Справа № 297/1956/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 серпня 2021 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутністю учасників судового провадження обвинувальний акт по кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №№0000257 від 05 липня 2021 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Поляничинці, Фастівського району, Київської області, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше судимого, громадянина України,

за ч. 2 ст. 125 та ч. 1 ст. 162 КК України,

встановив:

ОСОБА_3 , будучи засудженим вироком Берегівського районного суду від 21.03.2012 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років та 1 місяця позбавлення волі, умовно-достроково звільнений 29.04.2015 на підставі ухвали Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21.04.2015 року на термін 1 рік 7 місяців та 11 днів, на шлях виправлення не став, а вчинив нове умисне кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 01.07.2021 року, близько 23 години 00 хвилин, ОСОБА_3 , діючи умисно усвідомлюючи протиправність своїх дій, їх караність та суспільну небезпечність за відсутності дозволу та згоди власника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом поштовху вхідних дверей незаконно проник в середину будинку АДРЕСА_2 , чим саме порушив конституційне право потерпілого ОСОБА_3 на недоторканість житла, передбачене ст. 30 Конституцією України.

Вказані дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 162 КК України, тобто в незаконному проникненні до житла особи.

В подальшому, цього ж дня 01.07.2021 року, близько 23 години 00 хвилин ОСОБА_3 продовжуючи свої незаконні дії перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, на ґрунті попередньо виниклих неприязних відносин з ОСОБА_3 завдав останньому ударів обома руками, зігнутими в кулаки, в область голови та тулуба, після чого схопив невстановлений колюче-ріжучий предмет, який приклав до шиї останнього, в наслідок чого спричинив ОСОБА_3 тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, різаної рани шиї, які згідно висновку експерта №60/Б від 30.07.2021 року по степені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, а також тілесні ушкодження у виді забоїв м`яких тканин обличчя та грудної клітини, які згідно висновку експерта №60/Б від 30.07.2021 року по степені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочаснго розладу здоров`я

Вказані дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 2 ст. 125 КК України, тобто в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Згідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вищевказане є встановленими органом досудового розслідування обставинами, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Прокурор зазначив в обвинувальному акті клопотання про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_3 не заперечував проти такого розгляду, про що також надав до суду відповідну заяву.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінальних проступків, передбаченого ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 162 КК України, повністю згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами скоєного ним кримінальних проступків, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч. 1 ст. 394 КПК України та за участі захисника - адвоката ОСОБА_4 подав до суду письмову заяву про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, без судового розгляду у судовому засіданні за його відсутністю.

Таким чином, за результатами спрощеного провадження встановлено, що обставини вчинення ОСОБА_3 кримінальних проступків, передбаченого ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 162 КК України, не оспорюються учасниками судового провадження, про що свідчать додані до обвинувального акту їх письмові заяви.

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали обвинувального акту та матеріали кримінального провадження, керуючись законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, та сукупність зібраних доказів з достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінальних проступків, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 162 КК України, знайшли своє підтвердження і доведена повністю поза розумним сумнівом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 125 КК України, тобто в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та за ч. 1 ст. 162 КК України, тобто в незаконному проникненні до житла особи.

При призначенні виду та розміру покарання, необхідного та достатнього для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, що суд відносить до пом`якшуючої його покарання обставини.

При призначенні виду та розміру покарання, необхідного та достатнього для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, раніше судимий.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є вчинення ним кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити в межах санкції ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 162 КК України із застосуванням ст. 70 КК України у вигляді обмеження волі, визначивши остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 368-370, 373-374, 381-382, ч. 1 ст. 394 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 162 КК України та призначити покарання:

за ст.125 ч.2 КК України у виді 1 року обмеження волі,

за ст.162 ч.1 КК України у виді 1 рік шість місяців обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити ОСОБА_3 1 (один) рік шість місяців обмеження волі.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня отримання його копії, шляхом подання апеляції через цей суд до Закарпатського апеляційного суду, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1