ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

про задоволення заяви про відвід

23 листопада 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

заявника адвоката ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підозрюваних ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_8 від розгляду клопотання прокурора про подовження строків досудового розслідування, -

встановив:

23.11.2021 року, захисник ОСОБА_3 , у судовому засіданні під час розгляду клопотання прокурора про подовження строків досудового розслідування (єдиний унікальний номер справи 522/18179/21; провадження № 1-кс/522/11865/21) заявив відвід слідчому судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_8 від розгляду вказаної справи.
У судовому засіданні заявник захисник ОСОБА_3 підтримав подану ним заяву та дав суду пояснення, що підставами для відводу слідчого судді ОСОБА_8 є те, що Приморським районним судом м. Одеси слідчого суддю ОСОБА_8 вже відведено від розгляду справи за скаргою сторони захисту на повідомлення про підозру в рамках кримінального провадження, у зв`язку з чим за його переконання під час здійснення розподілу справи між слідчими суддями допущено порушення ч.3 ст.35 КПК України, що виключає участь слідчого судді ОСОБА_8 у розгляді вказаної справи. Більш того, заявник зазначив, що у нього не перестали існувати сумніви в неупередженості та об`єктивності слідчого судді, якого уже було відведено від розгляду справи в рамках одного і того ж кримінального провадження, що є підставою для відводу слідчого судді на підставі п.4 ч.1 ст.75 КПК України.

ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав свого захисника.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви про відвід слідчого судді, зазначивши, що в даному конкретному випадку не мало місце порушення ч.3 ст.35 КПК України, а заявлений відвід з цих підстав є необґрунтованим та не доведеним.

Захисник ОСОБА_5 та його підзахисний ОСОБА_7 в судовому засіданні заявили, що у них не має сумнівів в неупередженості та об`єктивності слідчого судді ОСОБА_8 .

Слідчим суддею ОСОБА_8 подано заяву, в якій суддя зазначає, що не має можливості прибути у судове засіданні та будь-яких пояснень надавати не бажає.

Заслухавши сторони судового провадження, дослідивши наявні в розпорядженні суду матеріали справи, додані до заяви про відвід, суд виходить з наступного.

Пункт 4 частини 1 статті 75 КПК України передбачає, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

З метою дотримання загальновизнаних інституційних гарантій правосуддя таких як незалежність і безсторонність суду, усунення судді відбувається через самовідвід (самоусунення) або на підставі заяви про відвід, поданої особою, що бере участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до частин 3-5 статті 80 КПК України, заява про відвід може бути заявлена як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження; заява про відвід під час судового провадження подається до початку судового розгляду; відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду.

Кримінальне процесуальне законодавство висуває загальні вимоги до вмотивованості відводу, тому суд також застосовує практику ЄСПЛ як джерело права.

Суд керується сталою практикою ЄСПЛ в оцінці вмотивованості відводу, зокрема критеріями, що були чітко висвітлені у справі Mironenko та Martenko проти України (Рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року, заява № 4785/02, параграфи 66-71) та в основоположних справах Wettstein проти Швейцарії (Рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року, заява № 33958/96, параграфи 42-44) та Kyprianou проти Кіпру (Рішення ЄСПЛ від 15 грудня 2005 року, заява № 73797, параграфи 119, 121). ЄСПЛ вказав, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Існування неупередженості повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку самого слідчого судді, що означає необхідність встановити, чи мав останній у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував слідчий суддя достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його неупередженості, відповідно до практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

В судовому засіданні з розгляду заяви заявником не повідомлено об`єктивних та достатніх обставин, які б підтверджували те, що поведінка слідчого судді свідчить про упередженість при розгляді справи, як і не повідомлено про те, що слідчий суддя має певні переконання, які можуть вплинути на його неупередженість.

Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є в цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», № 33949/02, § 49-52, від 09.11.2006).

Щодо аргументів заявника про порушення ч.3 ст.35 КПК України під час розподілу справи слідчому судді, якого було відведено від участі у справі, що виключало його участь у кримінальному провадженні на підставі п.5 ч.1 ст.75 КПК України, суд визнає їх необґрунтованими, оскільки доказів порушення порядку визначення слідчого судді, суду надано не було, а ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16.11.2021 року слідчого суддю біло відведено лише від розгляду справи за скаргою адвоката ОСОБА_3 на повідомлення про підозру ОСОБА_6 (єдиний унікальний номер справи 522/18179/21; провадження 1-кс/522/9986/21), а не від участі як слідчого судді у кримінальному провадженні за підозрою Ракула.
Таким чином, сумніви заявника щодо неупередженого розгляду справи слідчим суддею ОСОБА_8 та сумніви щодо прийняття за результатом її розгляду обґрунтованого, вмотивованого та законного рішення, мають суб`єктивний, а не об`єктивний характер, жодними належними та допустимими доказами не підтверджуються, а заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу, що передбачені ст.75 КПК України.

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).
Не зважаючи на те, що поведінка судді не викликає об`єктивних побоювань щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача, однак може бути пов`язана з питанням особистих переконань.
При цьому суд вважає, що у разі не задоволення заявленого відводу та її розгляду слідчим суддею по суті незалежно від прийнятого рішення, сторона захисту та інші учасники судового розгляду, або інші сторонні спостерігачі, можуть стверджувати, що таке рішення слідчого судді, є наслідком його упередженості.

В судовому засіданні встановлено, що у захисника ОСОБА_3 діючого в інтересах ОСОБА_6 є сумніви щодо об`єктивного відправлення правосуддя у вказаній справі слідчим суддею ОСОБА_8 , а тому суд, враховуючи, що «інститут відводу» покликаний ліквідувати найменший сумнів у відправленні суддею правосуддя, навіть якщо сумніви є безпідставними, оскільки тут є головним «публічний інтерес», з метою уникнення будь-яких сумнівів у об`єктивності слідчого судді у стороннього спостерігача, суд приходить до висновку, що заява про відвід слідчого судді ОСОБА_8 підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 75, 76, 81, 370 372 КПК України, суд

постановив:
Заяву адвоката ОСОБА_3 задовольнити.
Відвести слідчого суддю Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_8 від розгляду клопотання прокурора про подовження строків досудового розслідування (єдиний унікальний номер справи 522/18179/21; провадження № 1-кс/522/11865/21).
Ухвала є остаточною і оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 23 листопада 2021 року о 15:30 год. в залі судового засідання Приморського районного суду м. Одеси №106.

Суддя
Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

Єдиний унікальний номер справи: №522/18179/21
Номер провадження № 1-кс/ 522/12144/21
Головуючий суддя ОСОБА_1