Провадження № 11-кп/4808/65/22
Категорія ст. 331 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2022 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю:

секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в :

1. Зміст ухвали суду першої інстанції.

1.1. Ухвалою суду першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21.02.2022.

1.2. Суд першої інстанції, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, кримінальних проступків, передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, нетяжких злочинів, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України, і на даний час існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, дійшов переконання, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, є недостатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде співмірним та доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження і виключно такий запобіжний захід здатен забезпечити запобігання зазначених ризиків, а відтак вважав за належне продовжити застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою.

2. Доводи апеляційної скарги:

- ухвала незаконна в зв`язку з недотриманням вимог щодо кримінального провадження;

- запобіжний захід тримання під вартою було неодноразово продовжено ще з 03.10.2019;

- оскаржувану ухвалу постановлено головуючим суддею одноособово;

- клопотання про продовження запобіжного заходу без додатків: прокурор не додав жодного документу, копій матеріалів в обґрунтування доводів клопотання, речових доказів, в су/з не допитано жодного свідка. Відтак клопотання не відповідає вимогам ч. 3 ст. 184 КПК України;

- в ухвалі перелічено тільки ризики без наведення беззаперечних доказів, реальних фактів, відповідної аргументації про наявність обґрунтованої підозри і ризиків;

- натомість, сторона захисту наголошувала, що допитані свідки не бачили події вчинення правопорушення, не підтверджували наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України;

- з урахуванням практики ЄСПЛ, сторона захисту вважає, що тримання під вартою ОСОБА_8 не є вкрай необхідним та застосовується з каральних міркувань.

Просять скасувати оскаржувану ухвалу та змінити запобіжний захід тримання під вартою на більш м`який цілодобовий домашній арешт.

3. Провадження в апеляційному суді.

3.1. В засіданні апеляційного суду обвинувачений та його захисник доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити, змінивши запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

3.2. Прокурор вважав рішення суду законним. Не зменшились та залишаються актуальними ризики, розгляд справи не завершено, а в зв`язку з відсутністю підстав для зміни на інший більш м`який запобіжний захід, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

4. Мотиви апеляційного суду.

4.1. Щодо постановлення оскаржуваної ухвали головуючим суддею одноособово.

Доводи апелянта з цього приводу необґрунтовані.

Оскаржувану ухвалу постановлено головуючим суддею одноособово у відповідності приписам процесуального законодавства з огляду на таке.

Приписами п. 20-5 розділу 6 «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, в редакції Закону України «Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачено, що у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

4.2. Нормою ч. 1 ст. 194 КПК України при вирішенні питання законних підстав для утримання особи під вартою на суд покладено обов`язок установити: 1) обґрунтованість підозри (ст. 177 КПК України); 2) наявність ризиків (ст. 177 КПК України); 3) можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів (ч.1. ст. 183 КПК України).

4.3. Обґрунтованість обвинувачення.

Специфіка апеляційного перегляду продовження тримання під вартою на стадії судового розгляду по суті в суді першої інстанції унеможливлює оцінку обґрунтованості підозри, оскільки в такому разі потрібно буде оцінювати докази обвинувачення, що неможливо робити одночасно у кількох інстанціях.

У цій ситуації, поки суд першої інстанції не висловить свою думку по суті в остаточному судовому рішенні, апеляційний суд позбавлений можливості встановлення обставин і оцінки доказів обвинувачення згідно з інстанційною компетенцією (Глава 31 КПК України).

4.4. Щодо ризиків і можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, кримінальних проступків, передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та нетяжких злочинів, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України. Безальтернативне покарання за умисне вбивство передбачає позбавлення волі обвинуваченого на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Імовірність такого тяжкого покарання може сприяти виникненню намірів переховуватися від суду, а попередня судимість та обвинувачення у скоєнні кількох кримінальних правопорушень указують на ризик учинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

Обвинувачений розлучений, не працює, не має постійного джерела доходу.

Наведені обставини свідчать про наявність реального ризику переховування від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК) і ґарантій запобігти цьому у даний час немає інакше, як в умовах відповідного нагляду під вартою. Цей ризик є визначальним, оскільки може унеможливити досягнення завдань правосуддя впродовж розумного строку.

Апеляційний суд, дослідивши дані матеріалів контрольного провадження, погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що на даний час існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків в цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам на даній стадії кримінального провадження.

Апеляційний суд вважає, що тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 під час здійснення цього кримінального провадження ще не вийшло за межі розумних строків за умов оперативного завершення розгляду і прийняття остаточного судового рішення.

5. Висновки

Підстави для скасування рішення суду першої інстанції на даному етапі розгляду кримінального провадження відсутні, оскільки продовження строку тримання під вартою проведено з легітимною метою, відповідно до процедури, встановленої законом.

Колегія суддів уважає за належне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Ще апеляційний суд наголошує стороні обвинувачення та суду першої інстанції на необхідність додержання розумних строків розгляду для найскорішого завершення провадження (ст. 28 КПК України) відповідно до закону.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 419, 422-1 КПК України, Івано-Франківський апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2021 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 до 21.02.2022 залишити без змін.

Ухвала не оскаржується.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5