Справа № 626/2204/21
Провадження № 1-кп/626/176/2021
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2021 року
Красноградський районний суд Харківської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Красноград в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження № 0000202 за обвинуваченням ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Красноград Красноградського району Харківської області, українець громадянин України, освіта професійно-технічна, не одружений, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засуджений Красноградським районним судом Харківської області: 08.07.2015 за ч.1 ст.185 КК України до 80 годин громадських робіт; 24.09.2015 за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, звільнений від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців; 21.07.2017 за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців; 06.10.2017 за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст.15, ч.2 ст.289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 09 червня 2021 року приблизно о 23-й годині 30 хвилин знаходився поруч з територією домоволодіння ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 . На прилеглій території помітив автомобіль ВАЗ 2107 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ., що належав потерпілому ОСОБА_6 , яким вирішив заволодіти. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи повторно умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, з метою заволодіння транспортним засобом, обвинувачений ОСОБА_4 шляхом з`єднання електричних дротів намагався запустити двигун транспортного засобу з метою подальшого заволодіння ним, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від волі обвинуваченого.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 10 червня 2021 року приблизно о 03-й годині перебував на АДРЕСА_4 . Поруч з будинком виявив автомобіль ВАЗ 2105 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належав потерпілому ОСОБА_7 , яким вирішив заволодіти. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи повторно умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, з метою заволодіння транспортним засобом, обвинувачений ОСОБА_4 ключами, які знаходились в замку запалювання, намагався запустити двигун транспортного засобу з метою подальшого заволодіння ним, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від волі обвинуваченого.

Також ОСОБА_4 10 червня 2021 року, близько 03-ї години 15 хвилин, перебував на вулиці Шевченка,93 в м.Красноград Харківської області. Поруч з будинком виявив автомобіль ВАЗ 21013 державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належав потерпілому ОСОБА_8 , яким вирішив заволодіти. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи повторно, умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, з метою заволодіння транспортним засобом, обвинувачений ОСОБА_4 шляхом з`єднання електричних дротів запустив двигун автомобіля та виїхав в напрямку с.Балки Красноградського району. На відкритій місцевості залишив автомобіль ВАЗ 21013 та здійснив підпал транспортного засобу, який було знищено .

У пред`явленому обвинуваченні ОСОБА_4 у судовому засіданні свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.289, ч.2 ст.289 КК України визнав повністю. Обвинувачений підтвердив факти викладені в обвинувальному акті. Просив суворо його не карати, врахувати, що він щиро розкаявся у скоєному.
Суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції у суду відсутні. Окрім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 09 та 10 червня 2021 року вчинив закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом та повторно, а також незаконне заволодіння транспортним засобом та повторно і кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.15 ч.2 ст.289, ч.2 ст.289 КК України.

При обранні виду та розміру покарання, суд приймає до уваги ступінь суспільної небезпеки скоєних кримінальних правопорушень. Відповідно до ст.12 КК України, злочини передбачені ч.2 ст.289, ч.2 ст.15, ч.2 ст.289 КК України є тяжкими.

Враховуються дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_4 був раніше засудженим, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, тому суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому міру покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Положеннями статтей 51 та 52 КК України встановлено, що одним із додаткових покарань, яке може бути застосовано до осіб, визнаних винними у вчинені злочинів, є конфіскація майна.
Відповідно до ст. 59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.
Разом з цим, у разі, якщо санкцією відповідної статті Кримінального Кодексу передбачено обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна, але злочин вчинено не з корисливих мотивів, то таке додаткове покарання не може бути застосовано.
Під корисливими спонуканнями, слід розуміти бажання винного одержати внаслідок вчинення злочину матеріальні блага для себе або інших осіб, одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків або досягти іншої матеріальної вигоди.
Таким чином, з системного аналізу зазначених норм слідує, що вирішуючи питання щодо призначення засудженому додаткового покарання у виді конфіскації майна, суд має виходити з наявності чи відсутності у діях винного корисливого мотиву.
Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України та роз"яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Обставинами, які пом"якшують покарання, згідно зі ст.66 КК України , суд вважає те, що обвинувачений ОСОБА_4 розкаявся у вчиненому. Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, не встановлені.
Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Врахувавши дані про особу ОСОБА_4 , обставини, що пом`якшують покарання- щире каяття , суд вважає за необхідне визначити йому покарання за сукупністю кримінальних правопорушень , на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим. Суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів є призначення покарання у виді позбавлення волі без застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Початок строку відбування покарання суд вважає правильним рахувати з моменту затримання ОСОБА_4 . Відповідно до ухвали слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області від 11.06.2021 року, обвинувачений знаходиться під вартою з 11.06.2021 року, в зв`язку з чим саме з цією дати і необхідно рахувати строк відбування покарання, зарахувавши його в строк відбування покарання.

Вартість витрат на залучення експертів суд рахує вірним стягнути із обвинуваченого відповідно до ст.124 КПК України. Питання про речові докази та документи суд вирішить відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст.15, ч.2 ст.289 КК України.

Призначити ОСОБА_4 , за ч.2 ст.289 КК України покарання у виді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі. Призначити ОСОБА_4 , за ч.2 ст.15 ч.2 ст.289 КК України покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України, за сукупністю вказаних кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Вартість витрат на залучення експертів для проведення експертиз в сумі 1372,96 грн. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази по справі, визнані та приєднані як речові докази, вважати повернутими власникам.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 , обчислювати з моменту його фактичного затримання з 11 червня 2021 року. Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_4 продовжити до вступу вироку в законну силу.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Красноградський районний суд Харківської області впродовж 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копії вироку надати учасникам провадження: присутнім - вручити в суді, відсутнім - надіслати поштою.

Суддя