обвинувальний акт не містить повного формулювання обвинувачення, а саме точного часу виготовлення підробленого офіційного документу або відомостей щодо неможливості встановлення часу вчинення злочину та до обвинувального акту не додано розписки обвинуваченого про отримання копії обвинувального акта від 24.01.2020 року,що унеможливлює призначення судового розгляду кримінального провадження, у зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору через його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 291, п. 3 ч. 2 ст. 314, ст. ст. 371, 372, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Повернути обвинувальний акт по кримінальному провадженні №0000162 від 24.01.2020 року відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,3 ст.358 КК України в Рівненську окружну прокуратуру, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 вважати закінченим.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів до Рівненського апеляційного суду.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1