Справа № 346/5949/21
Провадження № 11-сс/4808/77/22
Категорія ст. 197 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2022 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 лютого 2022 року про продовження йому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000559 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_6 просить перевірити ухвалу слідчого судді від 24 лютого 2022 року про продовження йому строку запобіжного заходу вигляді тримання під вартою. Відносно направлення його для проведення психіатричної експертизи, вказує, що лікар, яка проводила експертизу непристойно висловлювалась на його адресу, внаслідок чого він просив замінити йому лікаря, проте не відмовлявся від проходження експертизи, що можуть підтвердити конвоїри. Посилається на неналежне проведення слідства, оскільки до теперішнього часу не допитано ключового свідка - ОСОБА_9 , в той час як свідки, прізвища яких містяться в ухвалі є мертвими особами, й до справи жодного відношення не мають. Зазначає, що подавав скаргу на неправомірні дії органу досудового розслідування. Вважає, що слідство відносно нього упереджене.

Ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 лютого 2022 року продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 на строк шістдесят днів - до 24 квітня 2022 року включно, в межах строку досудового розслідування кримінального провадження.
Слідчий суддя мотивував прийняте рішення тим, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Крім цього, доведено наявність ризиків, які не зменшилися, є достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідка у кримінальному провадженні, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Слідчий суддя враховував також тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , характеризуючі особу підозрюваного дані, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом. Зробив висновок, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків і тримання під вартою є співмірним та доцільним для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду:

- підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 просили скасувати ухвалу слідчого судді, вважають її незаконною та необґрунтованою;

- прокурор вважає апеляційну скаргу безпідставною, просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що предметом апеляційного оскарження є саме рішення слідчого судді про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з чим апеляційний суд позбавлений можливості надати правову оцінку судовим рішенням, які вже набули законної сили та виконані у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд апеляційної інстанції вважає, що рішення слідчого судді про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 відповідає цим вимогам, оскільки суд першої інстанції правильно задовольнив клопотання, таке рішення прийнято за наявності необхідних для цього підстав, з наведенням відповідних мотивів.

Частиною 1 ст. 29 Конституції України визначено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про : наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 3, 5 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000559 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме умисному нанесенні тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого (а.п. 41-42).

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, встановлено відповідальність у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, таке згідно з ст. 12 КК України є тяжким злочином.
На думку суду апеляційної інстанції, задовольняючи клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 слідчий суддя, правильно послався на обґрунтованість підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, що підтверджується наведеними у клопотанні даними разом з сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх взаємозв`язку - рапортом поліцейського від 04 грудня 2021 року (а.п. 8-9), протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 від 14 грудня 2021 року (а.п. 11), протоколом огляду від 04 грудня 2021 року (а.п. 16-17), протоколами огляду місця події від 04 грудня 2021 року (а.п. 18-22), актом застосування службового собаки від 04 грудня 2021 року (а.п. 23), протоколами допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 від 04 грудня 2021 року (а.п. 27-35), протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 14 грудня 2021 року (а.п. 36), протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 04 грудня 2021 року (а.п. 47-48) та іншими.

Під час перегляду ухвали слідчого судді в апеляційному порядку не встановлено даних про те, що докази отримані з порушенням встановленого законом порядку чи не передбаченими способами, вони також підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню та мають значення при прийнятті рішення про можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до переконливого висновку про обґрунтованість підозри, оскільки вони підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що слідчий суддя досліджує обставини злочину лише щодо пред`явленої підозри, після повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування ще триває, встановлюються нові фактичні дані, перевіряються обставини.

На думку суду апеляційної інстанції, кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу.

Також, сукупність відомостей, які були встановлені під час розгляду клопотання, давали підстави слідчому судді дійти висновку, що в даному випадку мають місце ризики здійснити підозрюваним дії, передбачені п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідка у кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Вони супроводжуються метою уникнення кримінальної відповідальності.
При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що ризик в свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для досудового розслідування подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновок про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею зроблено в результаті аналізу сукупності даних про подію кримінального правопорушення, відомостей, що характеризують особу підозрюваного, його поведінку під час досудового розслідування, інших обставин по кримінальному провадженню, оцінки доводів прокурора.

У відповідності з ст. 199 КПК України в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду знайшли своє підтвердження доводи прокурора про те, що ризики згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України з часу застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати до теперішнього часу, що в свою чергу виправдовує подальше тримання підозрюваного під вартою.

Стороною захисту не наведено вагомих підстав вважати, що обставини, які вказували на наявність заявлених прокурором ризиків, запобігання спробам яких є метою та підставами застосування запобіжних заходів, змінилися, та відповідно, вони зменшились, а також, що після прийняття рішень про застосування запобіжного заходу виникли нові обставини.

Також, на думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів належним чином оцінив в сукупності всі обставини згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, в тому числі характеризуючі особу підозрюваного дані.

Так, підозрюваний ОСОБА_6 : 1968 року народження (а.п. 54); житель АДРЕСА_1 ; освіта середня спеціальна, не працює; розлучений; раніше не судимий (а.п. 52); згідно з характеристикою по місцю проживання від 06 грудня 2021 року № 184 (а.п. 49) останнім часом веде аморальний спосіб життя, у житловому будинку, де також проживає його мати (а.п. 50), неналежні умови для проживання, від матері надходили усні заяви про те, що зловживає алкогольними напоями, громадського порядку на території громади не порушував, скарг від односельчан не поступало; на диспансерному обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінетах не перебуває (а.п. 51, 53).

Суд апеляційної інстанції враховує, що ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 лютого 2022 року у цьому кримінальному провадженні продовжено строк досудового розслідування до 04 червня 2022 року включно (а.п. 80-81). Завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою ОСОБА_6 перешкоджали необхідність проведення судових експертиз, вагомий об`єм слідчих (розшукових) дій, процесуальних дій, спрямованих на отримання доказів, їх аналіз та оцінку.
Суд апеляційної інстанції вважає, що під час розгляду клопотання доведено неможливість запобігання відповідним ризикам у разі застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. При застосуванні іншого більш м`якого запобіжного заходу відносно нього існує значна ймовірність того, що він порушуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.

Стороною захисту не зазначено належного обґрунтування про можливість запобігання ризикам, встановлених стороною обвинувачення, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, не спростовано мотивів слідчого судді.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що слідчий суддя, з огляду на підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, його обставини, тяжкість, з метою запобігання виникненню ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, з врахуванням даних про його особу, відповідно до вимог кримінального процесуального закону обґрунтовано прийняв рішення про продовження відносно нього строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, в тому числі щодо злочину , який спричинив загибель людини.

Враховуючи те, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину який спричинив загибель людини, з огляду на підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, що мають місце у даному випадку, на думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визначення застави у відповідному розмірі при продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи підозрюваного ОСОБА_6 в частині незгоди з діями чи бездіяльністю органу досудового розслідування не є предметом перевірки при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, така оцінка може бути дана тільки в результаті розгляду відповідної скарги. При цьому, твердження підозрюваного ОСОБА_6 про неналежне проведення досудового розслідування не спростовує тих обставин, які стали підставою для продовження йому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін.

Керуючись вимогами ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 194, 196, 197, 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 лютого 2022 року про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000559 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4