Справа № 373/434/21
УХВАЛА

12 листопада 2021 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 ,

його законного представника ОСОБА_7

його захисника адвоката ОСОБА_8

представника служби в справах дітей ОСОБА_9

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Переяславі клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 152 та ч. 2 ст. 125 КК України,
встановив:

Неповнолітній ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 01.01.2021 близько 03 год 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в с. Козлів Бориспільського району, після участі в Новорічній вечірці за місцем свого проживання, під час руху від свого помешкання до сільського клубу разом із малолітньою ОСОБА_10 , реалізуючи свій умисел, направлений на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло з використанням геніталій, без добровільної згоди, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, відвів малолітню ОСОБА_10 до лісопосадки поблизу приміщення сільської ради.

Застосовуючи фізичну силу, повалив малолітню ОСОБА_10 на землю, яка впала на спину. З метою подолання опору останньої, кулаком правої руки почав наносити їй множинні удари по голові та обличчю, а також взявши своїми руками її за шию вдарив її головою об ґрунтове покриття, примушуючи вступити з ним в статеві відносини вагінальним шляхом, але отримав відмову. Здолавши опір малолітньої потерпілої, без її добровільної згоди зняв з неї штани, нижню білизну та здійснив вагінальне проникнення в її тіло з використанням своїх геніталій.

Згідно висновку експерта № 11 від 01.02.2021 у малолітньої потерпілої були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: по одному синцю на верхній та нижній повіці правого ока, крововилив в кон`юнктиву правого ока, крововилив в слизову оболонку верхньої губи праворуч із забійною раною на його тілі, крововилив на слизові оболонці нижньої губи праворуч, ссадна на правому плечі та передпліччі, ссадна на лівому ліктьовому суглобі, по одному ссадну на передній поверхні лівого та правового колінних суглобів.

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 16.09.2021 обвинуваченому було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення альтернативного виду запобіжного заходу застави. Строк дії запобіжного заходу відповідно до цієї ухвали до 16 листопада 2021 року.

03.11.2021 прокурором до суду подано клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на два місяці.

В обґрунтування свого клопотання прокурор посилається на те, що обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 152 та ч. 2 ст. 125 КК України підтверджуються зібраними органом досудового розслідування доказами. ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує, що свідчить про можливість його переховування від суду та про можливість незаконного впливу на потерпілу та свідків.
Також вказує на наявність такого ризику як вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки під час вчинення інкримінованих діянь поводив себе зухвало, раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.
В ході судового засідання прокурор, який брав участь у справі, підтримала клопотання та просить його задовольнити. Інших аргументів на підтримання поданого клопотання не зазначила.

Потерпіла та її представник в судове засідання не з`явилися.

Обвинувачений та його захисник вважають, що клопотання є необґрунтованим і базується лише на припущеннях, оскільки прокурор без достатніх підстав вважає, що можливий впив на свідків та потерпілу, а також ухилення від суду. Просять обрати інший вид запобіжного заходу домашній арешт, оскільки більша частина ризиків відпала в ході судового розгляду.

Перевіривши надані матеріали клопотання сторони обвинувачення та захисту та заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Судом встановлено, що прокурором подане клопотання у строк, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 184 та ч. 1 ст. 199 та пункту 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України.

Відповідно до приписів ст. ст. 199, 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути таке клопотання прокурора.

Суд вважає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України стороною обвинувачення надані докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим низки кримінальних правопорушень. Зокрема, до суду направлено обвинувальний акт, що є процесуальним рішенням, яким завершується досудове розслідування.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України і на які вказує прокурор: переховуватися від суду з огляду на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку доведеності його винуватості. Незаконний вплив на свідків виключається судом, оскільки свідки сторони обвинувачення вже допитані судом після подання прокурором даного клопотання.

Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Крім того, у суду відсутні докази достатніх гарантій забезпечення явки обвинуваченого в судове засідання за умови застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Судом не встановлено будь-яких обставин, що вказували б на зменшення ризику, який існував на час обрання судом відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та зазначений прокурором у клопотанні. Дотримання мети і підстави запобіжного заходу є визначальним при вирішенні питання щодо запобіжного заходу.

Обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, зважаючи на відсутність підстав вважати, що такий ризик припинився від дня постановлення ухвали суду про обрання обвинуваченому запобіжного заходу, наявні.

У судовому засіданні судом не встановлено будь-яких обставин, що вказували б на відсутність жодного ризику, який зазначений прокурором в клопотанні. Вагомість наявної обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінальних правопорушень у поєднанні з тяжкістю покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, дає підстави вважати, що існує ризик вчинення особою дій щодо переховування від суду.

Відповідно до вимог ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

При розгляді даного клопотання суд звертає увагу на такі чинники: особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зав`язків у місці постійного проживання, наявність місця роботи, репутацію, майновий стан тощо.

Зважаючи на законодавчо визначену мету заходів забезпечення кримінального провадження досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України), а також мету застосування запобіжного заходу забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду (ч. 1 ст. 177 КПК України), суд доходить висновку, що у даному кримінальному провадженні при обранні обвинуваченому запобіжного заходу має буди досягнута зазначена вище мета.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, направленого проти статевої свободи та статевої недоторканності особи.
Тримання під вартою може бути виправданим лише за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року «Харченко проти України»).
У справі «Москаленко проти України» (рішення ЄСПЛ від 20 травня 2010 року) Європейський суд зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті ЄСПЛ нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також ЄСПЛ визнав, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
В силу п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
ОСОБА_6 раніше судимий, обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання, в тому числі і на строк понад п`ять років.
Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд вважає, що законодавчо визначені підстави для продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою наявні та актуальні, а продовження саме такого виду запобіжного заходу є доцільним.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України не визначається розмір застави щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування .

Керуючись ст. ст. 9, 177, 194, 199, 331 КПК України, суд,

ухвалив:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці, тобто з 12 листопада 2021 року до 12 січня 2022 року, утримуючи його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор».

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3