КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
представника установи ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою «Бориспільська виправна колонія №119» апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції, дослідивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_7 зазначив, що аналіз даних про особу засудженого вказує на те, що на даний час останній лише починає ставати на шлях виправлення,однак необхідного ступеню виправлення не досяг, а тому питання про його умовно-дострокове виправлення є передчасним.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить скасувати ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2021 року та постановити апеляційним судом нову ухвалу, якою вирішити питання щодо застосування до нього умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.
В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги зазначає, що приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, суд дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для його звільнення.

При цьому апелянт вказує, що твердження про те, що він офіційно не працює, не відповідають дійсності та зазначає що, він неодноразово звертався до керівництва як письмово так і усно, щоб його направили працювати на промислову зону, але його туди не направляють, а тому його провини в цьому немає. Крім того зазначає, що має 2 заохочення, а якби його направили працювати на промислову зону, заохочень було б більше. Також вказує, що одне стягнення, яке він мав, вже погашене у відповідності з ч.14 ст.134 КВК України, а тому вважає, що своєю поведінкою він довів своє виправлення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_7 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, думку представника установи та прокурора, які заперечували проти апеляційної скарги засудженого, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції,перевіривши матеріали судового провадження за клопотанням №1-в/359/232/21, матеріали особової справи засудженого ОСОБА_7 та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів провадження №1-в/359/232/21 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно - дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Вирішуючи вказане клопотання суд, перевіривши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_7 зазначив, що ОСОБА_7 вироком Оболонського районного суду м. Києва від 13.05.2019 року був засуджений за ч.1 ст.187 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі і ухвалою Київського апеляційного суду від 02.10.2019 вказаний вирок залишено без зміни. Початок строку відбування покарання рахується з 01.02.2019 року по 01.08.2022 року. В державній установі «Бориспільська виправна колонія (№119)» ОСОБА_7 відбуває покарання з 27.11.2019 року. За період відбування призначеного покарання ОСОБА_7 працевлаштований не був, характеризується посередньо, мав 1 стягнення та 2 заохочення, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення до персоналу установи, приймає участь в роботі секції художньої самодіяльності. 09.04.2020 року засуджений ОСОБА_7 розглядався на комісії установи щодо можливості застосування до нього пільги, передбаченої ст. 101 КВК, а саме: переведення з дільниці ресоціалізації до дільниці соціальної реабілітації, однак йому було відповлено, так як останній не стає на шлях виправлення. Крім того, 06.11.2020 року комісією установи розглядалось питання про можливість застосування до нього пільги, передбаченої ст. 82 КК України пільги щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, але йому було відмовлено з тих підстав, що засуджений ОСОБА_7 не став на шлях виправлення.

Згідно ч. 1 ч. 2 ст. 81 КК України до осіб які відбувають покарання зокрема у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а також після фактичного відбуття засудженим строку покарання, визначеного у частині 3 цієї статті.

За приписами п. 2 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Вирішуючи за клопотанням засудженого ОСОБА_7 питання щодо його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, суд обгрунтовано зазначив, що на момент розгляду вказаного клопотання ОСОБА_7 не досяг необхідного ступеню виправлення, а тому у задоволенні його клопотання відмовив, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 щодо незаконності оскаржуваного судового рішення та наявності підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки своєю поведінкою він довів своє виправлення, колегія суддів вважає необгрунтованими, так як підстави, які б беззаперечно вказували, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, відсутні, а наявність двох заохочень, які отримав засуджений ОСОБА_7 за весь період відбування покарання в ДУ «Бориспільська виправна колонія (№ 119)», його посередньої характеристики, дотримання ним правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, а також дбайливе ставлення до майна установи, не можуть з достатньою повнотою свідчити про сумлінну поведінку ОСОБА_7 та його виправлення.

Таким чином, рішення суду про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування та звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, про що ставиться питання в його апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3