ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/3136/21
Провадження № 1-кс/210/2076/21

"07" жовтня 2021 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участі:

представника заявника- ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_4 про відвід слідчого судді Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу ОСОБА_5 у кримінальному провадженні0000245, суд

ВСТАНОВИВ:

На розгляд судді надійшла заява ОСОБА_4 у кримінальному провадженні 0000245 про відвід слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_6 від розгляду іншої заяви ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні.

В обґрунтування заяви зазначено, що суддя ОСОБА_5 (на думку заявника) допустила порушення вимог КПК України стосовно нього при розгляді раніше направлених подань слідчих чи прокурорів у даному провадженні, не звернула уваги на грубі порушення вимог КПК України, порушення підслідності даного провадження, тощо, що викликає сумніви у неупередженості та небезсторонності судді, породжує недовіру до неї.

В судове засідання були викликані учасники процесу та особа, якій було заявлено відвід суддя ОСОБА_5 .

Суддя ОСОБА_5 та заявник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, з`явився представник заявника -адвокат ОСОБА_3 , який не заперечував проти розгляду заяви про відвід за такої явки учасників процесу.

Суддя, вислухавши пояснення представника заявника ОСОБА_7 та дослідивши матеріали, що були йому надані, доходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви про відвід з наступних підстав:

Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Згідно ч.5 ст.80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.
Таким чином, з аналізу вказаних вимог Закону вбачається, що заява про відвід може бути задоволена виключно у тому випадку, коли у заяві вмотивовано, тобто обґрунтовано, з наданням відповідних підстав чи доказів, заявлено про наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.
Разом з тим, з аналізу матеріалів, що були надані суду, та з пояснень, отриманих в ході розгляду заяви про відвід, вбачається, що фактичною причиною заявлення відводу є незгода заявника з тими чи іншими процесуальними діями/рішеннями судді при розгляді вищевказаної скарги заявника.
При цьому, суд зазначає, що питання про законність чи незаконність тих чи інших винесених суддею ОСОБА_5 рішень , на які посилається заявник і які вважає прийнятими стосовно нього з порушенням вимог Закону, судом не вирішується, оскільки дане питання не входить до компетенції як судді, що розглядає питання про відвід, так і судді районного суду взагалі, а належать до компетенції судів апеляційної та касаційної інстанцій (за наявності до того передбачених законом відповідних підстав).

Таким чином, фактично, предметом розгляду даної скарги є вирішення питання про те, чи є раніше винесені у даному провадженні суддею рішення, з якими не згодна особа, що подала заяву про відвід, чи вчинені (або не вчинені) процесуальні дії,з якими не згодна особа, що подала заяву про відвід, свідченням упередженості даного судді (суду).

Вирішуючи вказане питання, суд зазначає, що трактування поняття « інших обставин, які викликають сумнів у його (судді, слідчого судді прим.) неупередженості» згідно п.4 ч.1 ст.75 КПК України, у КПК України відсутнє.

За таких обставин, суд доходить до висновку про те, що питання чи є раніше винесені у даному провадженні суддею (слідчим суддею) рішення чи вчинені (або не вчинені) процесуальні дії свідченням упередженості даного судді (суду, слідчого судді) щодо даної сторони (учасника процесу) та чи свідчить прийняття таких рішень/вчинення дій про упередженість судді КПК України не врегульовано.

Відповідно до ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до загальних засад кримінального провадження, визначених п.2 ч.1 ст.7 КПК України, однією зі вказаних засад є законність.

За таких обставин, враховуючи викладене, суд вважає за можливе застосувати для вирішення даного питання аналогію процесуального закону в частині та мірі, що не суперечить вимогам КПК України та загальним засадам кримінального провадження у відповідності до ч.3 ст.9 КПК України, згідно якого (зокрема) при здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.

Суд зазначає, що інститут відводу притаманний та застосовується не тільки у кримінальному процесі, а і у цивільному, адміністративному та господарському. При цьому, як у ЦПК України, так і у КАС України та у ГПК України зазначене питання, яке є предметом розгляду у даній справі, визначено та вирішено на законодавчому рівні та вказане визначення не суперечить загальним засадам та принципам кримінального процесу, і, отже, може бути застосовано судом у відповідності до ч.3 ст.9 КПК України.

Так, відповідно до ч.4 ст.36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді (…) не може бути підставою для відводу.

Абсолютно аналогічні норми процесуального Закону викладені у ч.4 ст.36 КАС України та ч.4 ст.35 ГПК України.

За таких обставин, враховуючи, що вказане питання врегульовано законодавцем України у процесуальних кодексах (за виключенням КПК України), суд доходить до висновку, що раніше винесені суддею рішення у справі, вчинені чи невчинені процесуальні дії в ході її розгляду, тощо, з якими не згодна та чи інша сторона чи учасник процесу, не є свідченням упередженості даного судді (суду) щодо даної сторони (учасника процесу) та прийняття таких рішень не свідчить про упередженість судді (суду).

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості та вмотивованості позиції щодо упередженості судді, суд, окрім іншого, приймає до уваги наступне:

Згідно ч.5 чт.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», практика Європейського суду з прав людини є джерелом права в Україні.

Згідно п.46 Рішення ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» (Заява № 35493/10), 30 квітня 2015 року «… суд також зазначає, що твердження заявниці про упередженість та корумпованість органів дізнання і досудового слідства не підтверджено жодними доказами, окрім відмов цих органів притягнути до кримінальної відповідальності вищезазначених осіб, а отже вони є безпідставними».

Системний логічний аналіз даного твердження дозволяє дійти висновку, що сама по собі лише відмова того чи іншого органу чи посадової особи державного органу, судді, суду, тощо задовольнити ті чи інші вимоги (клопотання) особи (заявника, скаржника, підозрюваного, обвинуваченого, тощо) , а так само прийняття тих чи інших процесуальних рішень, з якими не згодна та чи інша сторона чи учасник процесу, не є доказом його упередженості.

Будь-яких об`єктивних даних щодо упередженості судді ОСОБА_5 у заявника немає.

За таких обставин суд доходить висновку про відсутність у даному випадку достатніх підстав для наявності обґрунтованих сумнівів щодо неупередженості судді ОСОБА_5 , і ,отже, доходить до висновку, що дана заява про відвід слідчого судді Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу ОСОБА_5 не є вмотивованою, і, отже, не відповідає вимогам ч.5 ст.80 КПК України, у зв`язку з чим вказана заява про відвід не може бути задоволена.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 80 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_5 у кримінальному провадженні0000245 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1