Справа № 755/1839/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" грудня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0005882 від 27 листопада 2020 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Путивль Сумської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого комплектувальником в ТОВ «Софія Торф», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представників потерпілого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

27.11.2020 року приблизно о 00 годин 30 хвилин, ОСОБА_3 , знаходився поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_3 , та в цей час, у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням в житло потерпілого ОСОБА_5 , з метою протиправного збагачення, тобто з корисливих мотивів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 проник на територію домогосподарства АДРЕСА_3 та через незамкнені двері проник до житлового будинку АДРЕСА_3 , та зайшов у житлове приміщення, в якому проживає ОСОБА_5 , де заволодів його майном, а саме: мобільним телефоном «Bravis Brace C241», вартістю 400 грн., з сім-картою «Водафон», вартістю 50 грн. та «Київстар», вартістю 50 грн., картою пам`яті microSD 4 GB, вартістю 100 грн., а також зв`язкою ключів в кількості 10 шт., які цінності для потерпілого не становлять, після чого витягнув з нагрудної кишені у потерпілого, який на той час спав, грошові кошти в сумі 2800 грн., від чого потерпілий прокинувся. В цей час, ОСОБА_3 усвідомив, що його злочинні дії викрито потерпілим та стали носити відкритий характер, однак з метою залишення майна потерпілого у своєму незаконному володінні, ОСОБА_3 вибіг з будинку та з домогосподарства потерпілого на вулицю та з місця вчинення злочину зник.

Своїми злочинними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням в житло, ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 3400 грн.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно 27.11.2020 року приблизно о 00 годині 30 хвилин, він знаходився поблизу житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_3 , де раніше орендував кімнату у потерпілого ОСОБА_5 , зайшов у двір, а потім у будинок. У кімнаті, де проживав ОСОБА_5 , він побачив Гарницького, який спав, після чого зі столу у кімнаті він взяв речі потерпілого, а саме мобільний телефон «Bravis Brace C241», зв`язку ключів, після чого витягнув рукою з нагрудної кишені потерпілого, який на той час спав, грошові кошти в сумі 2800 грн., від чого потерпілий прокинувся. В цей час, він усвідомив, що його дії стали носити відкритий характер, вибіг з будинку на вулицю та побіг за місцем проживання разом з викраденим майном, пізніше був затриманий працівниками поліції.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення; 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора. Суд же відповідно до ст. 26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, а ч. 1 ст. 337 КПК України передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Тобто обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що 27.11.2020 року приблизно о 00 годин 30 хвилин, знаходився у своєму будинку за адресою: АДРЕСА_3 та спав у своїй кімнаті. Прокинувся від того, що ОСОБА_3 намагається витягнути з його кишені грошові кошти, він закричав, обвинувачений почав тікати. Після цього, приблизно через 3 години, він (потерпілий) викликав поліцію, повідомив їм про злочин. Потім, разом із працівниками поліції потерпілий зайшов до приміщення, в якому на той час мешкав обвинувачений ОСОБА_3 , та виявили там викрадений мобільний телефон. Окрім телефону у потерпілого пропали зв`язка ключів та грошові кошти в сумі 2800 гривень, але в домі обвинуваченого їх не було.

Також в судовому засіданні були дослідженні наступні докази.

Так, з протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 27.11.2020 року вбачається, що 27.11.2020 року приблизно о 00 годин 30 хвилин, за адресою: АДРЕСА_3 , особа на ім`я ОСОБА_10 викрав грошові кошти у сумі 2800 грн., мобільний телефон та ключі від всіх кімнат.

З протоколу огляду місця події від 27.11.2020 року вбачається, що було оглянуто ділянку, на якій розміщений приватний будинок, за адресою: АДРЕСА_3 , та було виявлено пошкоджений замок.

Також, з протоколу огляду місця події від 08.12.2020 року та додатків до нього вбачається, що був оглянутий мобільний телефон «BRAVIS C241».

З протоколу обшуку від 27.11.2020 року та додатків до нього вбачається, що обшук проводився у приміщенні приватного будинку, за адресою: м. Київ, пров. Люботинського, 7, в ході якого було виявлено мобільний телефон «BRAVIS».

Відповідно висновку експерта № СЕ-19/111-20/60183-ТР від 28.12.2020 року, циліндровий механізм замка, який наданий на дослідження в спеціальному пакеті №ЕХР0177552 несправний та нероботоздатний. Несправність та нероботоздатність полягає в відсутності конструктивно передбачених деталей, а саме штифтів циліндру, корпусу та пружин. У зв`язку з тим, що ключ на дослідження наданий не був, встановити чи роботоздатний наданий на дослідження в спеціальному пакеті № ЕХР0177551 накладний замок, не виявилося можливим. Пошкоджень та дефектів, які б впливали на роботу надано на дослідження механізму накладного замка не виявлено. Але відповісти на запитання, чи у справному стані знаходиться механізм накладного замка, який наданий на дослідження в спеціальному пакеті №ЕХР0177551, у зв`язку з відсутністю технічної документації, не виявилось можливим. На внутрішніх поверхнях наданих на дослідження циліндрових механізмів замків наявні сліди дії сторонніх предметів. Встановити чи одним способом відімкненні (зламані) надані замки не виявилось можливим. На момент дослідження накладний замок наданий в відімкненому стані. Оскільки, циліндровий механізм замка, який наданий на дослідження в спеціальному пакеті № ЕХРО177552, самостійно функції відмикання-замикання не виконує, встановити у якому стані був замок у момент його пошкодження не виявилось можливим. У наданих на дослідження накладному замку з циліндровим механізмом та циліндровому механізмі замка контрольні вкладиші технологічно не передбачені, тому дане запитання «Чи можливо відімкнути дані замки без пошкодження контрольного вкладиша?» - не вирішувалось.

Будь-яких інших належних і допустимих доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Отже, дослідивши, оцінивши та перевіривши зібрані у кримінальному провадженні докази, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Відповідно до ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного із проникненням у житло, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який не одружений, працює комплектувальником в ТОВ «Софія Торф», раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, а також враховує його вік та стан здоров`я.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, суд вважає за доцільне призначити йому покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, з урахуванням обставин справи, наявності обставин, що пом`якшують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливе без ізоляції від суспільства та вважає за можливе застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покласти на обвинуваченого обов`язки, визначені ст.76 КК України. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Також підлягає вирішенню цивільний позов.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України та ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Частина 1 ст. 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Що стосується моральної шкоди, яку потерпілий ОСОБА_5 просить стягнути з обвинуваченого, то суд керується роз`ясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», із внесеними змінами, згідно якої, при визначенні розміру моральної шкоди, суд виходить з тяжкості душевних страждань потерпілих, яких вони зазнали, їх тривалості, можливості відновлення і змін у їх життєвих стосунках, часу та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Разом з тим, суд враховує вимоги розумності та справедливості, необхідності дотримання норм чинного законодавства щодо їх меж. Тому в частині відшкодування моральної шкоди позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з урахуванням їх співмірності та завданих моральних страждань.

Процесуальні витрати необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 /три/ роки.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з-під варти в залі суду.

Речові докази у справі, а саме: - мобільний телефон «Bravis Brace C241», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з двома сім-картами «Водафон» (абон. номер НОМЕР_3 ) та «Київстар» (абон. номер НОМЕР_4 ), а також з картою пам`яті micro SD 4 GB, що передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , - повернути власнику ОСОБА_5 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1307 грн. 60 коп, за проведення судової експертизи № СЕ-19/111-20/60183-ТР від 28.12.2020 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 3 400 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 10 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 100 000 гривень в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя: