Провадження № 11-сс/811/160/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2022 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 08 лютого 2022 року про відмову в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження,

в с т а н о в и л а :

Постановою старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_10 від 06.12.2021 закрито кримінальне провадження №0001502 від 09.12.2020 на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні службових осіб Галицької митниці Держмитслужби, складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

Адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою в порядку п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.
Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 08 лютого 2022 року відмовлено у задоволенні скарги представника ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 на постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, від 06 грудня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0001502 від 09.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.
На ухвалу слідчого судді адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що 09.11.2019 інспектором МП «Львів-аеропорт» Львівської митниці ДФС ОСОБА_11 відносно ОСОБА_9 складено протокол про порушення митних правил №4270/20900/19. На підставі вказаного протоколу, тимчасово вилучено належні ОСОБА_9 речі, а саме: пальта-пуховики в кількості 9 шт.
Постановою Галицького районного суду міста Львова від 30.04.2020 ОСОБА_9 звільнено від адміністративної відповідальності, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України. Одночасно судом визначено обов`язок повернути ОСОБА_9 вилучений товар.
Постановою Львівського апеляційного суду від 10.06.2020 постанову Галицького районного суду міста Львова від 30.04.2020 залишено без змін.
Зазначеними судовими рішеннями встановлено відсутність обов`язку ОСОБА_9 подати письмову декларацію чи у інший спосіб задекларувати товар, оскільки останнім не було перевищено, передбачену ч. 1 ст. 374 Митного кодексу України граничну вартість товару.
Не зважаючи на визначений судом обов`язок, а саме: повернути вилучений товар, службові особи Галицької митниці Держмитслужби свідомо не виконують судове рішення.
Також, в інтересах ОСОБА_9 адвокатом ОСОБА_8 надсилались звернення щодо повернення безпідставно вилучених речей, однак керівництвом Галицької митниці Держмитслужби проігноровано вказані звернення, не забезпечено виконання судового рішення в частині повернення вилучених речей.
Відмовляючи в задоволенні скарги, слідчий суддя погодився з висновком слідчого, що ОСОБА_9 необхідно здійснити митне оформлення товарів на митному посту та прибути на склад митниці.
При цьому, як слідчим, так і слідчим суддею, не враховується той факт, що вартість вилученого у ОСОБА_9 майна вказує на відсутність обов`язку у його декларуванні. Оскільки вилучення майна здійснено безпідставно, вказане майно незаконно утримується та не повертається ОСОБА_9 .
При апеляційному розгляді адвокат ОСОБА_6 , яка брала участь у розгляді апеляційної скарги в режимі відеоконференції через сервіс зв`язку EASYCON апеляційну скаргу підтримала, покликаючись на викладені в ній мотиви; просить апеляційну скаргу задоволити.
Прокурор ОСОБА_7 в суді апеляційної інстанції заперечив апеляційну скаргу, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.
Заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_6 , думку прокурора ОСОБА_7 щодо законності судового рішення, доповідь судді, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали скарги та кримінального провадження № 0001502 від 09.12.2020, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити з таких підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Ухвала слідчого судді від 08 лютого 2022 року і постанова старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_10 від 06.12.2021 про закриття кримінального провадження підлягають скасуванню з таких підстав.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні, окрім іншого, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), а також обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно з ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Статтею 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Слідчий суддя, відмовляючи в задоволенні скарги представника ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 на постанову слідчого від 06 грудня 2021 року, мотивував своє рішення тим, що

як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови від 06.12.2021 та матеріалів кримінального провадження № 0001502 від 09.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, слідчим долучено до матеріалів судові рішення на які покликається заявник, досліджено причини невиконання таких, надіслано ряд запитів до Галицької митниці Держмитслужби, отримано відповіді, згідно з яким у відповідності до норм Митного кодексу України, положень Порядку роботи складу митного органу видача товарів здійснюється після їх митного оформлення, про що повідомлений і представник заявника. Відтак, слідчим встановлено, що ОСОБА_9 необхідно здійснити митне оформлення товарів на митному посту та прибути на склад митниці. Таким чином, слідчим встановлено, що в ході досудового розслідування не здобуто жодних об`єктивних, фактичних даних які б вказували на факт умисного невиконання судового рішення.

Слідчий суддя зазначив, що слідчий дійшов вірного висновку про відсутність у діянні службових осіб Галицької митниці Держмитслужби ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, оскільки факту умисного невиконання судового рішення, а також прямого умислу в діях службових осіб не встановлено.
Однак таке рішення слідчим суддею постановлене без всебічного і повного з`ясування обставин.

Відповідно до вимог кримінального процесуального закону рішення слідчого судді повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Слідчий суддя не перевірив, чи були при закритті кримінального провадження виконані вимоги ст.ст. 91, 94 КПК України, необхідні для прийняття рішення про закриття кримінального провадження, й чи відповідає постанова слідчого вимогам закону. Крім того, відмовляючи у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_8 , слідчий суддя в ухвалі не спростував доводів скарги та не обґрунтував, чому не бере їх до уваги.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 09.11.2019 інспектором МП «Львів-аеропорт» Львівської митниці ДФС ОСОБА_11 відносно ОСОБА_9 складено протокол про порушення митних правил, тимчасово вилучено належні ОСОБА_9 речі пальто-пуховики в кількості 9 штук.
Постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 30.04.2020 ОСОБА_9 звільнено від адміністративної відповідальності, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та провадження закрито.
Вилучений товар згідно з протоколом про порушення митних правил №4270/20900/19 від 09.11.2020 постановлено повернути ОСОБА_9 .
Постановою Львівського апеляційного суду від 10.06.2020 постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 30.04.2020 залишено без змін, а апеляційну скаргу представника Галицької митниці Держмитслужби ОСОБА_12 без задоволення.
Однак, станом на день подання скарги 21.12.2021 вилучене майно так і не повернуто ОСОБА_9 , з тих підстав, що останній повинен здійснити митне оформлення товару.
У постанові слідчого про закриття кримінального провадження не наведено належних і достатніх мотивів ухвалення процесуального рішення, не дано оцінку доказам, в тому числі й тим, на які покликається адвокат ОСОБА_13 .
Постанова слідчого про закриття кримінального провадження є необґрунтованою та невмотивованою.
Обгрунтування закриття кримінального провадження у постанові слідчого звелося до дослівного переписування відповідей першого заступника начальника митниці ОСОБА_14 та начальника митниці ОСОБА_15 (кримінальне провадження а/с 20-21,30-31), формального наведення змісту статтей КПК України, посилань на перелік рішень ЄСПЛ та зазначення того, що аналізуючи матеріали кримінального провадження та оцінюючи отриманні відомості у їх комплексі, прийнявши до уваги вичерпані можливості досудового слідства та відсутності сукупності об`єктивних, неупереджених і достатніх даних для доведення вини особи у суді, можна прийти висновку, що в діях службових осіб Галицької митниці Держмитслужби відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.
Однак, приймаючи постанову про закриття кримінального провадження слідчий не провів аналізу та не врахував вимог ст.ст. 243, 528 МК України.
Так відповідно до ч. 3 ст. 528 МК України у разі якщо за результатами перевірки законності та обґрунтованості постанови суду у справі про порушення митних правил ця постанова буде скасована, а справа закрита, або адміністративне стягнення за порушення митних правил буде змінено, конфісковані товари, транспортні засоби, сума штрафу або її відповідна частина повертаються особі, яка притягалася до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, або її представникові. Якщо конфісковані товари, транспортні засоби неможливо повернути в натурі, повертається їхня вартість за вирахуванням сум належних митних платежів за ставками, що діяли на день конфіскації. Повернення грошових коштів, зазначених у цій частині, здійснюється органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, з державного бюджету.

Згідно з ч. 3 ст. 243 МК України якщо за рішенням суду по справі до особи, яка вчинила порушення митних правил, не буде застосовано стягнення у вигляді конфіскації товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, або провадження у справі про порушення митних правил буде припинено, ці товари, транспортні засоби можуть бути видані власникові або уповноваженій ним особі лише після здійснення їх митного оформлення зі сплатою відповідних митних платежів, якщо таке оформлення не було попередньо здійснено, а митні платежі не сплачувалися. При цьому у разі припинення провадження у справі про порушення митних правил за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення витрати митного органу на зберігання зазначених вище товарів, транспортних засобів власником цих товарів, транспортних засобів або уповноваженою ним особою не відшкодовуються.
Органом досудового розслідування залишилось не встановлено осіб причетних до не виконання судового рішення та осіб до обов`язку яких входило таке виконання, а також не надано юридичної оцінки й не прийнято рішення з приводу викладених у заяві адвоката ОСОБА_8 доводів, не допитано заявника та вищевказаних осіб.
Зазначені недоліки залишились поза увагою слідчого судді при розгляді скарги адвоката ОСОБА_8 . Слідчий суддя не перевірив дотримання слідчим вимог закону при проведенні досудового розслідування, і зроблений ним висновок про правильність прийнятого слідчим рішення не відповідає фактичним обставинам.
Таким чином слідчий суддя допустив невідповідність висновків фактичним обставинам, що відповідно до п.2 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.
З огляду на викладене ухвала слідчого судді та постанова слідчого про закриття кримінального провадження підлягають скасуванню, а матеріали кримінального провадження направленню до слідчого відділу слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові для продовження досудового розслідування з дотриманням усіх вимог кримінального процесуального закону.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 08 лютого 2022 року про відмову в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 на постанову слідчого від 06.12.2021 про закриття кримінального провадження №0001502 від 09.12.2020 скасувати.
Постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові ОСОБА_10 від 06.12.2021 про закриття кримінального провадження №0001502скасувати.

Матеріали кримінального провадження №0001502повернути ТУ ДБР, розташованого у м. Львові для продовження досудового розслідування.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4