Справа № 163/1906/21
Провадження № 1-кп/163/220/21
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2021 року Любомльський районний суд Волинської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000248 від 18.08.2021 про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Бронники Рівненського району Рівненської області, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, вищої освіти, незаміжньої, непрацюючої, раніше несудимої,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

в с т а н о в и в :
Обвинувачена ОСОБА_2 08.08.2021 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи в місті Рівне, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи злочинний умисел, замовила через мережу інтернет у невстановленої досудовим розслідуванням особи виготовлення підробленого міжнародного свідоцтва про вакцинацію/профілактику. При цьому, ОСОБА_2 , розуміючи, що вказаний документ буде підробленим, вчинила пособництво в цьому, надавши необхідні дані, а саме: свої паспортні дані, цим самим заздалегідь обіцяла придбати підроблений документ - міжнародне свідоцтво про вакцинацію/профілактику. На виконання вказаної домовленості, 08.08.2021, ОСОБА_2 , перебуваючи біля пункту пропуску "Краківець", отримала від невстановленої досудовим розслідуванням особи підроблене міжнародне свідоцтво про вакцинацію/профілактику на своє ім`я, за яке заплатила грошові кошти в сумі 50 євро.

Крім цього, ОСОБА_2 18.08.2021 близько 07:25 години, під час проходження прикордонного контролю, перебуваючи в пункті пропуску для міжнародного автомобільного сполучення «Ягодин» Волинської митниці Держмитслужби, що за адресою: вулиця Прикордонників, 2, в селі Старовойтове Волинської області, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій та керуючи ними, діючи умисно з метою звільнення від обов`язку перебування на самоізоляції в запобіганні поширення COVID-19 та зменшення кількості хворих з тяжким перебігом COVID-19 в порушення вимог ч.7 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» зі змінами та доповненнями, як підставу звільнення від обов`язку перебування на самоізоляції в запобіганні поширення COVID-19 та зменшення кількості хворих з тяжким перебігом COVID-19 на території України надала працівникам Державної прикордонної служби України завідомо підроблений документ, а саме: міжнародне свідоцтво про вакцинацію/профілактику ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке посвідчено установою відсутньою в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, чим використала завідомо підроблений документ.

Таким чином, ОСОБА_2 вчинила кримінальні правопорушення (проступки), що передбачені ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

Обвинувальний акт відносно обвинуваченої ОСОБА_2 в порядку ст.ст.301, 302 КПК України надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Згідно ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 КК України визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.
Частиною 2 ст. 12 КК України визначено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Отже, відповідно до положень ч.2 ст.12 КК України, кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_2 , а саме кримінальні правопорушення, передбачене ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, є кримінальними проступками.
Згідно ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані: 1) письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 2) письмова заява потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 3) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

Зі змісту заяви обвинуваченої ОСОБА_2 , яка була складена в присутності захисника - адвоката ОСОБА_3 , слідує, що вона беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованих їй кримінальних проступків, а саме в пособництві у підробленні іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи і який надає право або звільняє від обов`язків з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, а також у використанні завідомо підробленого документа, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст. 302 КПК України, надала свою згоду на розгляд обвинувального акту без її участі у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

За цих обставини суд, за клопотанням прокурора, розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінальних проступків без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників кримінального провадження на підставі обвинувального акта та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень ч. 2 ст. 382 КПК України.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалось.
Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_2 кримінальних проступків, дії обвинуваченої за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України кваліфіковано правильно.

Обираючи міру покарання обвинуваченій, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєних кримінальних правопорушень та особи обвинуваченої, яка раніше несудима, по місцю проживання характеризується позитивно, свою вину визнала у повному обсязі та щиро розкаялась у вчиненому, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання.
Обтяжуючі обставини ОСОБА_2 не інкримінувались і судом не встановлені.
При призначенні обвинуваченій ОСОБА_2 виду і міри покарання суд керується загальними засадами призначення покарання, принципом пропорційності заходу переслідування меті, як він розтлумачений Європейським судом з прав людини у п.38 рішення "Ізмайлов проти Росії" від 16 жовтня 2008 р. та у п.п.34, 41 рішення "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 р.
Згідно ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи наведене, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_2 слід призначити основне покарання у виді штрафу в межах санкцій статей, що передбачає відповідальність за вчинені нею кримінальні проступки і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для її виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як нею, так і іншими особами.

Процесуальних витрат по справі немає, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались, а цивільний позов не заявлявся.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід щодо обвинуваченої не обирався, клопотання про обрання такого заходу сторонами не заявлено.

Керуючись ст.ст.302, 369, 370, 371, 373, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_2 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, і призначити їй покарання:
-за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;
-за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом повного складання призначених покарань остаточне покарання ОСОБА_2 визначити у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень.

Речові докази: міжнародне свідоцтво про вакцинацію/профілактику проти корона вірусної хвороби 2019 (COVID-19), видане на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке зберігається в матеріалах кримінального провадження №0000248, - залишити у вказаних матеріалах.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 цього Кодексу.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини..
Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати прокурору і обвинуваченій.

Головуючий : суддя ОСОБА_1