Справа №127/9868/21
Провадження №1-кп/127/396/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 12 обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених частиною третьою статті 309, частиною другою статті 310 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2020 за № 0000324,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених частиною третьою статті 309, частиною другою статті 310 Кримінального Кодексу України (далі КК).
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заявив клопотання про закриття кримінального провадження. Клопотання мотивоване тим, що кримінальне провадження направлене до суду поза межами строку досудового розслідування. Зокрема, як зазначив захисник, 02.09.2020 прийняте процесуальне рішення про внесення відповідних відомостей щодо ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 309, частиною другою статті 310 КК. 20.11.2020 ОСОБА_5 дуло повідомлено про підозру за частиною третьою статті 309, частиною другою статті 310 КК, а 15.01.2021 був складений обвинувальний акт у кримінальному провадженні, тобто з пропуском двохмісячного строку, встановленого пунктом 4 частини третьої статті 219 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК). Саме тому, на переконання захисника обвинуваченого, кримінальне провадження необхідно закрити на підставі пункту 10 частини першої статті 284 КПК.
Прокурор вважав, що правові підстави для задоволення клопотання відсутні.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне виготовлення, придбання та зберігання наркотичних засобів в особливо великих розмірах без мети збуту, у невстановлені слідством дату та час, діючи умисно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» зірвав рослини коноплі в не встановленій кількості за місцем свого проживання на присадибні ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , таким чином незаконно придбавши наркотичний засіб, який почав зберігати у домоволодінні по зазначеній адресі.
В подальшому у невстановлений час в період після зривання вказаних рослин до 11.09.2020 ОСОБА_5 , зберігаючи ці рослини, висушив їх та в подальшому за вищевказаним місцем проживання частину висушених стебел подрібнив, внаслідок чого одержав готовий до вживання наркотичний засіб, таким чином виготовивши останній, а 12 стебел продовжив висушувати та незаконно зберігати за місцем проживання.
В подальшому, в період часу з 07.21 год. по 08.25 год. 11.09.2020 працівниками поліції проведено обшук на території домоволодіння та будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_5 , під час якого виявлено та вилучено скляну банку і паперовий згорток із вмістом речовини рослинного походження зеленого кольору в подрібненому стані та 12 стебел рослини зеленого кольору.
Речовина рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, масою (у перерахунку на висушену речовину) - 5,56 г. Речовина рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, масою (у перерахунку на висушену речовину) - 1,51 г. Речовина рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, масою (у перерахунку на висушену речовину) - 3518,48 г.
Загальна маса вилученого у ОСОБА_5 наркотичного засобу канабісу становить 3525,55 г, що відповідно до Таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я якої України № 188 від 01.01.2000 зі змінами від 11.04.2012, є особливо великими розмірами (від 2 500 г і більше).
Крім того, ОСОБА_5 в лютому 2020 року, без передбаченого законом дозволу - ліцензії, діючи умисно, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою вирощування рослин коноплі для власних потреб, використовуючи зерна рослин роду коноплі, на подвір`ї здійснив посів рослин коноплі та після їх проростання здійснював полив, прополювання, прорідження та підживлення добривом вказаних рослин з метою доведення їх до повного дозрівання. Таким чином, ОСОБА_5 виростив 29 одиниць рослин коноплі.
В подальшому, в період часу з 07.21 год. по 08.25 год. 11.09.2020 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 виявлено та вилучено 29 ростучих на території домоволодіння рослин, зовні схожих на рослини коноплі.
Трав`янисті рослини в кількості 29 одиниць мають ботанічні ознаки рослин роду коноплі (Cannabis), містять наркотичні засоби та є рослинами роду коноплі (Cannabis), що відносяться до рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей.
Відповідно до частини четвертої статті 110 КПК обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Згідно з частиною другою статті 113 КПК будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 219 КПК з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене, зокрема, протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Згідно з абзацом другим частини п`ятої статті 294 КПК строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.
Зі змісту пункту 10 частини першої статті 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо, зокрема, після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.
Суд також враховує ряд висновків Верховного Суду (далі ВС) щодо процесуальних наслідків недотримання процесуальних строків, зокрема, строку направлення кримінального провадження до суду. Зокрема, у постанові від 15.09.2021 (справа № 711/3111/10) ВС зауважив, що закінчення досудового розслідування законодавець пов`язує у часі із зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому, як зауважив ВС, в межах строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складений, затверджений та вручений, а й безпосередньо направлений до суду.
Згідно з наданими суду матеріалами підозра ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених частиною третьою статті 309 та частиною другою статті 310 КК, була оголошена 30.11.2020. Обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні був складений 15.01.2021. Однак, з наданих суду матеріалів випливає, що обвинувальний акт надійшов до суду 15.04.2021. Відомості, які б свідчили, що строк досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні був продовжений відповідно до приписів статті 294 КПК, суду не надані. Посилання прокурора на те, що чинне кримінальне процесуальне законодавство не обмежує час звернення до суду з обвинувальним актом, натомість зауважує, що строк досудового розслідування зупиняється з моменту внесення відповідних відомостей до ЄРДР, суд оцінює критично з огляду на висновок, зроблений ВС у постанові 15.09.2021 (справа № 711/3111/10), зміст якої наведений вище.
Крім того, ВС у постанові від 17.02.2021 (справа № 344/6630/17) звернув увагу на таке.

Закон містить поняття «завершення» як проміжний етап досудового розслідування. Досудове розслідування, яке має наслідком звернення до суду з обвинувальним актом або з клопотанням про застосування примусових заходів, має три ключові віхи: початок визначається внесенням відомостей до ЄРДР; завершення пов`язується з фактом відкриття матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику, законному представнику, захиснику особи та іншим особам відповідно до положень статті 290 КПК; закінчення фіксується направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Тобто, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, як це передбачено у статті 219 КПК, та не має точок дотику із завершенням досудового розслідування. До цього слід додати, що законодавчі обмеження на проведення слідчих (розшукових) дій «прив`язані» саме до закінчення, а не до завершення досудового розслідування.

Отже, з наданих суду матеріалів випливає, що на час направлення обвинувального акту до суду (15.04.2021) строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, встановлений пунктом 4 частини третьої статті 219 КПК відповідно до приписів частини третьої статті 294 КПК продовжений не був, а тому згідно з приписами абзацу другого частини п`ятої статті 294 КПК поновленню не підлягає. Крім того, застереження, передбачені пунктом 10 частини першої статті 284 КПК судом не встановлені.

Суд також враховує, що застереження, передбачені частиною сьомою статті 284 КПК щодо неможливості закриття кримінального провадження судом і необхідності постановлення виправдувального вироку в судовому засіданні встановлені не були.

Крім того, у постанові від 21.04.2021 (справа № 991/6516/20) та від 26.05.2020 (справа 712/6375/18) ВС зауважив, що суд правомірно підставі пункту 10 частини першої статті 284 КПК закрив кримінальне провадження у зв`язку з тим, що після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 КПК.

Суд також вважає за доцільне зауважити, що Конвенцією про захист прав людини, і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантовано ряд прав людини. Зі змісту Конвенції випливає, що у кожної держави-учасниці виникають як позитивні, так і негативні зобов`язання у сфері прав людини. Не вдаючись до детального аналізу наведеного визначення, суд вважає за доцільне зауважити, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у своїй прецедентній практиці послідовно розвиває позицію щодо поширення позитивних зобов`язань держави на всі основоположні права, закріплені конвенцією.

Позитивні зобов`язання виводяться з положень деяких статей Конвенції, що містять відповідне право (зокрема, положення щодо охорони законом права кожного на життя (стаття 2 Конвенції), щодо забезпечення умов у місцях позбавлення волі, які не можуть бути нелюдськими (стаття 3 Конвенції), щодо надання безоплатної правової допомоги та безоплатних перекладачів у контексті права на справедливий суд (стаття 6 Конвенції), щодо проведення вільних виборів (стаття 3 Першого Протоколу).

Загальною юридичною підставою позитивних зобов`язань держави в межах європейської системи правозахисту виступає стаття 1 Конвенції «Зобов`язання поважати права людини», в якій прямо вказується, що держави гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, передбачені Конвенцією.

Отже, позитивні зобов`язання держави у сфері прав людини це обов`язки держави, які вимагають від національних органів влади застосувати необхідні засоби для гарантування прав людини. Ці засоби можуть бути юридичними, якщо на державу покладається обов`язок накласти санкції на осіб, які порушують Європейську конвенцію, або встановити юридичні правила для здійснення певного роду діяльності чи регламентації поведінки певних категорій осіб. Позитивні зобов`язання держави можуть включати й практичні засоби. Не тільки практичні, а й похідні.

Надані суду матеріали не свідчать, що стороною обвинуваченого були вжиті належні, достатні та необхідні заходи, спрямовані на позитивне зобов`язання держави щодо розкриття кримінальних правопорушень.

Отже, аналізуючи доводи сторін кримінального провадження, надані суду матеріали справи, суд вважає, що відповідно до абзацу другого частини сьомої статті 284 КПК кримінальне провадження слід закрити.

Питання щодо речових доказів має бути вирішене відповідно до статті 100 КПК.

Суд також враховує позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 17.06.2020 (справа № 598/1781/17), згідно з якою КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

А тому, суд дійшов до переконання, що згідно з частиною другою статті 124 КПК судові витрати необхідно покласти на обвинуваченого.

Керуючись статтями 284, 371 КПК, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених частиною третьою статті 309, частиною другою статті 310 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2020 за № 0000324, закрити на підставі пункту 10 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування.

Речові докази, що передані до камери зберігання речових доказів Лівобережного ВП ВМВ ГУНП у Вінницькій області згідно з квитанцією № 194, знищити.

Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16.09.2020, на майно, яке було вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , скасувати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 9807 (дев`ять тисяч вісімсот сім) гривень витрат на залучення експерта.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали. Обвинуваченій та прокурору копія ухвали вручається негайно після її оголошення.

Суддя: