Справа № 182/5111/21
Провадження № 1-кп/0182/984/2021
У Х В А Л А
Іменем України

01.09.2021 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суду Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю :

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілих ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9

розглянувши матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000298 від 10.04.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходяться матеріали обвинувального акту №0000298 від 10.04.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Прокурором було заявлено клопотання про заміну раніше визначеного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з домашнього арешту на тримання під вартою, яке було мотивоване тим, що обвинувачений ОСОБА_5 достовірно знаючи, що на нього накладено ряд обмежень згідно ухвали, умисно порушує визначені правила, а саме не дотримується вимоги перебувати за місцем мешкання, про що стало відомо в ході декількох перевірок місця його проживання співробітниками поліції, що піжтверджується рапортами.

Про наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від суду свідчить те, що ОСОБА_10 усвідомлює, що він обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, у результаті якого наступили виключно тяжкі наслідки у вигляді смерті людини, за вчинення якого йому загрожує покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років. Так, обвинувачений ОСОБА_10 , знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин може переховуватись від суду.

Про наявність ризику передбаченого у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, свідчить те, що ОСОБА_11 з матеріалів кримінального провадження відомі анкетні дані потерпілих та свідків, так розуміючи тяжкість злочину ОСОБА_10 може незаконно впливати шляхом підбурювання, вмовляння чи залякування на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, що у свою чергу зашкодить вирішенню завдань кримінального судочинства, та перешкоджатиме ефективному, повному, всебічному та неупередженому розслідуванню. Крім того, під час підготовчого судового засідання 12.08.2021 потерпіла ОСОБА_8 повідомила що їй надходили погрози від ОСОБА_12 під час проведення слідчих дій за її участю.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримала клопотання прокурора, зазначивши, що під час відтворення обставин кримінального правопорушення від родичів та знайомих обвинуваченого надходили погрози у відношенні неї та членів її сім`ї, крім того, до неї підходив колищній співробітник поліції і висловлювався стосовно можливих дій з боку родичів обвинуваченого ОСОБА_5 . Погрози в її бік вона розцінювала як реальні і навіть булла вимушена встановити сигналізацію в належному їй будинку. Крім того потерпіла зазначила що обвинуваченим порушуються умови цілодобового домашнього арешту, так як за адресою, зазначеною в постанові Дніпровського апеляційного суду він не проживає.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора та доводів потерпілої ОСОБА_8 , зазначив, що перебуває вдома та умов домашнього арешту він не порушує, постійно проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що його підзахисний не порушував ніяких обов`язків, визначених ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02.08.2021р., вказав адресу, де він проживає на теперішній час, так як за раніше визначеною адресою він проживати не може, він не спілкується с потерпілими і здав на зберігання документи, які дають право на виїзд за межі України. Інформація стосовно зміни місця проживання доводилась до слідчого після рішення апеляційного суду так і в підготовчому судовому засіданні. Захисник вважає, що підстави для зміни зхапобіжного заходу не вбачається.

Представник потерпілого ОСОБА_9 підтримав клопотання прокурора в повному обсязі та додав, що обвинувачений ОСОБА_5 не виконує покладених на нього обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_7 заперечували протии задоволення клопотання прокурора.

Вивчивши надані суду матеріали та клопотання прокурора, суд приходить до наступних висновків.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від суду.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні,у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше.

Відповідно до вимог ч. 5ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні довести суду обставини, на які вони посилаються.

Суд у рішенні по справі "Белчев проти Болгарії" наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вимогами ст. 200 КПК України передбачено, що :

1. Прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

2. У клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які:

1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу;

2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

3. Копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність зміни запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

4. До клопотання додаються:

1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання;

2) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання, із зазначенням відомостей, які вони можуть надати, та обґрунтуванням значення цих відомостей для вирішення питання;

3) підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надіслана копія клопотання та копії матеріалів, що обґрунтовують клопотання.

5. Прокурор, слідчий за погодженням з прокурором також має право подати клопотання про дозвіл на затримання особи, яке розглядається слідчим суддею, судом згідно з правилами, передбаченими статтею 189 КПК України.

13.07.2021 року слідчим суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська частково задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 , погоджене з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 строком на 60 днів, тобто до 10.09.2021 року.

02.08.2021 року колегія суддів Дніпровського апеляційного суду ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м, Дніпропетровська від 13 липня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 скасувала та постановила нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 , погоджене з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задоволено частково. До ОСОБА_5 , застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 10 вересня 2021 року та на нього покладені наступні обов`язки прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора чи суду, цілодобово не відлучатись з місця свого проживання за адресою АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора чи суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, утриммуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у данному кримінальному провадженні, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон та інші документи, які дають право для виїзду з України та в`їзду в Україну.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 не спілкується зі свідками та потерпілими по провадженню, потерпіла ОСОБА_8 зазначала про погрози з боку родичів та знайомих ОСОБА_5 , про що на підставі її заяви внесені відомості до ЄРДР за № 0000478, однак про погрози з боку самого обвинуваченого вона не заявляла.

Обвинувачений ОСОБА_5 здав на зберігання до Нікопольського РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області паспорт громадянина України для визду за кордон, що підтверджується довідкою начальника Нікопольського РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області.

Також обвинувачений ОСОБА_5 з`являється в судові засідання, 12.08.2021р. стороною захисту було заявлено клопотання про зміну покладених на ОСОБА_5 обов`язків, а саме захисник просив покласти на ОСОБА_5 обов`язок в нічний час не залишати житло за адресою АДРЕСА_1 . крім того, в клопотанні були зазначені підстави, чому ОСОБА_5 змінив місце проживання. Таким чином, за думкою суду, обвинувачений повідомив прокурора та суд про зміну свого місця проживання.

Незважаючі на те, що обвинувачений зазначив нову адресу проживання, ні прокуратурою ні органами внутрішніх справ перевірка за цією адресою не проводилась.

Таким чином, судом, на теперішній час, не вбачається фактів порушення ОСОБА_5 , покладених на нього ухвалою колегії суддів судової палат из розгляду кримінальних справ від 02 серпня 2021р. обов`язків.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи питання за клопотаннями прокурора, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення;

Ухвалою колегії суддів Дніпровського апеляційного суду від 02.08.2021р. встановлено, що на етапі досудового розллідування стороною обвинувачення у повній мірі не доведено наявності ризиків, а сама лише тяжкість кримінального правопорушення не може бути підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За думкою суду і на теперішній час ніяки ризики не змінились, а тому, суд приходить до висновку, що підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 не вбачається, оскільки, за думкою, суду, прокурором не було доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти визначеним ризикам.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу раніше визначеного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з домашнього арешту на тримання під вартою - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга на протязі п`яти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1