Справа № 297/1695/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.10.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 , прокурорки ОСОБА_5 , захисника - адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/200/20 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 21. 08. 2019.
Цим вироком з врахуванням ухвали Берегівського районного суду Закарпатської області від 09. 11. 2018 про виправлення описки:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою-спеціальною освітою, не працюючий, одружений, що має на утриманні одну малолітню дитину, не судимий, засуджений:

- за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 100 (сто) годин.
Згідно вироку ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_7 18. 06. 2018 близько 12 год. 50 хв., знаходячись неподалік КПП «Лужанка» в с. Астей по вул. Дружби Народів, 109, Берегівського району, Закарпатської області, в ході раптово виниклої сварки із ОСОБА_9 , умисно наніс останній один удар затиснутою рукою в кулак в область голови, після чого остання впала на землю, в результаті чого спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синяків обличчя та правого плеча, садна лівого передпліччя та забій в ділянці кубрика, які згідно висновку експерта № 66 від 19. 06. 2018, відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я або незначної стійкої втрати працездатності, відповідно до п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить вирок суду від 21. 09. 2018 щодо нього скасувати. В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що вирок суду є незаконним і необґрунтованим через істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що всупереч ст. 29 КПК України під час досудового розслідування йому не було забезпечено право користуватися послугами перекладача, чим порушено вимоги п. 18 ч. 3 ст. 42 КПК України, що тягне за собою визнання доказів недопустимими через порушення права особи на захист. Також вказує на те, що на стадії судового розгляду кримінального провадження в ньому брала участь перекладач ОСОБА_10 , яка не являється перекладачем, а займає посаду архіваріуса в штаті Берегівського районного суду. Крім того, суд в порушення вимог ст. 68 КПК України не пересвідчився в особі та компетентності перекладача, не з`ясував його

-2-

стосунки з обвинуваченим, потерпілою та свідками, не роз`яснив його права та обов`язки. Також зазначає про відсутність вказаного перекладача під час судового розгляду. Вказані порушення на його думку, свідчать про помилковість висновку суду про визнання ним вини у вчиненні інкримінованого правопорушення та недотриманням п. 1 ст. 32 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та невідповідність дій суду практиці Європейського суду з прав людини, викладеній у рішенні від 24. 09. 2002 у справі «Кускані проти Сполученого Королівства», Міжнародного пакту про громадянські і політичні права ст. ст. 8, 9 КПК України. Звертає увагу на вручення йому підозри у вчиненні злочину, обвинувального акту та інших процесуальних документів без їх перекладу на угорську мову, не роз`яснення судом суті обвинувачення на мові, яку він розуміє, що також призвело до невірного встановлення даних про його особу, оскільки всупереч наведеним у вступній частині вироку даним, він працює здійснює підприємницьку діяльність. У зв`язку з наведеним призначене судом покарання у виді громадських робіт вважає незаконним, призначеним всупереч даним про його працевлаштованість, оскільки таке покарання може негативно вплинути як на нього, так і на його членів сім`ї - непрацюючу дружину та малолітню доньку, які знаходяться на повному його утриманні. Вказує про неналежне виконання судом положень ст. 65 КК України, оскільки судом не враховано ступінь вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, наслідки цього діяння та дані про його особу вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, матеріальний стан тощо, що потягло призначення судом несправедливого і надмірно суворого покарання, яке створює особистий і надмірний тягар для нього і суперечить практиці Європейського суду з прав людини, викладеній у рішеннях «Фрізен проти Росії» від 24. 03. 2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16. 10. 2008. Поза увагою суду першої інстанції, на його думку, залишилися наявні у даному кримінальному провадження підстави для його звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, оскільки він вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, не завдав збитків і не заподіював шкоду. Звертає увагу на неналежну оцінку судом першої інстанції обставин інкримінованого йому діяння, зокрема, передчасність висновку про умисне заподіяння потерпілій легкого тілесного ушкодження та неврахування протиправних дій потерпілої, які передували його діям, яка фактично вчинила грабіж, а нанесення їй легкого тілесного ушкодження сталося в процесі її затримання. Посилаючись на ст. 62 Конституції України та п. 1 ч. 2 ст. 412 КПК України вважає, що постановлений щодо нього вирок підлягає скасуванню, у зв`язку з тим, що за наявності підстав для закриття судом провадження, його не було закрито.

Кримінальне провадження розглядається за відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_9 , неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на вирок суду, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду кримінального провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.

До початку судового розгляду, захисник адвокат ОСОБА_6 за згодою обвинуваченого ОСОБА_7 заявив усне клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальності. Клопотання мотивував тим, що на даний час строк давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності закінчився, обвинувачений нових злочинів не вчинив.

-3-

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, пояснення захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , який підтримав доводи клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із строками давності, думку прокурорки ОСОБА_5 , яка не заперечила проти задоволення клопотання обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_6 , дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а клопотання задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону. Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, і підтверджуються сукупністю доказів, досліджених у судовому засіданні та наведеними у вироку, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку.

Діяння ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України кваліфіковано правильно, як умисне спричинення потерпілій легкого тілесного ушкодження.

Приймаючи до уваги те, що обвинуваченим ОСОБА_7 та його захисником адвокатом ОСОБА_6 заявлено клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності; 3) особа не ухиляється від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового злочину певного ступеня тяжкості.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19. 11. 2019 у справі № 345/2618/16-к, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

-4-

Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Отже, суд встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження - досудове розслідування, підготовче засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження у суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 26. 02. 2019 у справі № 309/1201/15-к).

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним судом, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України (18. 06. 2018), санкцією якого передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року та останній відноситься до кримінальних проступків (ч. 2 ст. 12 КК України). Тобто, на день розгляду апеляційної скарги минуло понад два роки з дня вчинення ОСОБА_7 вказаного кримінального правопорушення. Протягом цього строку останній не вчинив нового кримінального правопорушення та не ухилявся від слідства або суду, а тому строки давності закінчились.

Під час апеляційного розгляду захисник обвинуваченого ОСОБА_6 пітримав клопотання, яке попередньо ним булого погоджене з обвинуваченим ОСОБА_7 та не заперечував проти закриття відносно обвинуваченого ОСОБА_7 кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України зі звільненням останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України.

За змістом ст. ст. 284 - 288 КПК України, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08. 11. 2018 у справі № 425/4506/15-к дотримання умов, передбачених ч. ч. 1 - 3 ст. 49 КК України, є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

У відповідності до вимог ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, тому вважає за необхідне клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 задовольнити, вирок суду першої інстанції скасувати та звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження щодо нього, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрити.

-5-

Керуючись ст. ст. 284, 404, 405, 407, 409, 417, 419 КПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 21. 09. 2018 щодо ОСОБА_7 скасувати.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді