№ 143/634/21
ВИРОК
Іменем України

11.11.2021р. м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області
в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Погребище обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000073 від 01.06.2021 року, по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малинки, Погребищенського району, Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Громадянин ОСОБА_4 з 15.03.2016 року перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Являючись військовозобов`язаним у зв`язку із призовом на військову службу у Збройні сили України, згідно довідки № 1 від 01.04.2021 року визнаний військово-лікарською комісією придатним до проходження військової служби, отримавши повістку за призовом на строкову військову службу, що зобов`язувала його 12.05.2021 року о 08. год. 00 хв. прибути за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 , що розташований по АДРЕСА_2 , та будучи належним чином повідомленим у встановленому законом порядку про наслідки неприбуття за викликом, з метою ухилення від призову, діючи умисно, не маючи відповідно до ст. 17 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» права на відстрочку від призову на строкову військову службу, без поважних причин, у вказаний час та місце не прибув та на обласний збірний пункт для відправки на строкову військову службу до Збройних Сил України, який розташований у АДРЕСА_3 , для подальшої відправки у військову частину не з`явився, а умисно з метою ухилення від військової строкової служби 12.05.2021 року, близько 07 год. 00 хв., покинув своє постійне місце проживання, тим самим ухилився від призову на строкову службу та порушив вимоги ст. 65 Конституції України та Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку визнав повністю та підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини його скоєння, докази щодо фактичних обставин справи не оспорював. Також зазначив, що він ухилився від проходження строкової військової служби, оскільки його мати має тяжке захворювання, а в нього є ще дві неповнолітні сестри. Крім того, на той час його рідний брат також проходив строкову військову службу. З огляду на викладене станом на травень 2021 року у нього склалися важкі сімейні обставини. Просить суворо його не карати.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні кримінального проступку повністю, його показання відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються, його позиція є добровільною та істинною, то суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням процесуальних рішень та документів, що характеризують обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст встановлених досудовим слідством обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд дійшов висновку, що обвинувачений надав правдиві показання щодо фактичних обставин справи, які узгоджуються з обставинами, встановленими в процесі досудового розслідування та наведеними в обвинувальному акті.
Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку доведена повністю.
Його дії судом кваліфікуються за ст.335 КК України, як ухилення від призову на строкову військову службу.
Згідно із ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір.

Згідно із ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як роз`яснено в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

При призначенні покарання обвинуваченому суд бере до уваги, що вчинене кримінальне правопорушення згідно ст.12 КК України відноситься до кримінального проступку; ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно; раніше не судимий; має повну середню спеціальну освіту; не одружений; на обліку у лікаря- психіатра чи лікаря-нарколога не перебуває.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст.66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Частиною 2 ст. 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Ураховуючи викладене, суд вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити в межах санкції ст.335 КК України у виді обмеження волі.
Разом із цим, зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення та обставини його вчинення, відсутність будь-якої шкоди, заподіяної діянням обвинуваченого, особу винного, із яким проживають двоє неповнолітніх сестер, його вік, що в сукупності свідчить про зниження суспільної небезпечності обвинуваченого, суд на підставі ч.1 ст.75 КК України дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням зі встановленням йому іспитового строку.
Призначення зазначеного покарання зі звільненням обвинуваченого від його відбування з випробуванням, на переконання суду, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
При цьому суд вважає, що на обвинуваченого слід покласти обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України.
Матеріальна шкода у даному кримінальному провадженні не заподіювалася.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази по кримінальному провадженні відсутні.

Витрат на залучення експерта по даному кримінальному провадженні не було.

Підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили чи інших заходів забезпечення кримінального провадження стосовно обвинуваченого суд не вбачає.
Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України суд, -

У Х В А Л ИВ :

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.335 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
Початок іспитового строку ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.
На підставі пунктів 1, 2 ч.1, пункту 2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Погребищенський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя