Єдиний унікальний номер 725/4138/21
Номер провадження 1-кп/725/129/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.01.2022 року м.Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівців

в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Першотравневого районного суду м. Чернівці кримінальне провадження №0000741 від 15.05.2021 року відносно обвинуваченого:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рибниця, Республіка Молдова, молдованина, громадянина Молдови, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, з вищою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення за наступних обставин:
15.05.2021 року близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_4 перебуваючи на території КП МТК «Калинівський ринок» за адресою м. Чернівці, вул. Калинівська, 13-А, між торговими рядами, в ході раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, переслідуючи мету спричинення тілесних ушкоджень останньому, умисно, протиправно наніс один удар кулаком правої руку в обличчя потерпілого, внаслідок чого спричинив ОСОБА_6 , тілесні ушкодження у вигляді синця на спинці носа з переходом у праву та ліву підочні ділянки; крововилив в ділянці слизової оболонки верхньої губи по центру; струс головного мозку; перелом передньої латеральної верхньої та нижньої стінок правої гайморової пазухи, із гематосинусом; перелом альвеолярного відростка верхньої та нижньої щелепи справа, які згідно висновку судово-медичного експерта № 449 від 28.05.2021 р. відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що призвели до тривалого розладу здоров`я.
Вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення кваліфікується за ч. 1 ст.122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Встановлені судом обставини підтверджуються сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів.
Обвинувачений ОСОБА_4 не визнав себе винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та у судовому засіданні пояснив, що дійсно в травні 2021 року на території КП МТК «Калинівський ринок» у нього стався конфлікт з потерпілим з приводу придбаного потерпілим у нього інструменту. В ході конфлікту він вдарив потерпілого по обличчю, ніякої бійки не було. Вдарив потерпілого випадково. До потерпілого в лікарню не ходив. Розкаюється що так вийшло.
Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що в травні 2021 року на території КП МТК «Калинівський ринок» у нього стався конфлікт з обвинуваченим з приводу придбаного у обвинуваченого інструменту. В ході конфлікту обвинувачений вдарив його один раз в голову. Він після удару не падав, свідомість він не втрачав. Тиждень точно лікувався в лікарні. Цивільний позов не заявляв. Вважає, що обвинуваченого треба суворо покарати.
Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що потерпілий є її цивільним чоловіком. 15 травня 2021 року ОСОБА_6 на КП МТК «Калинівський ринок» пішов віддавати раніше придбаний інструмент. Через деякий час їй зателефонувала сестра ОСОБА_6 і повідомила, що йому зламали ніс. Коли вони прийшли на місце де здійснює торгівлю обвинувачений вона побачила як обвинувачений збирає речі, у них виникла сварка з обвинуваченим та обвинувачений почав тікати. Вона бачила ОСОБА_6 в крові. Коли ОСОБА_6 був у лікарні вона зателефонувала обвинуваченому та повідомила, що потерпілий у лікарні, обвинувачений почав їй погрожувати та вона припинила розмову.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 окрім пояснень самого обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_8 , які є логічними та послідовними також підтверджується:
-Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення ( а. с. 15)
-Протоколом проведення слідчого експерименту від 20.05.2021 року ( а. с. 26-30)
-Висновком експерта № 434 екс. ( а. с. 33-34)
-Висновком експерта 449 д, згідно якого при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_6 виявлено наступні тілесні ушкодження:
1)синець на спинці носа з переходом у праву та ліву підочні ділянки;
2)крововилив в ділянці слизової оболонки верхньої губи по центру;
3)струс головного мозку;
4)перелом передньої латеральної верхньої та нижньої стінок правої гайморової пазухи, із гематосинусом;
5) перелом альвеолярного відростка верхньої та нижньої щелепи справа.
Дані тілесні ушкодження виникли в результаті не менш як однократної травмуючої дії твердого тупого предмету, і відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що призвели до тривалого розладу здоров`я. ( а. с. 38-40)
Суд критично ставиться до показів обвинуваченого в частині відсутності умислу на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому.
Умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження (ст.122 КК) характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння вказаних ушкоджень й причинним зв`язком між згаданим діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти зазначену шкоду здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки й бажає або свідомо припускає їх настання (ст.24 КК).
Необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження (ст.128 КК) характеризується аналогічними елементами об`єктивної сторони, а за суб`єктивною стороною проявляється в необережній формі вини у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості, визначення яких міститься у ст.25 КК.
Отже, розмежування умисного протиправного заподіяння іншій людині середньої тяжкості тілесних ушкоджень від необережного заподіяння таких ушкоджень здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих злочинів. Зміст інтелектуального та вольового критеріїв вини в зазначених злочинах із матеріальним складом зумовлюються усвідомленням особи характеру вчиненого діяння, передбаченням або свідомим припущенням його негативних наслідків та ставленням до них.
Питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, їх стосунки.
У цій справі було встановлено, що обвинувачений в ході раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, переслідуючи мету спричинення тілесних ушкоджень умисно із силою завдав потерпілому один удар кулаком в обличчя, заподіявши цим середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.
Відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено обставин які пом`якшують покарання обвинуваченого.
Суд не визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, на що у судових дебатах посилався прокурор та захисник обвинуваченого, виходячи з наступного.
Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Поряд з цим, у матеріалах справи відсутні дані на підтвердження того, що ОСОБА_4 бажає виправити наслідки вчиненого, або засуджує свою поведінку.
Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання
особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги
в установленні невідомих їм обставин справи. Матеріали справи не містять даних на підтвердження того, що ОСОБА_4 надав допомогу органам досудового слідства в установленні невідомих їм обставин справи.
Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК судом не встановлено.
Як особистість ОСОБА_4 характеризується посередньо, раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, на обліку в наркологічному диспансері не перебуває.
При визначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, вчинення умисного нетяжкого злочину, зрілий вік обвинуваченого, який міг дати оцінку своїм діям і їх наслідкам, данні які характеризують обвинуваченого як особистість, позицію потерпілого, який наполягав на суворому покаранні, та вважає можливим виправлення ОСОБА_4 , без ізоляції від суспільства, в умовах здійснення за ним нагляду з обов`язковим залученням до праці, а тому йому необхідно призначити покарання у виді обмеження волі.
Щодо застосування ст. 75 КК України, про що у судових дебатах заявив прокурор та підтримали обвинувачений та його захисник, то суд зазначає наступне.
Загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Зокрема, згідно з приписами ст. 75 КК Україну, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Судом при призначенні виду і міри покарання, описаних у вироку суду вище, враховано ступінь суспільної небезпеки вчиненого засудженим злочину з огляду, насамперед, на тяжкість злочину, на позицію потерпілого, відсутність пом`якшуючих вину обставин.
За цих підстав суд не вбачає можливості застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 ст. 75 КК України, тобто звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд -
УХВАЛИ В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого:
- ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік .
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 відраховувати з часу його прибуття до місця відбування покарання.
До набрання вироком законної сили засудженому ОСОБА_4 запобіжний захід не обирається.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга подається до Чернівецького Апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.
Копія вироку суду не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1