БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/892/21
Провадження № 1-кп/730/95/2021
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2021 р. м.Борзна
Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни кримінальне провадження №0000115 від 20.03.2021 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Доч Борзнянського району Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,-
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 20.03.2021 року близько 01-30 години проходячи повз господарство, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 помітив автомобіль ВАЗ - 2106, державний номерний знак НОМЕР_1 , бежевого кольору, 1988 року випуску, який належить ОСОБА_5 . ОСОБА_4 з`ясував, що дверцята вказаного автомобіля були не замкнені і в нього виник умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом. Шляхом відчинення незамкнених дверцят автомобіля він потрапив до салону, де не змігши привести двигун в робочий стан за допомогою дротів від замка запалення, який попередньо частково демонтував, попросив ОСОБА_6 , який в той час проходив повз господарство ОСОБА_5 , допомогти привести двигун нібито належного йому автомобіля в робочий стан з буксира. За допомогою ОСОБА_6 , який штовхав автомобіль під керуванням ОСОБА_4 , він був зрушений з місця та переміщений до перехрестя вулиць Свято - Миколаївська та Міжнародна у вказаному селі. З`ясувавши, що у автомобіля відсутній акумулятор та пальне ОСОБА_4 , залишив його.

Прокурор вважав, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України є повністю доведеною і його дії органом досудового розслідування кваліфіковані вірно, просив застосувати до нього покарання у вигляді трьох років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Обвинувачений свою вину визнав повністю та пояснив, що 20.03.2021 року о 1-30 год. він повертався додому з кафе, що знаходиться в с. Високе. Проходячи повз господарства ОСОБА_5 він побачив автомобіль, який стояв під двором. З`ясувавши, що дверцята авто не замкнені, він вирішив взяти його щоб покататися, а потім планував повернути на місце. Сівши в салон авто, він з телефону в мережі інтернет переглянув відеоінструкцію як запустити двигун за допомогою дротів від замка запалення. Він виконав всі необхідні дії, проте двигун запустити не вдалося. У цей час проходив ОСОБА_6 , і він попросив його штовхнути автомобіль, сказавши, що це його авто. Останній проштовхав автомобіль під його керуванням близько 100 м. до перехрестя, проте двигун не запустився і ОСОБА_6 пішов. Він знову безрезультатно намагався запустити двигун, потім підняв капот і побачив, що акумулятор відсутній. Після чого залишив автомобіль і пішов додому. Вранці він хотів розповісти про все ОСОБА_5 , проте не встиг, оскільки останній вже повідомив поліцію про зникнення автомобіля. Щиро розкаюється у вчиненому, вказує, що активно сприяв слідству та повідомляв про всі обставини вчиненого злочину, крім того, відшкодував потерпілому завдану матеріальну шкоду. Просить не карати його суворо.

Потерпілий був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі. Вказує, що претензій до обвинуваченого він не має, завдана шкода йому відшкодована і вони примирились. Просить призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому діянні, ніхто з учасників не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, обмежившись лише показаннями обвинуваченого та матеріалами кримінального провадження, які характеризують його особу й стосуються процесуальних витрат та речових доказів.

Заслухавши обвинуваченого, вивчивши письмові матеріали кримінального провадження, суд приходить да висновку, що винуватість ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні, крім власного визнання ним своєї вини в судовому засіданні, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, які є належними, допустимими, достовірними, достатніми та взаємопов`язаними для прийняття відповідного процесуального рішення.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися в незаконному заволодінні транспортним засобом, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.289 КК України, і його дії органом досудового розслідування кваліфіковані вірно.

Вирішуючи питання за вид та міру покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих обставин, особу винного, позицію потерпілого.

ОСОБА_4 за місцем проживання негативної характеристики не має, неодружений, є особою молодого працездатного віку, але офіційно не працює, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно обвинувального акту відсутні.

Потерпілий у своїй заяві повідомляє, що не має претензій до обвинуваченого, просить призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Виходячи з положень ст.75 КК України, де законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.

Враховуючи тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, наявності декількох пом`якшуючих та відсутності обтяжуючих покарання обставин, особи винного та його ставлення до вчиненого ним діяння, позиції потерпілого, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання призначеного вироком суду з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і буде виконувати покладені на нього обов`язки.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме визначеній у ст.50 КК України меті покарання.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України, а про процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз, - відповідно до положень ст.122, 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.369-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання, призначеного вироком суду, з випробуванням з іспитовим строком в 1 (один) рік, поклавши на нього відповідно до ст.76 КК України такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти зазначений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 - не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 3260,78 грн. в рахунок відшкодування процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судових експертиз.

Речові докази по справі: пожежне сміття знищити; відбитки рук залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Борзнянського районного суду ОСОБА_1