печерський районний суд міста києва
Справа № 757/3139/22-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження :

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві судове провадження за клопотанням слідчого першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування відносно підозрюваного, у кримінальному провадженні №0002661 від 16.08.2017, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

В С Т А Н О В И В :

21.09.2021 року до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування відносно підозрюваного, у кримінальному провадженні №0002661 від 16.08.2017, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, в обґрунтування клопотання зазначено, що під час досудового розслідування встановлені обставини, які вказують на те, що заступник начальника Управління державної охорони України начальника Служби безпеки Президента України ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем вищого офіцерського складу, усвідомлюючи свій обов`язок повернутися до місця несення служби та нести військову службу відповідно до законів та інших нормативно-правових актів України, однак не бажаючи цього, попри вимоги ст. 17 Закону України «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб», ст. ст. 11, 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 1, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, діючи з прямим умислом, за попередньою змовою з ОСОБА_7 та іншими не встановленими слідством військовослужбовцями, без поважних причин і правових підстав, 24.02.2014 та пізніше до місця служби Управління державної охорони України (вул. Богомольця, 8, м. Київ) з відрядження не повернувся з метою ухилитися від військової служби.

Крім того, 23.02.2014, в результаті умисних спільних та узгоджених дій ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та інших осіб, які діяли за попередньою змовою групою осіб, із околиці села Урзуф Мангушського району Донецької області, в порушення вимог Законів України «Про державний кордон України», «Про прикордонний контроль», «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», тобто незаконно, переправлено ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та інших осіб (усього не менше 20) за допомогою трьох гвинтокрилів Збройних Сил Російської Федерації повітряним шляхом через державний кордон України до невстановленого військового аеродрому на території Російської Федерації.

За обставинами незаконного переправлення осіб через державний кордон України 07.09.2017 у кримінальному провадженні № 0002661 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Джума Пастдаргомського району Самаркандської області Республіки Узбекистан, громадянину України, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Слідчий вказує, що враховуючи, що ОСОБА_6 переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинення вказаних правопорушень, постановою слідчого оголошений у міжнародний розшук, за наявними даними переховується на тимчасово окупованій території України, то чинним КПК України дозволяється здійснення спеціального досудового розслідування стосовно останнього у даному кримінальному провадженні.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні підтримали подане клопотання, просили суд його задовольнити, надавши дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002661 від 16.08.2017, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Захисник підозрюваного, якого призначено для здійснення захисту у кримінальному провадженні за дорученням Регіонального центру з надання безоплатної вторинної допомоги у м. Києві, у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, просила відмовити у його задоволенні, оскільки підозра є необґрунтованою, а клопотання безпідставним.

Вивчивши клопотання, заслухавши позицію учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук. Зі змісту даної норми закону, випливає, що такий розшук може бути державним та міжнародним. Особа оголошується в міжнародний розшук після або одночасно з оголошенням в державний розшук. За наявності підтвердження відомостей про виїзд розшукуваної особи з України міжнародний розшук оголошується негайно.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 112, 113, 114, 114-1, 115, 116, 118, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук. Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності або оголошені у міждержавний та/або міжнародний розшук, та вони розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Судовим розглядом встановлено, що слідчими Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 20132014 роках, Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002661 щодо злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 332 та ч. 2 ст. 408 КК України.

Органом досудового 07.09.2017 у кримінальному провадженні № 0002661 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Джума Пастдаргомського району Самаркандської області Республіки Узбекистан, громадянину України, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), а від так слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя приходить до висновку, що дані які вказують на її обґрунтованість, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання даних, а саме:

- показаннями свідків військовослужбовців УДО України ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які підтвердили факт незаконного переправлення в ніч з 22 на 23 лютого 2014 року ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та інших осіб на трьох військових гвинтокрилах із околиці АДРЕСА_2 через державний кордон України, а також зазначили, що керував рухом колони автомобілів до місця посадки гелікоптерів та віддавав команди завантажуватися до гелікоптерів саме ОСОБА_6 (том 2 а.п. 1-74).

Крім того, свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , серед іншого, повідомили, що 23.02.2014, рухаючись кортежем, у якому перебували ОСОБА_9 , його супутниця ОСОБА_11 , син ОСОБА_19 та інші особи, із м. Донецька в напрямку АРК, близько 2 год. вони пересіли до трьох гелікоптерів, які сіли у полі. Виходячи із маркувань на бортах гелікоптерів у вигляді червоних зірок, вони належали до Збройних Сил Російської Федерації, а зв`язок з ними здійснювали ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Даними гелікоптерами вони вилетіли на територію Російської Федерації, до міст Єйськ та Анапа, а приблизно у обідню пору 23.02.2014 прилетіли до Автономної Республіки Крим. У цей же день, у вечірній час вони приїхали до якоїсь військової частини Збройних Сил РФ в районі м. Севастополя, де ОСОБА_9 повідомив присутнім військовослужбовцям УДО України, у тому числі ОСОБА_6 , що він прийняв рішення залишити територію України і хто бажає, то може їхати з ним і працювати з ним далі. Також він повідомив, що він відмовляється від державної охорони, про що написав заяву. Після цього більшість військовослужбовців, у тому числі ОСОБА_6 , прийняли рішення їхати разом з ОСОБА_9 (том 2 а.п. 29-44, 93-99);

- показаннями свідків головного інспектора з особливих доручень Інспекції УДО України ОСОБА_20 , колишніх директорів Департаменту роботи з особовим складом УДО України ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які показали, що військовослужбовці УДО, які вибули до Російської Федерації разом із ОСОБА_9 , у тому числі ОСОБА_6 , всупереч вимогам п. 7.1 Інструкції про порядок застосування Положення про проходження військової служби за контрактом військовослужбовцями Управління державної охорони України, особисто до кадрового підрозділу УДО не з`явилися, а лише передали написані ними рапорти про звільнення, при цьому в частині з них не було вказано законних підстав для звільнення, а в частині зазначені незаконні підстави «за власним бажанням», «у зв`язку з небажанням служити», тобто підстави, які не передбачені ні законодавством, ні контрактом. Окрім цього, вказані військовослужбовці не проходили військово-лікарської комісії, що є обов`язковим при звільненні, а також були виявлені й інші порушення, допущені при звільненні даних військовослужбовців. Таким чином, за такої ситуації ніхто звільняти вказаних військовослужбовців не мав права, а вони, відповідно, не мали права залишати місце служби та виїздити за межі України. В діях цих військовослужбовців, у тому числі ОСОБА_6 , які полягали в незаконному залишенні місця проходження військової служби та вибутті за межі України, вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст. 408 КК України (дезертирство) (том 2 а.п. 75-92);

Крім того, свідок ОСОБА_22 , також показав, що він намагався розшукати ОСОБА_6 та знаючи, що ОСОБА_6 востаннє, в лютому 2014 року, перебував в Автономній Республіці Крим, зателефонував до місцевого підрозділу УДО, де йому повідомили, що ОСОБА_6 виїхав із ОСОБА_9 до Російської Федерації і місце його знаходження їм невідоме. У зв`язку з цим він 05.05.2014 подав начальнику УДО України ОСОБА_23 рапорт про те, що ОСОБА_6 наказом від 29.04.2014 відкликано із відпустки, однак вказаний військовослужбовець до УДО не прибув, на зв`язок не виходить і місце його перебування невідоме. Також просив розглянути питання про можливість подальшого проходження ОСОБА_6 військової служби в УДО України (том 2 а.п. 87-92);

- копіями розпоряджень начальника УДО України № 30 від 21.02.2014, № 31 від 21.02.2014 та № 32 від 21.02.2014, відповідно до яких ОСОБА_6 відряджено до Донецької області, з 22.02.2014 ОСОБА_6 відряджено до Харківської області, з 23.02.2014 ОСОБА_6 відряджено до Автономної Республіки Крим (том 2 а.п. 171-176);

- копією контракту про проходження військової служби в Управлінні державної охорони України, укладеним між УДО та ОСОБА_6 строком на 5 років, з 27.11.2011 по 27.11.2016. Відповідно до п. 1 контракту, ОСОБА_6 взяв на себе зобов`язання проходити військову службу в УДО України протягом строку дії контракту на умовах, установлених законами та іншими нормативно-правовими актами України, що регулюють порядок проходження військової служби (том 2 а.п. 156-157);

- копією висновків за результатами службових розслідувань, затверджених начальником УДО України 03.04.2014 та 22.05.2014, у ході яких підтверджено факт не встановлення місцезнаходження ОСОБА_6 та факт неможливості членів комісії з ним зв`язатися (том 2 а.п. 204-209, 220-234);

- копією подання директора ДРОС УДО від 07.05.2014, у якому зазначено, що наказом УДО № 255 від 29.04.2014 ОСОБА_6 відкликано з щорічної основної відпуски, однак з 29.04.2014 він до УДО не прибув і на зв`язок не виходить. У зв`язку з цим ОСОБА_6 подається до звільнення з військової служби у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту (том 2 а.п. 151-153);

- копією наказу начальника УДО України № 112-ос від 07.05.2014, відповідно до якого ОСОБА_6 звільнено з військової служби в запас у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту (том 2 а.п. 154).

- копією заяви ОСОБА_9 від 24.02.2014 про відмову від державної охорони, а також копією висновку судово-почеркознавчої експертизи, яким підтверджується факт написання цієї заяви особисто ОСОБА_9 (том 2 а.п. 115-123).

Вина ОСОБА_6 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень також підтверджується іншими доказами та документами, здобутими під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах, враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим кримінальним правопорушенням, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення, вказане узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року.

У зв`язку із не встановленням місця перебування ОСОБА_6 , що позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру від 07.09.2017 у день його складення, зазначене повідомлення відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, ст. ст. 111, 135 КПК України направлено цього дня у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень.

У подальшому, за обставинами вчинення дезертирства, 10.11.2021 у кримінальному провадженні № 0001029 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 408 КК України.

У зв`язку з не встановленням місця перебування ОСОБА_6 , повідомлення про підозру від 10.11.2021 відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, ст. ст. 111, 135 КПК України у день його складення направлено у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень.

22.11.2021 матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 408 КК України, виділено із кримінального провадження № 0001029 від 25.11.2013 в окреме провадження за № 0000982, яке 24.12.2021 об`єднано з кримінальним провадженням № 0002661.

У свою чергу, 24.12.2021 у кримінальному провадженні № 0002661 складено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_6 про те, що він підозрюється у вчиненні таких злочинів:

- у незаконному переправленні кількох осіб через державний кордон України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України (в редакції Закону № 3186-VI від 05.04.2011; із змінами, внесеними згідно із Законом № 1019-VIII від 18.02.2016);

- у дезертирстві, а саме - нез`явленні з відрядження на службу з метою ухилитися від військової служби, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 408 КК України (в редакції Закону № 2341-ІІI від 05.04.2001).

У зв`язку з не встановленням місця перебування ОСОБА_6 , що позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 24.12.2021 у день його складення, зазначене повідомлення відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, ст. ст. 111, 135 КПК України направлено цього дня у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень.

Таким чином, враховуючи те, що КПК України пов`язує набуття процесуального статусу підозрюваного, місцезнаходження якого не встановлено, саме з вжиттям заходів щодо вручення повідомлення про підозру, а не з фактичним отриманням такого повідомлення, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0002661 набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України (в редакції Закону № 3186-VI від 05.04.2011; із змінами, внесеними згідно із Законом № 1019-VIII від 18.02.2016), ч. 2 ст. 408 КК України (в редакції Закону № 2341-ІІI від 05.04.2001).

У свою чергу, у кримінальному провадженні № 0002661 досудове розслідування 06.10.2017 було зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України .

11.09.2019 досудове розслідування відновлено у зв`язку з проведенням необхідних процесуальних дій та цього ж дня (11.09.2019) зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.

24.12.2021 досудове розслідування відновлено у зв`язку з проведення необхідних процесуальних дій та цього ж дня (24.12.2021) прокурором продовжено строк досудового розслідування до шести місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його в розшук. Зі змісту даної норми закону, випливає, що такий розшук може бути державним, міждержавним, міжнародним. Особа оголошується в міжнародний розшук після або одночасно з оголошенням в державний розшук. За наявності підтвердження відомостей про виїзд розшукуваної особи з України міжнародний розшук оголошується негайно. Міжнародний розшук не замінює собою міждержавний розшук в межах певного кола держав і може здійснюватися паралельно з ним.

Отже чинний КПК України не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у будь-якому із видів розшуку, однак регламентує, що про оголошення розшуку (державного, міждержавного, міжнародного) має бути винесена органом досудового розслідування відповідна постанова (ч.2 ст. 281 КПК України), що в даному випадку і було здійснено органом досудового розслідування шляхом винесення постанов спочатку про оголошення ОСОБА_24 в державний, а згодом і в міжнародний розшуки про що також зазначено в ухвалі Київського апеляційного суду від 22.07.2020 стосовно колишнього колеги по службі в окремому загоні спеціального призначення ПМОП «Беркут» ОСОБА_25 .

Разом з цим, слідчий вправі здійснювати дії з розшуку підозрюваних осіб в системі організації Інтерпол так і поза нею. Чинний КПК України не обмежує поняття міжнародного розшуку тільки міжнародним розшуком каналами Інтерполу. Інтерпол лише дає змогу супроводжувати процес міжнародного розшуку та здійснювати криміналістичне, інформаційне, аналітичне, організаційне, методичне забезпечення такої діяльності. Сам Інтерпол не є органом, що уповноважений оголошувати будь-кого у розшук, а є лише одним із органів, який за певних умов може виконувати рішення про оголошення особи в міжнародний розшук. Відсутність інформації в організації Інтерпол про розшук певної особи не свідчить про відсутність її міжнародного розшуку, оскільки наявність/відсутність такої інформації не є обов`язковою умовою міжнародного розшуку особи.

Судовим розглядом встановлено, що обставинами, які свідчать на переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності, є наступне.

Так, під час досудового слідства встановлено, що 24.02.2014 ОСОБА_6 спільно з іншими особами незаконно (за межами пунктів пропуску) перетнув державний кордон України та виїхав на територію Російської Федерації.

Зазначені обставини зокрема підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 (том 2 а.п. 1-15, 29-44, 93-99).

Крім того, з метою встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 слідчим 13.09.2017 надано доручення оперативному підрозділу в порядку ст.ст. 40, 41 КПК України (том 1 а.п. 36-37), за результатами виконання якого встановлено, що за місцем проживання ОСОБА_6 відсутній. Також встановлено, що ОСОБА_6 розшукується Головним управлінням Національної поліції в Київській області у межах кримінального провадження № 0000076 за ст. 340 КК України (лист Департаменту карного розшуку НП України № 14/03/3-7901 від 20.09.2017) (том 1 а.п. 38).

У зв`язку з тим, що місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 невідоме, 02.10.2017 прокурором винесено постанову про оголошення розшуку підозрюваного, яку разом з дорученням направлено до Департаменту карного розшуку Національної поліції України для виконання (том 1 а.п. 39-40).

Крім того, до виконання направлялися ухвали слідчих суддів Печерського районного суду м. Києва від 06.10.2017, 10.04.2018, 11.10.2018, 18.04.2019, 17.10.2019, 21.04.2020, 21.10.2020, 23.04.2021 та 27.10.2021, якими надавався дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до інформації Департаменту карного розшуку Національної поліції України від 04.10.2017, стосовно підозрюваного ОСОБА_6 заведено оперативно-розшукову справу «Розшук» № 14/22/16 (том 1 а.п. 43).

Відомості щодо розшуку ОСОБА_6 розміщено на офіційному веб-порталі МВС України та внесені до відповідних обліків Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення МВС України (том 1 а.п. 170-172).

Також, у кримінальному провадженні № 0000982 після набуття статусу підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 408 КК України, постановами слідчого від 23.11.2021 ОСОБА_6 оголошено в розшук, у тому числі міжнародний, які спрямовані для виконання до оперативних підрозділів Національної поліції України та Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України.

У свою чергу, стороною обвинувачення здійснювались інші заходи, спрямовані на міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_6 у порядку розділу IX КПК України, а саме:

- до компетентних органів Російської Федерації скеровано клопотання від 01.04.2020 про надання правової допомоги щодо надання відомостей про місце реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_6 на території Російської Федерації та фактів залишення території вказаної держави з 23.02.2014 до часу направлення клопотання. За результатами розгляду клопотання, компетентні органи Російської Федерації відмовили у його виконанні, посилаючись на підстави, передбачені п. «b» ст. 2 Європейської конвенції про взаємну правову допомогу по кримінальних справах від 20.04.1959 та ст. 19 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, у зв`язку з наявністю, на їх думку, ознак політично мотивованого переслідування та можливої загрози з точки зору порушення прав людини (том 1 а.п. 79-84);

- до компетентних органів Російської Федерації направлено клопотання від 22.11.2021 про надання правової допомоги щодо проведення процесуальних дій, а саме встановлення його місцезнаходження ОСОБА_6 , вручення йому письмового повідомлення про підозру та роз`яснення прав підозрюваного (том 1 а.п. 135-139). Відповідь компетентних органів Російської Федерації на клопотання не надходила.

У свою чергу, під час проведення розшукових заходів встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на території Російської Федерації, тобто на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором (постанова Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VIII).

Зазначені обставини підтверджуються:

- листом Управління карного розшуку Головного управління НП в Київській області від 05.11.2018 № 4155/109/14/01-18, відповідно до якого згідно з інформації ОСОБА_6 може переховуватись в Російській Федерації (том 1 а.п. 55);

- листом Управління карного розшуку Головного управління НП в Київській області від 19.01.2022 № 102/109/14/01-22, відповідно до якого згідно з інформації розшукуваний переховується на території Російської Федерації (том 1 а.п. 169);

- листом Державного бюро розслідувань від 09.11.2021 та копією протоколу допиту як свідка ОСОБА_6 від 18.06.2019, відповідно до яких в результаті надання міжнародної правової допомоги у кримінальному провадженні № 0001067 старшим слідчим Головного слідчого управління Слідчого комітету Російської Федерації 18.06.2019 у м. Москві допитано як свідка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання або реєстрації: відмовився повідомляти (том 1 а.п. 120-121);

- копіює заяви ОСОБА_6 від 15.05.2018, яка подана до Оболонського районного суду м. Києва, відповідно до якої останній вказує місце свого проживання АДРЕСА_3 (том 2 а.п. 124);

- інформацією Державної прикордонної служби України, викладеною у листах від 14.09.2017, 02.10.2020, 20.07.2021, 11.01.2022, відповідно до якої відомості щодо перетин ОСОБА_6 державного кордону України в пунктах пропуску в ДПС України за період з 07.10.2015 до 13.01.2022 відсутні (том 1 а.п. 150-162).

Таким чином, встановлені обставини, які вказують на те, що підозрюваний ОСОБА_6 виїхав та перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

За вищевикладених обставин, слідчий суддя вважає, що наявні достатні та безсумнівні підстави, що підозрюваний ОСОБА_6 умисно переховується від слідства та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені ним злочинів, у тому числі особливо тяжкого, за який законом передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, проте притягнути ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності у загальному порядку, передбаченому чинним кримінально-процесуальним законодавством, не виявляється можливим.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав, визначених ст. 297-1, 297-2, 297-4 КПК України, для задоволення клопотання сторони обвинувачення.

Керуючись ст. ст. 3, 9, 22, 36, 40, 42, 297-1, 297-2, 297-3, 297-4 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Джума Пастдаргомського району Самаркандської області Республіки Узбекистан, громадянина України, підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 332 (в редакції Закону № 3186-VI від 05.04.2011; із змінами, внесеними згідно із Законом № 1019-VIII від 18.02.2016) та ч. 2 ст. 408 (в редакції Закону № 2341 - ІІI від 05.04.2001) КК України.

Зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні відомості про здійснення спеціального досудового розслідування внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення та не може бути оскаржена, заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1