справа № 164/753/21
п/с 1-в/164/131/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2021 року Смт. Маневичі

Маневицький районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника Маневицької ВК (№ 42) ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернувся в суд із вказаним клопотанням, в якому просив, беручи до уваги зміст ст. 82 КК України та ст. 537 КПК України, замінити йому невідбуту частину покарання більш м`яким.
Засуджений в судовому засіданні клопотання про заміну невідбутої частини покарання покарання більш м`яким підтримав, просив задовольнити, оскільки вже має право на пільгу, передбачену ст. 82 КК України, зважаючи на наявність заохочень.
В судовому засіданні представник адміністрації державної установи „Маневицька виправна колонія № 42" клопотання засудженого заперечив, вважає, що він не став на шлях виправлення.
Прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання за його безпідставністю.
Спостережна комісія при Камінь - Каширській райдержадміністрації представника в судове засідання не направила, проте подали до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у відсутності їх представника, щодо клопотання покладаються на розсуд суду.

Заслухавши думку прокурора, пояснення представника Державної установи "Маневицька виправна колонія (№ 42)", засудженого, проаналізувавши матеріали справи, суд приходить наступного висновку.

Згідно із ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчила успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, його участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вимог адміністрації установи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні засуджених.

Відповідно до ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 2, 17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК України). Суди під час судового засідання повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці та потреби в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Із матеріалів особової справи встановлено, що засуджений в місцях позбавлення волі знаходиться з 19 вересня 2017 року, до Маневицької ВК (№42) прибув 16 листопада 2020 року, на виробництві установи не працевлаштований. За час відбування покарання за сумлінну поведінку та участь у роботах по благоустрою установи отримав п`ять заохочень (5 липня 2019 року, 9 січня 2020 року, 5 квітня 2021 року, 6 липня 2021 року, 6 жовтня 2021 року). Однак, допускав порушення встановленого режиму відбування покарання, за що дев`ять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення на даний час погашені.

На запит суду Маневицькою ВК (№42) було надано уточнену характеристику та довідку про заохочення і стягнення засудженого ОСОБА_5 , з якої вбачається, що 6 грудня 2021 року на засудженого було накладено стягнення у вигляді 14 діб ДІЗО за створення конфліктної ситуації, а також сувора догана від 8 грудня 2021 року за пошкодження державного майна.

Як вбачається із вироку Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 15 січня 2018 року та ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 5 лютого 2019 року ОСОБА_5 заперечував свою винуватість у інкримінованому йому злочині за ч.3 ст. 185 КК України.

8 червня 2021 року комісією установи відмовлено у застосуванні ст. 81 КК України як такому, що не довів свого виправлення.

Згідно із ч. 8 ст. 131 КВК України, адміністрація колонії зобов`язана щоквартально проводити оцінювання поведінки особи, додержання нею правил поведінки, встановлених цим Кодексом та правилами внутрішнього розпорядку колонії, а також дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці та приймати вмотивоване рішення про доцільність або недоцільність застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів заохочення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 п. 13 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» визначено, що матеріали про умовно-дострокове звільнення, повинні містити характеристику, що відображає процес виправлення засудженого та стосується всього періоду відбування ним покарання, дані про попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Такі ж матеріали мають слугувати підставою для задоволення клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставленні до праці за весь період відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує заміні невідбутої частини покарання на більш м`яке.

Отже, судом не встановлено таких ґрунтовних даних про поведінку засудженого та його особу, які свідчать, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним, та є можливим, наприклад, в умовах обмеження волі, а тому в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 110, 369-372, 395, 532, 537, 539 КПК України, ст. 82 КК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя
Маневицького районного суду ОСОБА_1