Провадження № 1-кп/537/27/2022
Справа № 537/2813/21
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.01.2022 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , прокурора Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_2 , обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника обвинуваченої ОСОБА_4 , за участю секретаря ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000234 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Лозова Харківської області, громадянки України, з середньо технічною освітою, не одруженої, не працюючої, без визначеного місця проживання, раніше судимої, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

В провадженні Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області перебуває обвинувальний акт № 0000234 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_2 заявив клопотання про обрання відносно обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб.

В обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченої, прокурор посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, що їй інкримінується, яке кваліфікується як нетяжке, але за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до п`яти років, що може спонукати обвинувачену до переховування від суду з метою уникнення покарання, наявність ризику, що обвинувачена може здійснювати дії щодо переховування від суду, оскільки остання ухилялася від суду, її було оголошено в розшук по даному кримінальному провадженню, наявністю ризику обвинуваченої незаконно впливати на потерпілого, свідків в рамках цього кримінального провадження, оскільки потерпілий та свідки прямо вказують на причетність ОСОБА_3 до інкримінованого злочину, що може спонукати останню незаконно вплинути на вищевказаних осіб з метою зміни їх показів, наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки в минулому обвинувачена неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності, звільнялася від відбування покарання у виді позбавлення волі із встановленням іспитового терміну, але у зв`язку з невиконанням покладених на неї обов`язків, судом скасовано іспитовий строк та направлено обвинувачену для відбуття покарання в місця позбавлення волі. Також прокурор наголосив на тому, що обвинувачена є особою працездатного віку в той же час ніде не працює, не має постійного джерела прибутку, вчинення корисливих злочинів для неї стало способом заробляння коштів на життя.

Прокурор також вважав неможливим застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів у виді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави з огляду на наступне.

На думку прокурора, застосовувати до обвинуваченої запобіжний захід у виді особистого зобов`язання неможливо, оскільки вказаний запобіжний захід об`єктивно не здатен запобігти наявним вищевказаним ризикам; застосовувати до обвинуваченої запобіжний захід у виді особистої поруки неможливо, оскільки відсутні письмові звернення осіб, які поручатимуться за ОСОБА_3 ; застосовувати до обвинуваченої запобіжний захід у виді застави неможливо, оскільки не можливо запобігти спробам обвинуваченої, з метою уникнути покарання за вчинення злочину, ухилитися від суду, а також відсутністю даних про можливість обвинуваченої сплатити визначений судом розмір застави; застосувати до обвинуваченої запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не можливо у зв`язку з тим, що перебуваючи під домашнім арештом, не можливо запобігти спробам обвинуваченої ухилитися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків в рамках цього кримінального провадження, а також вчинення обвинуваченою інших кримінальних правопорушень.Окрім того, обвинувачена не має постійного зареєстрованого місця проживання.

Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти клопотання прокурора, зазначила, що вона не визнає свою причетність до інкримінованого правопорушення, від суду вона не ухилялася, оскільки викликів суду не отримувала, просила суд обрати відносно неї більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 в судовому засіданні звернув увагу суду на той факт, що обвинувачена ОСОБА_3 не визнає вину у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, оскільки потерпілий сам запропонував їй свій телефон.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 176 КПК України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з положеннями статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до частин 1, 4 статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання щодо застосування до обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд виходить із вимог статті 29 Конституції України, якими передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Наведені Конституційні гарантії права на свободу та особисту недоторканість поєднується з такими ж вимогами статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), яка відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположним свобод людини (1950 року), Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Суд вважає, що на даній стадії судового розгляду запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 з урахуванням характеру злочину, що інкримінується останній, міри покарання, яка може їй бути призначена в разі визнання винною у вчиненні пред`явленого злочину, а саме до п`яти років позбавлення волі, буде запобігати перешкоджанню встановленню істини у кримінальному провадженні та буде сприяти виконанню обвинуваченою процесуальних обов`язків.

Суд вважає наявними вказані прокурором ризики, передбачені статтею 177 КПК України, виходячи з наступного.

В межах даного кримінального провадження у зв`язку з систематичною неявкою обвинуваченої ОСОБА_3 в підготовчі судові засідання, які призначені на 29 червня 2021 року, на 20 липня 2021 року, на 27 вересня 2021 року, в які вона викликалася належним чином, ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 вересня 2021 року Відділенню поліції № 1 КРУП ГУ НП в Полтавській області було доручено доставити обвинувачену в підготовче судове засідання, однак обвинувачену до суду доставлено не було у зв`язку з тим, що за місцем мешкання вона була відсутня.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08 жовтня 2021 року задоволено клопотання прокурора, надано дозвіл на затримання обвинуваченої ОСОБА_3 з метою її приводу в судове засідання для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обвинувачену оголошено у розшук. Провадження у справі зупинено до розшуку обвинуваченої. 24 січня 2022 року ОСОБА_3 була доставлена до приміщення суду працівниками Національної поліції України. Зазначена обставина свідчить про наявність ризику переховування обвинуваченої від органів досудового розслідування та суду.
Доводи обвинуваченої щодо відсутності з її боку дій щодо умисного ухилення від суду з підстав не отримання викликів суду, суд не приймає до уваги, оскільки в матеріалах кримінального провадження наявні письмові докази щодо належного виклику обвинуваченої до суду.

Також, у разі визнання ОСОБА_3 винною у вчиненні кримінального правопорушення, яке їй інкримінується, обвинуваченій загрожує покарання у виді позбавлення волі строком до п`яти років.

Таким чином, наявність ризику переховування обвинуваченої від суду та органів досудового розслідування суд вважає таким, що має місце.

Суд вважає наявним ризик вчинення обвинуваченою іншого кримінального правопорушення, оскільки в минулому обвинувачена неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів. Як встановленому в судовому засіданні, на даний час відносно обвинуваченої ОСОБА_3 на розгляду у Комсомольському міськрайонному суді Полтавської області перебувають інші кримінальні провадження за вчинення злочинів проти власності.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як вказує Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшою суворості в оцінці цінностей суспільства.

Окрім того, суд враховує особу обвинуваченої, яка перебуває у працездатному віці, водночас не працевлаштована, не має постійного законного джерела прибутку, не має визначеного місця проживання.

За викладених обставин, оцінюючи суспільну небезпечність та тяжкість злочину, який інкримінується обвинуваченій, обставину її неодноразового ухилення від суду, з метою запобігання ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме запобігання спробам переховуватися від суду, продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, суд вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

При цьому, виходячи із встановлених обставин справи, суд вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту до обвинуваченої застосувати неможливо у зв`язку з відсутністю наявності особливої довіри до обвинуваченої на підтвердження можливості дотримання нею процесуальних обов`язків. Крім того, як встановлено в судовому засідання, обвинувачена ОСОБА_3 не має визначеного місця проживання. Її твердження проте, що її друг обіцяє надати їй помешкання для проживання, документально нічим не підтверджено, отже не може бути враховано судом.

Особисту поруку застосувати неможливо, оскільки письмових звернень конкретних фізичних осіб, які б поручалися за виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків, та яких би суд, за наявності відповідних доказів, міг би визнати такими, що заслуговують на довіру чи особливу довіру, не надходило.

Особисте зобов`язання, на думку суду, не можливо застосувати відносно ОСОБА_3 , оскільки такий вид запобіжного заходу не забезпечить уникнення ризиків та не забезпечить належної поведінки обвинуваченої.

Відповідно до частини 1 статті 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Приймаючи до уваги характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , її особу, відсутність постійного джерела доходу, суд приходить до висновку про можливість визначення застави обвинуваченій ОСОБА_3 , а саме 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму 24 810 грн. 00 коп.
Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 371, 372 Кримінально-процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_2 про застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_3 задовольнити.
Обрати відносно обвинуваченої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Лозова Харківської області, громадянки України, з середньо технічною освітою, не одруженої, не працюючої, без визначеного місця проживання, раніше судимої,
запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів - до 24 березня 2022 року до 24 год. 00 хв. включно.
Встановити ОСОБА_3 заставу в сумі 24 810 (двадцять чотири тисячі вісімсот десять) 00 коп.
Суму застави необхідно внести на депозитний рахунок за наступними реквізитами: отримувач ТУ ДСА України в Полтавській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 26304855, банк отримувача - ДКСУ, м. Київ , код банку отримувача (МФО) - 820172, рахунок отримувача: UA0015950, призначення платежу запобіжний захід до спливу терміну тримання під вартою.
При внесенні визначеної суми застави, обвинувачену ОСОБА_3 , з-під варти звільнити.
У разі внесення застави, покласти на обвинувачену наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою;
- не відлучатися з населеного пункту, в якому вона перебуває, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд, про зміну місця свого проживання або перебування.
Відповідно до вимог статті 182 КПК України роз`яснити обвинуваченій, що в разі не виконання покладених на неї обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду державного бюджету України.
Попередити заставодавця про його обов`язки із забезпечення належної поведінки обвинуваченої та її явки за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а також про наслідки не виконання цих обов`язків.
Покласти на заставодавця наступні обов`язки: забезпечити належну поведінку обвинуваченої; забезпечити явку належно повідомленої обвинуваченої до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; повідомлення слідчого, прокурора, слідчого суддю та суд про причини неявки обвинуваченої.
Зобов`язати заставодавця забезпечити виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків щодо повідомлення слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання або перебування, обов`язки не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду.
Попередити заставодавця, що в разі невиконання покладених на нього та самої обвинуваченої обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.
Ухвала суду може бути оскаржена шляхом звернення із апеляційною скаргою до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду виготовлено та оголошено 26 січня 2022 року о 14 год. 00 хв.

Суддя ОСОБА_1