ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2531/21 Справа № 172/891/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2021 року у кримінальному провадженні №0000015 стосовно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Іванівка Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_8
потерпілої ОСОБА_9
представника потерпілої ОСОБА_10

ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Так, зазначеним вироком ОСОБА_6 було визнано винуватим у тому, що він спричинив потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження за наступних обставин.
14 липня 2020 року близько 16.50 год. ОСОБА_6 , проїжджаючи на автомобілі «Ваз-2104» повз території садиби, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 де побачив ОСОБА_9 , яка разом з родичами здійснювала будівельно-ремонтні роботи у вказаному будинку, після чого ОСОБА_6 зупинив автомобіль та наблизився до віконного отвору вказаного будинку та дізнавшись про те, що станом на 14.07.2020 року ОСОБА_9 є господаркою даної території садиби, ОСОБА_6 вчинив сварку, в ході якої у останнього виник протиправний намір на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_6 того ж дня, в тому ж місці, підняв із землі фрагмент зруйнованої будівлі та ним кинув по ОСОБА_9 , поціливши їй по голові ліворуч. Після чого ОСОБА_6 підняв із землі дерев`яну рейку та нею через віконний отвір у будинку, завдав один удар по грудній клітці ліворуч ОСОБА_9 , в результаті чого спричинив потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітини з переломом 9-го ребра ліворуч без зміщення уламків, які по своєму характеру відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я понад три тижні.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та істотним порушенням вимог КПК України та направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що висновки суду є неповними, оскільки фактично не з`ясовано чи було попадання невідомим предметом, яким він начебто кинув, у голову потерпілій, оскільки з висновку судово-медичної експертизи будь-яких тілесних ушкоджень в області голови у потерпілої не було, у зв`язку з чим, між обвинуваченням, яке визнано судом доведеним та фактичними обставинами справи існують протиріччя, які суд першої інстанції не усунув.
Крім того, посилається також й на те, що в показаннях потерпілої та свідків містяться суперечності в частині механізму нанесення потерпілій тілесних ушкоджень палицею, оскільки потерпіла та свідки вказували на те, що удар було завдано з розмаху, однак зробити це фізично не можливо через віконну раму з огляду на її розміри.
Також вказує, що судом першої інстанції, в порушення вимог ст. 347 КПК України цивільний позов було оголошено лише після оголошення обвинувачення, з`ясування його ставлення до скоєного та визначення порядку дослідження доказів, що, на його думку, є істотним порушенням вимог КПК України.
Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні підтримали подану ОСОБА_6 апеляційну скаргу і з підстав, викладених у ній, просили її задовольнити, вирок суду скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вважав її необґрунтованою та безпідставною, а вирок суду законним та обґрунтованим у зв`язку з чим просив залишити його без змін.
Потерпіла та її представник також заперечували проти апеляційної скарги обвинуваченого, посилаючись на її безпідставність та просили вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та істотного порушення вимог КПК України, перевіривши висновки суду першої інстанції, докази, які суд поклав в основу вироку на підтвердження встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим у відповідності до зазначених вище вимог закону, які суд першої інстанції виконав належним чином, з огляду на наступне.
Щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог обвинувачений ОСОБА_6 вказує на те, що поза увагою суду першої інстанції залишилась та обставина, що в ході судового розгляду не встановлено та не підтверджено належними доказами факт попадання фрагментом зруйнованої будівлі у голову потерпілій ОСОБА_9 , який йому інкриміновано, оскільки висновком судово-медичної експертизи не було зафіксовано наявності будь-яких тілесних ушкоджень в області голови.
З такими доводами обвинуваченого колегія суддів не погоджується та вважає їх безпідставними з огляду на таке.
Як видно з вироку суду, допитані у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 та свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 надали чіткі та послідовні пояснення, які узгоджуються між собою та відповідають іншим, дослідженим судом першої інстанції письмовим доказам, щодо тієї обставини, що обвинувачений ОСОБА_6 в момент сварки з потерпілою, підібрав з землі невідомий предмет, який схожий на камінь та кинув його в бік потерпілої. При цьому, вказані особи давали аналогічні пояснення під час досудового розслідування, а тому підстав ставити під обґрунтований сумнів правдивість цих показів у суду першої інстанції не було.
При цьому, у даному випадку, такі дії обвинуваченого ОСОБА_6 не знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з отриманням потерпілою ОСОБА_9 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, тому вирішального значення дана обставина для встановлення наявності в діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України не має.
Щодо посилань обвинуваченого ОСОБА_6 на невідповідність механізму спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 , апеляційний суд зазначає, що вони повністю спростовуються дослідженими у справі письмовими доказами, які визнані судом належними та допустимими.
Так, після повідомлення про вчинення кримінального правопорушення працівниками поліції було здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_3 , де було виявлено, оглянуто та вилучено дерев`яну палицю, яка знаходилась біля території вказаного домоволодіння (м.к.п. а.с. 9-10), на яку вказували очевидці події, як знаряддя вчинення злочину. В ході проведення досудового розслідування з потерпілою ОСОБА_9 та свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , які були безпосередніми очевидцями подій, було проведено слідчі експерименти, які зафіксовано у відповідних процесуальних документах, в ході яких останні вказали на місце та показали знаряддя та механізм спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень потерпілій (м.к.п. а.с. 53-68).
Висновком експерта №188 від 09 вересня 2020 року встановлено, що наявні у потерпілої ОСОБА_9 тілесні ушкодження могли утворитись за механізмом, на який вказувала потерпіла під час проведення слідчого експерименту (м.к.п. а.с. 108-109).
При цьому, під час дослідження вказаних письмових доказів у судовому засіданні суду першої інстанції, обвинуваченим ОСОБА_6 та його захисником не було заявлено будь-яких клопотань про неналежність, недопустимість або недостовірність зазначених доказів. Під час апеляційного провадження стороною захисту також не заявлялось клопотань про повторне дослідження цих доказів, або дослідження нових доказів та не заперечували проти закінчення стадії з`ясування обставин справи і перевірки їх доказами та вважали за можливе перейти до судових дебатів.
Таким чином, апеляційним судом не встановлено неповноти судового розгляду або невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, а тому доводи обвинуваченого ОСОБА_6 в цій частині не ґрунтуються на матеріалах справи та є неприйнятними.
Щодо істотного порушення вимог КПК України.
Відповідно до п.п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Статтею 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито; судове рішення ухвалено незаконним складом суду; судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 323 чи статтею 381 цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою; судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою; судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання; порушено правила підсудності; у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 в цій частині, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції не допущено будь-яких процесуальних порушень, які б, в розумінні вимог ст. 412 КПК України, були істотними та які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Дійсно, відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 347 КПК України, після закінчення підготовчих дій головуючий оголошує про початок судового розгляду. Судовий розгляд починається з оголошення прокурором короткого викладу обвинувального акта. Якщо в кримінальному провадженні пред`явлено цивільний позов, цивільний позивач або його представник чи законний представник, а в разі їх відсутності - головуючий оголошує короткий виклад позовної заяви.
Як вбачається з технічної фіксації судового засідання суду першої інстанції від 28 січня 2021 року, головуючим суддею було виконано дії, передбачені ст. ст. 342-349 КПК України, після чого було доведено до відома учасників про наявність в матеріалах справи цивільного позову, який було вручено обвинуваченому та його захиснику після чого у справі було допитано свідків та оголошено перерву, в тому числі й для надання можливості ознайомитись зі змістом цивільного позову. При цьому, матеріали справи не містять відзиву на позовну заяву, в порядку ст. 178 ЦПК України, однак ОСОБА_6 було зазначено про те, що позовні вимоги він не визнає у повному обсязі, обґрунтовуючи таку позицію непричетністю до вчинення злочину. Крім того, вирок суду обвинуваченим ОСОБА_6 не оскаржувався в цій частині.
Підсумовуючи зазначене, апеляційний суд погоджується з доводами обвинуваченого, що судом першої інстанції було допущено процедурне порушення, однак у даному випадку воно не може вважатись істотним та яке було б безумовною підставою для скасування вироку, оскільки це процесуальне порушення не вплинуло на повноту судового розгляду, правильність висновків суду щодо фактичних обставин кримінального провадження та правової кваліфікації дій обвинуваченого, не порушило його право на захист, в тому числі й право надати свої заперечення на позовну заяву, а також не перешкодило і не могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 в цій частині не підлягають задоволенню.
Будь-яких інших доводів, які б вказували на необхідність зміни або скасування вироку суду, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не містить.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для зміни або скасування оскарженого судового рішення, при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції не встановлено.
З огляду на вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2021 року стосовно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 122 КК України залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4