Ухвала
Іменем України
10 січня 2022 року
м. Київ
справа № 325/70/21
провадження № 51-4926ск21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Приазовського районного суду Запорізької області

від 28 квітня 2021 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 13 вересня

2021 року,
встановив:
Вироком Приазовського районного суду Запорізької області від 28 квітня 2021 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 13 вересня 2021 року зазначений вирок місцевого суду залишено без змін.
У касаційній скарзі захисник порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою, суд дійшов висновку, що скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, з огляду на таке.
Ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 21 грудня 2021 року касаційну скаргу захисника було залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України та надано строк для усунення недоліків 15 днів з дня отримання копії ухвали.
У межах наданого строку захисник повторно звернувся до суду з касаційною скаргою, однак недоліки, зазначені у попередній ухвалі Верховного Суду, не усунув.
Зокрема, захисник, як і попереднього разу, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не навів обґрунтування допущення судами попередніх інстанцій таких порушень норм процесуального закону, які в силу ст. 412 КПК України є істотними і тягнуть за собою скасування оскаржуваних судових рішень на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України.
Крім того, касаційна скарга, як і минулого разу, не містить доводів на обґрунтування неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність,

як підстави передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК України, для скасування оскаржуваних рішень з урахуванням положень ст. 413 цього Кодексу.
Натомість захисник знову, надаючи свою оцінку доказам, заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження та посилається

на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України

не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Згідно ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
З огляду на те, що захисником не були виконані вимоги попередньої ухвали, його касаційна скарга підлягає поверненню.
Відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК України повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, у межах строку на касаційне оскарження.
Враховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Повернути захиснику ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вирок Приазовського районного суду Запорізької області від 28 квітня 2021 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 13 вересня 2021 року щодо засудженого ОСОБА_5 з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3