ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2243/21 Справа № 211/654/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000998 за апеляційною скаргою прокурора Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2021 року щодо ОСОБА_7 , -

Встановила:
цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 рокиз позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.
На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні наступного.

Приблизно о 21.15 год. 13.12.2020 року, у темний час доби, при штучному освітлені, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «MAZDA 6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 05.06.2013 року належить на праві власності ТОВ «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС», рухався по проїзній частині дороги вулиці Заозерна зі сторони вулиці В`ячеслава Чорновола у напрямку мікрорайону Індустріальний в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, з пасажирами: на передньому пасажирському сидінні ОСОБА_10 , на задньому сидінні справа по ходу руху ОСОБА_11 .

Рухаючись по вказаній вище проїзній частині дороги, водій ОСОБА_7 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, виявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, маючи об`єктивну можливість бачити межі проїзної частини дороги, не обрав безпечної швидкості руху, у зв`язку із чим навпроти Центрального кладовища, поблизу бетонної електричної опори №3167 втратив контроль над керуванням автомобілем «MAZDA 6», допустив його виїзд за межі проїзної частини дороги справа, контактувавши з деревом правим переднім кутом транспортного засобу. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_10 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події.

Водій ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п. п. 1.5., 2.3. б), 2.9. а), 12.1. Правил дорожнього руху України, згідно яких:

- п. 1.5.: Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху…не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

- п. 2.3. б): Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: ... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, ... і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

- п. 2.9. а): Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- п. 12.1.: Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

Порушення вимог п. 12.1. Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 знаходиться у причинному зв`язку з характером настання дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді: садно в лобній області по середній лінії; три садна на тильній поверхні 2 та 4 пальців лівої кисті; крововиливи у м`які покривні тканини голови в лобно-тім`яних ділянках праворуч та ліворуч; крововиливи у м`які покривні тканини голови в лобно-тім`яних ділянках праворуч та ліворуч; крововиливи під м`якими мозковими оболонками обох півкуль головного мозку та мозочка, дифузні; крововиливи у товщу сірої та білої мозкової речовини обох півкуль головного мозку та мозочка; крововиливи у шлуночки головного мозку; перелом третього ребра ліворуч по середньо-ключичній лінії без ушкодження пристінкової плеври; крововиливи у плевральні порожнини в об`ємі до 2000 мл. крові; крововиливи під плеврою легень із щілиноподібними розривами легень; закритий уламковий перелом правої стегнової кістки у середній третині.

Виявлені тілесні ушкодження прижиттєві, що підтверджується крововиливами в ушкоджених тканинах, виникли незадовго до настання смерті у проміжок часу який становить від секунди до хвилини, виникли від дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючи частини салону транспортного засобу, що могло бути в умовах та при обставинах дорожньо-транспортної пригоди.

При судово-медичному дослідженні трупа виявлені тілесні ушкодження відносяться до комплексу сполученої травми та оцінюються у сукупності, за своїм характером виявлені ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Смерть ОСОБА_10 наступила від сполученої травми голови, тулубу та кінцівок, яка супроводжувалася переломами кісток скелету та ускладнилася розвитком шоку, що підтверджується наявністю тілесних ушкоджень, морфологічними змінами з боку внутрішніх органів, а саме множинні садна голови та лівої кисті; крововиливи у м`які покривні тканини голови; крововиливи під м`якими мозковими оболонками обох півкуль головного мозку та мозочка; крововиливи у товщу сірої та білої мозкової речовини; крововиливи у шлуночки головного мозку; перелом третього ребра ліворуч по середньо-ключичній лінії без ушкодження пристінкової плеври; крововиливи у плевральні порожнини в об`ємі 2000 мл. крові; крововиливи під плеврою легень із щілиноподібними розривами легень; закритий уламковий перелом правої стегнової кістки у середній третині.

Виявлені тілесні ушкодження знаходяться у прямому причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_10 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 в 21.22 год., на місці пригоди.

В апеляційній скарзі:
- прокурор просить вказаний вирок, в частині призначеного покарання, скасувати, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. В іншій частині вирок суду просить залишити без змін.

На думку прокурора, перебування ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння під час вчинення злочину має бути головним фактором при призначенні покарання та вирішенні питання про можливість застосування до нього положень ст. 75 КК України. Так, керуючи автомобілем у нетверезому стані, ОСОБА_7 грубо порушив Правила дорожнього руху, що призвело до тяжких наслідків, а саме смерті людини. Уникнення ОСОБА_7 реального покарання за таких обставин, на думку прокурора, негативно вплине на сприйняття суспільством, зокрема іншими водіями, необхідності дотримуватися Правил дорожнього руху.
Вважає, що звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, суд належним чином не оцінив і не врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до положень ст. 12 КК України, віднесено законодавцем до категорії тяжких. Крім цього, вказаний злочин має підвищену суспільну небезпеку, так як фактично посягає на життя людей. Зважаючи на це, судом не наведено жодних істотних обставин, які б знижували ступінь тяжкості та суспільну небезпечність вчиненого злочину. Відшкодування завданих збитків ОСОБА_7 потерпілому, позитивна характеристика за місцем мешкання та наявність на утриманні малолітньої дитини, на думку прокурора, ніяким чином не знижують суспільну небезпечність вчиненого ним злочину за обтяжуючих обставин, наслідком чого стала смерть людини.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу сторони обвинувачення та просила її задовольнити, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення вимог апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_7 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які відповідно до вимог параграфу 3 гл. 28 КПК України, повністю досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.
Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.
Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, в повному обсязі доведена матеріалами кримінального провадження, які розглянуто судом першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
При цьому, суд першої інстанції дотримався вимоги змісту ч. 3 ст. 349 КПК України, допитав обвинуваченого і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.
На підставі викладеного, колегія суддів відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких, відповідно до вимог ч. 1 ст. 349 КПК України докази не досліджувались.
Що ж стосується доводів апеляційної скарги прокурора, що оскаржуваний вирок має бути скасований, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає їх частково обґрунтованими та зазначає наступне.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, який відноситься до категорії тяжких, особу обвинуваченого, який повністю визнав вину, добровільно відшкодовує завдані збитки, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебував та не перебуває, раніше не судимий, одружений, на утриманні знаходиться малолітня дитина.

В якості пом`якшуючих обставин суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обтяжуючою обставиною суд визнав скоєння правопорушенняу стані алкогольного сп`яніння. Суд першої інстанції призначив покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнив обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
Проте, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить переконливого висновку, що призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги ст. 65 КК України, щодо ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення.
Колегія суддів зазначає, що у відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.
Судом першої інстанції не в повній мірі враховано, що обвинувачений допустив керування транспортним перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, та в результаті скоєння злочину ОСОБА_7 настали тяжкі наслідки - смерть людини.
Згідно вимог ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції, є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Пунктом 4 частини 1 статті 420 КПК України регламентовано, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 421 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Колегія суддів наголошує, що згідно положень п. 6 ст. 13 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів", висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного суду у справах: №702/880/16-к від 10.05.2018 року, №286/2571/16-к від 07.06.2018 року, №682/956/17 від 21.08.2019 року, №439/548/19 від 11.03.2020 року, № 317/1992/18 від 07.10.2020 року, № 158/1830/19 від 23.12.2020 року, № 497/1643/17 від 18.03.2021 року, - застосування судом положень ст. 75 КК України при призначені покарання за обставин вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у стані алкогольного сп`яніння, потрібно вважати неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, а тому наявні безумовні підстави для скасування постановленого судом першої інстанції рішення в цій частині.
Отже, суд першої інстанції дійшов невірного висновку, що виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства та безпідставно застосував ст. 75 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.
Тому, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_7 , в частині призначеного покарання, підлягає скасуванню, у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та у зв`язку із застосування судом закону, який не підлягав застосуванню із ухваленням в цій частині нового вироку.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів у відповідності до ст. ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, обставини вчинення злочину та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений визнав вину, раніше не судимий, продовжує добровільно відшкодовувати завдані збитки, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебував та не перебуває, раніше не судимий. Він одружений, на його утриманні знаходиться малолітня дитина. Також колегія суддів враховує, що обвинувачений надає посильну допомогу потерпілій стороні, яка просить суворо не карати обвинуваченого, та часткове відшкодування збитків.

Колегія суддів враховує обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину.

Зазначені вище обставини дають підстави для призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України.

Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

На переконання колегії суддів, підстави для застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України та звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, - відсутні.
Тому, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 слід призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Колегія суддів також враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини, де в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, Високий суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

В решті вирок суду слід залишити без змін.

На думку колегії суддів, саме такий вид та розмір покарання, буде необхідним, справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420, 421 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , - задовольнити частково.
Вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2021 року щодо ОСОБА_7 , в частині призначеного покарання, скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

В решті вирок суду залишити без змін.
Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення. На вирок апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4