У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 вересня 2021 року м. Ужгород
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -
Із клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів вбачається, що директор ТОВ «АЛЬТАРФ ПЛЮС» ОСОБА_4 , з метою привласнення чужого майна, шляхом зловживання своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб із заступником начальника Західного міжрегіонального відділу технічного нагляду та забезпечення діяльності державної установи «Генеральна дирекція Державної кримінально виконавчої служби України» ОСОБА_7 стали на шлях злочинної діяльності при наступних обставинах.
У листопаді 2018 року в ОСОБА_4 та інженера з технічного нагляду ОСОБА_7 виник єдиний злочинний умисел на привласнення бюджетних коштів державної установи шляхом зловживання службовим становищем, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
Так, 28.11.2018 начальник державної установи виконання покарань «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» ОСОБА_8 з директором ТОВ «АЛЬТАРФ ПЛЮС» ОСОБА_4 , уклали договір генпідряду №Г-80 «На виконання робіт по об`єкту «Капітальний ремонт даху режимного корпусу ДУ «Закарпатської установи виконання покарань (№9)» за адресою: м. Ужгород, вул. Довженка, 8А».
Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 4.2 договору від 28.11.2018 №Г-80 державна установа «Закарпатська установа виконання покарань (№9) доручає, а ТОВ «АЛЬТАРФ ПЛЮС» зобов`язується за завданням установи виконання покарань на свій ризики виконати відповідно до проектно-кошторисної документації і умов договору та здати у встановлений договором строк закінчені роботи по об`єкту будівництва «Капітальний ремонт даху режимного корпусу ДУ «Закарпатської установи виконання покарань (№9) за адресою: м. Ужгород, вул. Довженка, 8А». Вартість цього договору складала 800000 (вісімсот тисяч) гривень. Відповідно до договірної ціни 800000 (вісімсот тисяч) гривень, сума авансу (попередньої оплати складає 240000 (двісті сорок тисяч) гривень.
29.11.2018 року державна установа «Закарпатська установа виконання покарань (№9) перерахувала на рахунок ТОВ «АЛЬТАРФ ПЛЮС» попередню оплату у розмірі 240000 (двісті сорок тисяч) гривень згідно договору 28.11.2018 року №Г-80.
У подальшому, 26.12.2018 року ОСОБА_4 перебуваючи у приміщенні державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9), що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Довженка, 8А, зловживаючи своїм службовим становищем, з метою привласнення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб із інженером з технічного нагляду ОСОБА_9 підписали акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2018 року згідно договору від 28.11.2018 року №Г-80, форми КБ-2в у яку внесено завідомо неправдиві відомості про те, що роботи щодо об`єкта будівництва «Капітальний ремонт даху режимного корпусу ДУ «Закарпатської установи виконання покарань (№9)» за адресою: м. Ужгород, вул. Довженка, 8А», виконані в повному обсязі підписав та надав для підпису замовнику робіт начальнику державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9) ОСОБА_8 ..
Після того, 26.12.2018 року, перебуваючи у приміщенні державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9), що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Довженка, 8А, ОСОБА_8 з директором ТОВ «АЛЬТАРФ ПЛЮС» ОСОБА_4 підписали довідку про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2018 року, згідно якої вартість виконаних ТОВ «АЛЬТАРФ ПЛЮС» робіт, пов`язаних з виконанням капітального ремонту даху режимного корпусу ДУ «Закарпатської установи виконання покарань (№9)» становила 800000 (вісімсот тисяч) гривень.
У відповідності до наданих завідомо неправдивих акту приймання виконаних будівельних робіт КБ-2в та довідки про вартість виконаних робіт форми КБ-3 державна установа «Закарпатська установа виконання покарань (№9) перерахувала на рахунок ТОВ «АЛЬТАРФ ПЛЮС» платіж у розмірі 560000 (п`ятсот шістдесят тисяч) гривень за виконання робіт щодо капітального ремонту даху режимного корпусу державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)»
У ході досудового розслідування встановлено, що вартість виконаних ТОВ «АЛЬТАРФ ПЛЮС» будівельних робіт, яка вказана у Довідці про вартість виконаних робіт та витрат за грудень 2018 року по капітальному ремонту даху державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9) є завищеною на загальну суму 194 619, 00 грн. (сто дев`яносто чотири тисячі шістсот дев`ятнадцять гривень) у зв`язку із необґрунтованим списанням будівельних матеріалів, завищенням обсягів і вартості виконаних будівельних робіт.
Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що внаслідок протиправних дій директора ТОВ «АЛЬТАРФ ПЛЮС» ОСОБА_4 та заступника начальника Західного міжрегіонального відділу технічного нагляду та забезпечення діяльності державної установи «Генеральна дирекція Державної кримінально виконавчої служби України» ОСОБА_7 державній установі «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» нанесено збитків у сумі 194 619, 00 грн (сто дев`яносто чотири тисячі шістсот дев`ятнадцять гривень).
Слідчий у клопотанні зазначає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Таким чином, на думку органу досудового розслідування, зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених статтею ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене ним діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину, з метою уникнення від покарання шляхом залякування свідків та очевидців даної події, перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванні даного кримінального провадження іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення у тому числі у яких підозрюється, переховується від органів досудового розслідування, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 8-ми років, з конфіскацією майна, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, місце знаходження якого на даний час не відоме, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, є достатні підстави для обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подане клопотання підтримав, просив обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Зокрема, прокурор звернув увагу на те, що ОСОБА_4 органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі від трьох до восьми років та наведені в клопотанні ризики є дійсними і триваючими, а відтак, більш м`який запобіжний захід, як тримання під вартою не може їм запобігти.
Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні, заперечив проти задоволення клопотання, зазначив, що клопотання є не обґрунтованим та безпідставним, ризики наведені слідчим у клопотанні є надуманими та таким, що не відповідають дійсності. Також просив врахувати, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання в Україні, одружений, на утриманні у нього перебуває малолітній син, за місцем проживання характеризується позитивно, наміру переховуватися від органу досудового розслідування не мав та не має. З урахуванням наведеного адвокат ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав пояснення свого захисника, просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
Заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , пояснення підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , дослідивши матеріали внесеного клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
31.08.2021 року ОСОБА_4 ч.3 ст.191 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Таким чином, підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК та не підлягає розширеному тлумаченню. Запобіжний захід застосовується з метою запобігання спробам підозрюваного, обвинуваченого (ризикам):
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-які з речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Урахування такої обставини для прийняття рішення передбачає встановлення правдоподібності та достовірності заявлених органом досудового розслідування фактичних обставин;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому ця особа підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 , згідно доданих до матеріалів клопотання обґрунтовано підозрівається у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, підозру про що останньому вручено 31.08.2021 року.
Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: копією договору підряду № г-80 на виконання робіт по капітальному ремонту даху режимного корпусу ДП «Закарпатської установи виконання покарань № 9» від 28.11.2018 року, копією ухвали про надання тимчасового доступу до документів від 08.10.2020 року; копією ухвали про надання дозволу на проведення огляду; копією протоколу огляду разом з усіма додатками від 21.10.2020 року; копією протоколу огляду речей, предметів, документів (фотознімків); копією постанови про визнання речовим доказами від 19.11.2020 року; копією ухвали про надання дозволу на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 ; копією протоколу обшуку від 19.11.2020 року за місцем проживання ОСОБА_4 ; копією протоколу допиту свідка ОСОБА_4 від 30.11.2020 року; копією ухвали про надання дозволу на проведення огляду від 12.02.2021 року; копією протоколу огляду від 16.02.2021 року; копією висновку експерта (будівельно-технічної експертизи) № КСE-19/107-21/851-БТ від 15.04.2021; копією висновку експерта (економічної експертизи) № CE-19/107-21/3576-EК від 14.05.2021; копією постанови про проведення судової економічної експертизи від 19.04.2021.
Відповідно п.3 абз.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.
В п. 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.
Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.
Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003 в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.
Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є визначальною підставою для обрання йому найбільш суворого запобіжного заходу у виді взяття під варту.
Доводи прокурора про необхідність обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення уникнення від притягнення до кримінальної відповідальності, та те, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків та очевидців даної події у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення у тому числі у яких підозрюється, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя вважає не переконливими і такі не підтверджують того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
При вирішенні питання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу, крім наявних ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України суд враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Також при обранні конкретного виду запобіжного заходу ОСОБА_4 , слідчим суддею враховуються й вимоги положення 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та Практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Згідно з висновком, викладеним ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, сторона обвинувачення повинна продемонструвати дані, які свідчать з достатнім ступенем переконливості, що арештованому необхідно знаходитися під вартою.
У контексті достатності підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою як найбільш суворого, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі "В. проти Швейцарії" від 26 січня 1993 року дійшов висновку, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки в залежності від суворості можливого покарання. ЇЇ треба визначати з урахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховуватись від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою. У рішенні у справі «Мамедова проти РФ» від 01 червня 2006 року Суд констатував, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови).
Тому, посилання прокурора на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину не може безумовно свідчити про те, що підозрюваний у випадку застосування до нього іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може переховуватись від органів досудового слідства або суду. Більш того, прокурор не вказав риси особистості або поведінки підозрюваного, які б виправдали його висновок про наявність небезпеки, що ОСОБА_4 має намір переховуватись від органів досудового слідства або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення у якому він підозрюється, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Також твердження слідчого у клопотанні про те, що місцезнаходження ОСОБА_4 на даний час не відоме і такий може переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, не знайшли свого підтвердження, оскільки у судовому засіданні встановлено, що підозрюваний має постійне місце проживання, офіційно працював у місті Ужгород, а також ОСОБА_4 , не будучи затриманим, самостійно з`явився за викликом до суду, для розгляду даного клопотання.
Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Виходячи з встановлених слідчим суддею обставин, з урахуванням даних про особу підозрюваного, який, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , має місце роботи, раніше не судимий, на утриманні підозрюваного перебуває син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , згідно наданої ОСББ «КЛИМПУША 5» характеристики на ОСОБА_4 , останній характеризується позитивно, слідчий суддя вважає, що в силу характеру діяння, в якому підозрюється ОСОБА_4 та потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, прокурором доведено обставини, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, а тому в задоволенні клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під варту слід відмовити.
Разом з тим, приймаючи до уваги наявність ризику, передбаченого статтею 177 КПК України, зокрема переховування від органів досудового розслідування та суду, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним, у вчиненні злочинів, передбачених за ч.3 ст.191 КК України, слідчий суддя вважає за можливе застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту без застосування засобу електронного контролю, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім для потреб досудового розслідування та зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначених ст.177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Згідно з ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
У відповідності до ч.5 ст.194 КПК України на підозрюваного ОСОБА_4 слід покласти наступні обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за їх першою вимогою;
2) заборонити залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду в нічний період доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв.;
3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;
4) здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Також роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Керуючись ст. ст. 176, 178, 181, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 310 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В :
Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, запобіжний захід у виді домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за їх першою вимогою;
2) заборонити залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду в нічний період доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв.;
3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;
4) здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Встановити строк дії ухвали про тримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під домашнім арештом до 02 листопада 2021 року включно.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Закарпатській області області.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали складено і проголошено 08.09.2021 року о 10 год. 25 хв..

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1