ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/390/19 Номер провадження 11-кп/814/352/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві об`єднані кримінальні провадження, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 000086, № 0000417, № 0000540, №0000052, № 0000248 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Морино Ів`євського району Гродненської області Республіка Білорусь, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта середня, вдівець до арешту не працював, раніше судимого: 1) 10.12.2012 Краснокутським районним судом Харківської області за ч.2, 3 ст.185, ст.395 КК України до 3-х років позбавлення волі, звільнений 29.10.2015 по відбуттю строку покарання; 2) 08.06.2017 Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч.1 ст.125 КК України до 120 годин громадських робіт, відбув покарання 28.08.2017; 3) 06.06.2018 Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч.3 ст.185, ст.ст.75,76 КК України до 3-х років позбавлення волі, звільнений від покарання з випробуванням та іспитовим строком на 1 рік 6 місяців; 4) 06.04.2021 Липоводолинським районним судом Сумської області за ч.2 ст.185 КК України до арешту строком на 5 (п`ять) місяців,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.263 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 18 листопада 2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за - ч.2 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі; - за ч.2 ст.263 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 06.06.2018 остаточно до відбуття призначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання вказано рахувати з 28 жовтня 2021 року.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 3254 гривні.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 1994 гривні 08 коп.

По справі вирішено питання речових доказів.

За вироком суду, ОСОБА_7 , вчинив 4 епізода таємного викрадення чужого майна (крадіжци), вчиненій повторно, а саме 5000 гривень потерпілої ОСОБА_9 , велосипед марки «Winner Gladiator 422 se чорного та сірого кольорів, номер рами ОМО8042637 вартістю 4197 грн 44 коп., що належить малолітньому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим заподіяв потерпілій ОСОБА_11 матеріальні збитки в розмірі 4197 грн 44 коп., грошові кошти в розмірі 8000 гривень належні потерпілому ОСОБА_12 , точильний верстат, завдавши ОСОБА_13 матеріальної шкоди у сумі 733 грн. 33 коп.

Крім того, (Епізод № 5.) 17 травня 2021 року в денний час, більш точного часу у ході досудового розслідування встановити не вдалося, ОСОБА_7 , знаходячись біля магазину фізичної особи підприємця ОСОБА_14 в центрі с. Римарівка Миргородського району Полтавської області, побачив на вулиці на столі за вказаним магазином саморобний кастет, виплавлений зі свинцю. Даний предмет він вирішив забрати собі для самозахисту, помістивши його до кишені штанів, тим самим незаконно придбав його.

У подальшому, починаючи з 17.05.2021 до 12.06.2021, ОСОБА_7 , будучи обізнаним в призначенні вказаного предмету та протизаконності своїх дій, тобто діючи умисно, не маючи дозволу на носіння холодної зброї, без законних підстав та без отримання дозволу, обов`язковість якого передбачена Положенням про дозвільну систему, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576 та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналітичними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 №622, постійно носив з собою дану холодну зброю для самооборони, коли виходив з дому на вулицю, кладучи кастет, який є холодною зброєю, при собі, у кишенях власного одягу, без передбаченого законом дозволу.

12.06.2021 близько 09 год. 30 хв., ОСОБА_7 , носячи при собі зазначений кастет у лівій кишені своїх штанів, прибув до зупинки громадського транспорту по вул. Героїв Майдану, 72, у м. Гадяч, а саме біля території ПВКП «АСК», де розпивав алкогольні напої. У цей час його помітили поліцейські, на запитання яких про наявність у нього при собі заборонених та вилучених з обігу предметів, ОСОБА_7 витягнув з кишені штанів кастет і продемонстрував його. У подальшому, 12.06.2021 близько 11 год. 10 хв. за вказаною адресою працівниками Національної поліції у ході огляду у ОСОБА_7 вилучений зазначений вище предмет, який відповідно до висновку експерта № СЕ-19/117-21/7376-ХЗ від 17.06.2021 є холодною зброєю ударно-дробильної дії кастетом, виготовлений саморобним способом.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 ставить питання про скасування вироку суду в частинні визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України та виправдання останнього.
Захисник зазначає, що факт вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду. При вилученні кастету відеозйомка не проводилась, право на захист роз`яснювалось формально, не встановлено свідків, які б бачили в Тростяна кастет.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та вказував на законність та обґрунтованість вироку суду, перевіривши обґрунтування поданої апеляційної скарги та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчинені 4 епізодів таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчинені повторно, за який він засуджений, ґрунтується на зібраних у справі доказах, які відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України судом першої інстанції не досліджувались, і ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, а тому в цій частині вирок не перевіряється.
Що стосується 5-го епізоду, то, на думку колегії суддів, районний суд правильно встановив фактичні обставини провадження та зробив обґрунтований висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 у носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні даного злочину за встановлених у вироку обставин відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтуються на зібраних по даному кримінальному провадженню та всебічно, повно та об`єктивно досліджених доказах, які детально наведені у вироку суду.
Твердження захисника ОСОБА_8 в апеляційній скарзі про те, що вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду, а тому колегія суддів вважає безпідставними та такими, що спростовуються дослідженими судом доказами.

Так, свої висновки щодо винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин суд першої інстанції обґрунтував дослідженими доказами.
Зокрема, на підставі даних, отриманих у результаті проведення слідчого експерименту від 24 червня 2021 року встановлено, що ОСОБА_7 добровільно вказав про виявлений ним кастет на столі в магазині, який в подальшому забрав та носив при собі для самооборони.
При цьому, згідно висновоку експерта від 17.06.2021, наданий на експертизу предмет вилучений у ОСОБА_7 являється холодною зброєю ударно-дробильної дії кастетом, виготовлений саморобним способом.
Факт носіння ОСОБА_7 при собі кастету підтверджується протоколом огляду електронних документів від 18.06.2021 та відеофайлом нагрудної камери поліцейського.
Крім того, сам обвинувачений ОСОБА_7 як в ході досудового розслідування, так і під час судового розгляду не заперечував, а навпаки підтвердив носіння при собі металевого кастету та вину свою визнав в повному обсязі.
Нічим не обґрунтованим є посилання захисника в своїй апеляційній скарзі на те, що кастет обвинуваченому надали працівники поліції. Та к в судовому засіданні ані обвинувачений ані захисник не змогли вказати хто, коли, де, за яких обставин та з якою метою надав його обвинуваченому. В той же час, із відеозапису затримання видно, що ОСОБА_7 добровільно видав кастет та пояснив, що знайшов його близько місяця тому та носив його при собі.
Зазначені докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у їх достовірності.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як убачається з оскаржуваного вироку, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за вчинені ним злочини, суд дотримуючись вимог закону, врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного,який негативно характеризується за місцем проживання, раніше неодноразово судимий та вчинив дані кримінальні правопорушення під час іспитового строку за попереднім вироком суду.
Обґрунтовуючи висновок щодо виду і міри покарання ОСОБА_7 суд врахував наявні обставини, що пом`якшують покарання щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину та обставини, які обтяжують покарання по 1-2 епізодах вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та по 5-му епізоду рецидив злочинів.
Враховуючи дані обставини, тяжкість вчиненого злочину, а також дані про особу обвинуваченого, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання, у виді позбавлення волі, передбаченого санкціями ч.2 ст. 185 та ч.2 ст. 263 КК України., та є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.
На переконання колегії суддів, покарання призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 за своїм видом та розміром, є справедливим, достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Крім того, районним судом правильно призначено остаточне покарання на підставі ч.1 ст. 71 КК України.
За наведених обставин, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 відсутні, тому вирок суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 407, КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 18 листопада 2021 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4