ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/370/22 Справа № 204/3715/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
представника медичної установи ОСОБА_8
перекладача ОСОБА_9
особи, відносно якої застосовані
примусові заходи медичного характеру ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах особи, відносно якої застосовані примусові заходи медичного характеру - ОСОБА_10 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2021 року про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом відносно ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2021 року заяву представника Дніпровської Філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про продовження примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом відносно ОСОБА_10 було задоволено.
Продовжено застосування примусових заходів медичного характеру, призначених ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27 грудня 2018 року, відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_10 про призначення по справі стаціонарної судово-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_10 було відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що заява представника установи підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_10 страждає тяжким психічним розладом, за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду.
Стосовно клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_10 про призначення та проведення по справі стаціонарної судово-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_10 для усунення сумнівів щодо психічного стану здоров`я ОСОБА_10 та необхідності його подальшого утримання в психіатричному закладі із суворим наглядом, то суду вважав, що обставини, зазначені захисником у клопотанні не знайшли свого підтвердження під час судового засідання, а тому клопотання захисника щодо призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_10 задоволенню не підлягало.

Захисник не погодилась з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2021 року скасувати в частині продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
У задоволені заяви представника Дніпровської Філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про продовження примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом відносно ОСОБА_10 відмовити.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції в повній мірі не дослідив обставини, на які посилалася сторона захисту, і які мали для об`єктивного та повного розгляду справи вирішальне значення.
Вважає, що висновок комісії лікарів-психіатрів № 443 від 12.05.2021 року щодо ОСОБА_10 складений формально, обставини, які в ньому зазначені, не відповідають дійсності, був складений комісією лікарів-психіатрів установи, у якій перебуває її підзахисний, тобто, висновок не містить об`єктивності стосовно стану психічного здоров`я ОСОБА_11 , в ньому відсутнє посилання на позитивну динаміку покращення стану його психічного здоров`я, що призводить до об`єктивних сумнівів стосовно правильності встановлених обставин та стану здоров`я ОСОБА_10 .
На думку апелянта, суд позбавив її підзахисного права підтвердження поліпшення стану свого здоров`я шляхом звернення до об`єктивних та незалежних експертів в області психіатрії. До того ж, під час розгляду справи про продовження примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом відносно ОСОБА_12 ухвалою від 16.12.2020 року вже було призначено стаціонарну судово-психіатричну експертизу, яка однак не була проведена.

На апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах особи, відносно якої застосовані примусові заходи медичного характеру - ОСОБА_10 представником Дніпровської Філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» ОСОБА_13 були подані заперечення, в яких остання просила відмовити в повному обсязі у задоволенні апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 та залишити без змін як законну та обгрунтовану ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19.10.2021 року відносно ОСОБА_11 , оскільки підстав не довіряти висновку лікарів-психіатрів, яка незалежна в своїх рішеннях і керується лише медичними показниками, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом, а також поясненням представника закладу, які є послідовними та незмінними і узгоджуються між собою, у суду першої інстанції не було.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення особи, відносно якої продовжені примусові заходи медичного характеру ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_7 , які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, представника медичного закладу - лікаря-психіатра ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу законною і обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
За положеннями частини першої статті 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», питання про зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу або виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру.
Згідно з наданими матеріалами суд першої інстанції, приймаючи до уваги висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 443 від 12 травня 2021 року, дійшов висновку про необхідність продовження застосування примусових заходів медичного характеру, призначених ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27 грудня 2018 року відносно ОСОБА_11 в закладі з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
На думку апеляційного суду, такий висновок є цілком обґрунтованим і таким, що відповідає обставинам даної справи та узгоджується з вищевказаними вимогами чинного законодавства.
Перевіривши надані матеріали, зокрема висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 443 від 12 травня 2021 року, заслухавши пояснення учасників судового провадження, колегія суддів дійшла висновку про те, що під час апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження докази недоцільності продовження раніше призначеного ОСОБА_10 примусового заходу медичного характеру, на що є посилання в поданій апеляційній скарзі.
Натомість, з наданих матеріалів убачається, що ОСОБА_10 госпіталізовано до психіатричного закладу з суворим наглядом, як особу, що вчинила суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст. 115 КК України, та яка страждає на хронічне психічне захворювання.
Згідно з висновком комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 443 від 12 травня 2021 року в психічному стані зберігаються маячні ідеї отруєння, має місце дисимуляція хворобливих переживань минулого, хворий категорично заперечує наявність оманів сприйняття та маячних висловлювань, що були причиною госпіталізації в психіатричну лікарню в Єгипті, критичні здібності щодо свого психічного стану, тяжкості скоєного порушені, терапевтичні настанови не сформовані. Вказане свідчить про збереження хворим суспільної небезпеки для оточуючих, тому підстави для зміни або припинення застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом відносно пацієнта на теперішній час відсутні.
У пацієнта ОСОБА_10 наявні скарги на порушення сну, неспокій. Психічний стан: за між комісійний період маячні ідеї отруєння зберігали значущість для хворого. Був емоційно лабільний, дратівливий. В березні штовхнув ослабленого пацієнта, на зауваження реагував з роздратуванням. Омани сприйняття заперечував, поведінкою не виявляв. Розповідав, що вдома дружина брата підсипала йому в їжу пігулки, був впевнений, що вона хотіла його отруїти. Про стосунки з потерпілою розповідав з роздратуванням, звинувачував в зраді, казав, що в неї був інший чоловік «я бачив смс в телефоні». Дисимулював хворобливі переживання минулого: категорично заперечував наявність оманів сприйняття та маячних висловлювань, що були причиною госпіталізації в психіатричну лікарню в Єгипті, також заперечував агресивні дії на адресу медперсоналу. Себе психічно хворим не вважав, стереотипно стверджував, що він «лише наркоман», необхідності лікування не розумів. Про скоєне розповідав без жалю «сама винна, зрадила мене, спровокувала.... я навіть білет їй додому в Узбекистан купив, а вона не хотіла їхати». Дані патопсихологічного дослідження: виявлялися ознаки шизофренічного патопсихологічного симптомокомплексу.
Психічний стан пацієнта ОСОБА_10 доступний формальному мовному контакту. Орієнтований всебічно вірно. На питання відповідає в плані заданого. Емоційно лабільний. На момент огляду омани сприйняття заперечує, поведінкою не виявляє. Також категорично заперечує наявність слухових оманів сприйняття, маячних висловлювань, агресивної поведінки на адресу медперсоналу під час лікування в психіатричній лікарні в Єгипті. Маячні ідеї отруєння зберігають значущість для пацієнта. Розповідає, що з дружиною брата в нього були погані відносини: "«вона була погана людина, дуже конфліктна... вона мені в їжу підмішувала таблетки, від чого в мене закочувались очі, я ставав агресивним... йшов на вулицю і виникало бажання когось вдарити». Про скоєне правопорушення розповідає без жалю, з роздратуванням розповідає про зраду співмешканки «навіщо мені така... я відправляв її додому, а вона не хотіла повертатися до Узбекистану ...своєю поведінкою спровокувала на такі дії». Із здивуванням запитує лікаря «навіщо мені приймати лікування?». Себе психічно хворим не вважає, стверджує «я наркоман... у мене в роду психічно хворих не було». Дані патопсихологічного дослідження: на фоні внутрішньої тривоги й напруженості виявляються не різко виражені порушення мислення у вигляді зниження критичності, деякої химерності суджень, тенденцій до використання «слабких» ознак. У структурі особистісно-мотиваційній та емоційно-вольовій виявляються: змішаний тип реагування з перевагою пасивно-оборонних тенденцій, риси емоційної незрілості, чутливість відносно критичних зауважень на свою адресу, індивідуалістичність, підвищене прагнення до незалежності, труднощі адаптації, «втеча» у світ внутрішніх переживань, розлад у міжособистісних контактах.
Вищезазначений висновок комісії лікарів-психіатрів №443 від 12.05.2021 року в судовому засіданні в судах першої та апеляційної інстанцій повністю підтримав і представник медичної установи ОСОБА_8 , і підстави не довіряти даному висновку та поясненням лікаря-психіатра, які є в даному випадку послідовними, незмінними та узгоджуються між собою, у колегії суддів відсутні.
Таким чином, під час апеляційного розгляду знайшов своє підтвердження той факт, що в психічному стані хворого ОСОБА_10 досі зберігаються маячні ідеї отруєння, має місце дисимуляція хворобливих переживань минулого, хворий категорично заперечує наявність оманів сприйняття та маячних висловлювань, що були причиною госпіталізації в психіатричну лікарню в Єгипті, також заперечує агресивні дії на адресу медперсоналу, емоційно лабільний, дратівливий, критичні здібності щодо свого психічного стану, тяжкості скоєного порушені, терапевтичні настанови не сформовані, що свідчить про зберігання хворим особливої небезпеки для оточуючих, а тому потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.
Відповідно до ч. 5 ст. 94 КК України, щодо психічного хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічного хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду, застосовується госпіталізація до психіатричного закладу з суворим наглядом.
Виходячи з приписів зазначеної норми кримінального закону, застосування інших примусових заходів медичного характеру до таких осіб не зазначено.
За таких обставин колегія суддів не знаходить підстав для скасування ухвали суду з тих мотивів, які наведені в апеляційній скарзі та доводів, наведених адвокатом та його підзахисним в судовому засіданні, оскільки судом постановлено ухвалу у відповідності до вимог кримінального закону та кримінального процесуального закону, ухвала по своїй суті є законною, справедливою відповідно до об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням достатніх мотивів та підстав, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає безпідставним й клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_10 про призначення та проведення по справі стаціонарної судово-психіатричної експертизи, оскільки під час апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження зазначені в апеляційній скарзі сумніви щодо психічного стану здоров`я ОСОБА_10 та необхідності його подальшого утримання в психіатричному закладі із суворим наглядом.
З огляду на викладене колегія суддів вважає за необхідне подану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду- без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах особи, відносно якої застосовані примусові заходи медичного характеру - ОСОБА_10 - залишити без задоволення.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2021 року про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом відносно ОСОБА_11 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4