Справа № 573/1638/21
Номер провадження 1-кп/573/179/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2021 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР 18 червня 2021 року за №0000128, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт Улянівка Білопільського району Сумської області, з базовою середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

- за ч. 2 ст. 337 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним та перебуваючи на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , 06 травня 2021 року рішенням військово-лікарської комісії визнаний придатним до проходження військової служби в лавах Збройних сил України та призначений до списків військовозобов`язаних на навчальні збори до підрозділів територіальної оборони, а саме до команди № НОМЕР_1 .

На підставі наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 20 квітня 2021 року №185 «Про організацію підготовки та проведення навчальних зборів з військовими частинами…» ОСОБА_4 відібрано до списків військовозобов`язаних на навчальні збори до підрозділів територіальної оборони.

Згідно з ч. 1 ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_4 був призваний на навчальні збори і належним чином про це повідомлений, а також відповідно до ч. 9 ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» 06 травня 2021 року отримав повістку про необхідність прибуття 12 травня 2021 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 для відправки до військової частини на навчальні збори з підрозділами територіальної оборони.

Проте, діючи умисно, всупереч вимогам Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від навчальних зборів та належним чином попередженим про необхідність прибуття, без поважних причин ОСОБА_4 свідомо ухилився від проходження навчальних зборів та 12 травня 2021 року для відправки на навчальні збори до ІНФОРМАЦІЯ_4 не прибув, про причини своєї неявки не повідомив.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість визнав повністю, щиро розкаявся та дав показання, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті. Зокрема, пояснив, що є придатним до військової служби, але медкомісію повністю не пройшов, бо не захотів. У військоматі у м. Білопілля 06 травня 2021 року отримав виклик на навчальні збори. У цей же день його попередили про кримінальну відповідальність за ухилення від зборів. Але на збори 12 травня 2021 року він так і не приїхав, бо йому попалася робота. Про це представників військомата він не попередив. У вчиненому розкаюється і шкодує, що так вчинив.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а тому в суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

За таких обставин суд дії ОСОБА_4 кваліфікує за ч. 2 ст. 337 КК України, оскільки він, будучи військовозобов`язаним, ухилився від навчальних зборів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує таке.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» звернуто увагу судів на те, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимоги ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема, у справі «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів з огляду на відповідність таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не знаходиться, не інвалід.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки він критично оцінив вчинений ним проступок, своєю поведінкою під час досудового розслідування та судового провадження прагнув зменшити негативні наслідки своєї протиправної поведінки; активне сприяння розкриттю проступку, бо він правдиво повідомив про обставини його вчинення; вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлені.

При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного суд вважає, що з урахуванням особи обвинуваченого та обставини, які пом`якшують покарання, ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 337 КК України.

Процесуальні витрати та речові докази у провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 337 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становлять 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя