Справа № 342/6/21
Провадження № 1-кп/353/77/21
У Х В А Л А

01 грудня 2021 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тлумачі клопотання прокурора відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносноно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Котовськ Одеської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, з середньою освітою, розлученого,судимого вироком Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 26.10.2018 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України з призначенням на підставі ст. 70 КК України до 4 (Чотирьох) років 6 (Шести) місяців позбавлення волі, 18.07.2019 року звільненого по відбуттю покарання, у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000077 від 12.04.2016 року, про його обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Тлумацького районного суду Івано-Франківської області на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні 01.12.2021 року прокурор ОСОБА_3 подав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 , строком на 60 днів. Клопотання мотивоване тим, що 18.08.2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального провопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. 04.10.2021 року обвинуваченому ОСОБА_4 Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави в межах 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Прокурор зазначає, що підстав для зміни чи скасування ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає, оскільки кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого відповідно до ч. 3 ст. 185 КК України передбачено позбавлення волі на строк від трьох до шести років. Також прокурор зазначає про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування обвинуваченого від суду, оскільки він усвідомлює про неминучість покарання за вчинення тяжкого злочину у вигляді позбавлення волі; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки обвинувачений з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може не з`являтись на виклики до прокурора чи суду та переховуватись від суду; можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працює, постійного джерела доходу не має, не має міцних соціальних зв`язків, не одружений, раніше судимий за вчинення корисливих злочинів та в подальшому може займатися злочинною діяльністю задля отримання доходів. Вказані ризики існують і на даний час. Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами. Враховуючи вищенаведені ризики, репутацію обвинуваченого, наявність судимості за вчинення корисливих злочинів, обрання більш м`якого запобіжного заходу неможливе.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 підтримав, просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечив щодо клопотання прокурора, підтвердив, що 30.11.2021 року отримав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та ознайомився з ним.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала позицію обвинуваченого, не заперечила щодо заявленого клопотання прокурора, підтвердила, що 30.11.2021 року отримала клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 та ознайомилася з ним.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилися, однак на адресу суду подали письмові клопотання, в яких просили судовий розгляд провести без їх участі.

Частиною 4 ст. 176 КПК України передбачено, що запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора. Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України у разі необхідності строк тримання під вартою може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку передбаченому статтею 199 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Пункт 5 частини 2 статті 183 КПК України зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Вирішуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує вимоги п.п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, відповідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Підстави для арешту передбачені нормами КК України та КПК України, Конвенцією про захист прав людини і основних свобод людини, а саме ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість), а також рішеннями Європейського суду по правам людини. Основна мета вказаної ст. 5 Конвенції заключається в тому, щоб виключити необгрунтоване тримання під вартою особи (рішення ЄСПЛ по справі «Маккей проти Великобританії»). ЄСПЛ звертає увагу, що вимога законності тримання під вартою не може бути задоволена тільки шляхом дотримання національного законодавства, а національне законодавство повинно відповідати Конвенції, включаючи загальні принципи, які в ній відображені (справа «Плесо проти Угорщини»). В рішенні по справі «Джессіус проти Литви» ЄСПЛ роз`яснив, що в розумінні ст. 5 Конвенції особа може бути взята під варту на підставі підпункта «с» пункта 1 цієї статті тільки в рамках кримінального судочинства з метою, щоб дана особа предстала перед компетентним органом за наявності обгрунтованої підозри. Суть терміну «обгрунтована підозра» полягає в існуванні фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Яку саме підозру слід вважати обгрунтованою залежить від обставин справи.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, висловленої судом у п. 79 рішення Суду у справі Харченко проти України та у п. 170 рішення Суду у справі Лабіта проти Італії, таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Таким чином, тримання під вартою і доставка до компетентного правоохоронного органу особи, щодо якої існує підозра у вчиненні кримінального правопорушення, якщо особа ухиляється або може ухилитись від покладених на неї обов`язків, передбачених законом, є належним засобом.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Враховуючи викладене та думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 слід продовжити, виходячи з наступного.

04.10.2021 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (Шістдесят) днів з дати винесення ухвали - до 03 грудня 2021 року включно, з визначенням розміру застави в межах 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 90800 (Дев`яносто тисяч вісімсот) гривень.

Під час судового засідання встановлено продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зменшились з часу застосування запобіжного заходу, а саме те, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість покарання за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, за яке відповідно до ч. 3 ст. 185 КК України передбачено покарання від трьох до шести років позбавлення волі, може переховуватись від суду, оскільки він усвідомлює про неминучість покарання за вчинення тяжкого злочину у вигляді позбавлення волі; може перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки він з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може не з`являтись на виклики до прокурора чи суду та переховуватись від суду; може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він офіційно не працює, постійного джерела доходу не має, не має міцних соціальних зв`язків, не одружений, раніше судимий за вчинення корисливих злочинів та в подальшому може займатися злочинною діяльністю задля отримання доходів.

Суд звертає увагу, що на даний час судовий розгляд даного кримінального провадження не розпочато, обставини, зазначені в ухвалі суду, не змінилися, ризики, зазначені у статті 177 КПК України та викладені у попередній ухвалі Тлумацького районного суду Івано-Франківської області про обрання запобіжного заходу не зменшились, а обставин, котрі давали б підстави до зміни запобіжного заходу судом не встановлено. Беручи до уваги те, що строк, на який було обрано запобіжний захід спливає, а судове провадження ще триває, суд вважає за необхідне продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 днів, а саме до 30.01.2022 року включно, оскільки інший запобіжний захід, зокрема більш м`який запобіжний захід, в т.ч. домашній арешт, особисте зобов`язання чи особиста порука, не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Нормами частини 3 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Враховуючи характеризуючі дані обвинуваченої особи, тяжкість вчиненого злочину та те, що утримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, суд вважає за необхідне призначити заставу відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01.01.2021 року (2270 грн) становить 90800 (Дев`яносто тисяч вісімсот) гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами 3 або 4 ст. 183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, встановленому в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Крім цього, суд вважає за необхідне відповідно до ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на обвинуваченого також додаткові обов`язки. Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває обвинувачений, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 314, 369-372, 392 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносноно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Котовськ Одеської області, зареєстрованому та жителю АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» на строк 60 (Шістдесят) днів, а саме до 30 січня 2022 року включно.

Визначити ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 90800 (Дев`яносто тисяч вісімсот) гривень 00 копійок у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Тлумацького районного суду Івано-Франківської області (банк отримувача: ДКС України, м. Київ, код отримувача: 26289647, код банку отримувача: 820172, номер рахунку (IBAN): UA0002265, «Призначення платежу» необхідно вказати: Застава по кримінальному провадженні (номер кримінального провадження/номер справи), прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, прізвище ім`я та по батькові особи, яка вносить заставу, та суд в провадженні якого перебуває справа).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до прокурора та суду із встановленою періодичністю;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватись від спілкування з свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні.

Попередити ОСОБА_4 , що у разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок суду коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та Тлумацький районний суд Івано-Франківської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Копію ухвали для виконання направити керівнику Державної установи «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» та вручити обвинуваченому і прокурору негайно після її оголошення, інші учасники судового провадження мають право отримати її копію в суді.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

ГоловуючийОСОБА_12