Справа № 461/5581/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1453/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5 підозрюваної: ОСОБА_6 ,

законного представника підозрюваної: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8 ,

прокурора: ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суд м. Львова від 28 грудня 2021 року про обрання запобіжного заходу,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, громадянки Українки, раніше несудимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

слідчим управлінням ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000302 від 07.04.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2,3 ст. 307, ч. 2 ст. 255-1 КК України.
Старший слідчий слідчого управління ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 , за погодженням прокурора Львівської обласної прокуратури, звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , покликаючись на те, що остання підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, розуміючи наслідки притягнення до відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, окрім того існує наявність інших ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 28 грудня 2021 року у задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого управління ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 - відмовити.
Застосовано до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з обмеженням права покидати без дозволу слідчого, який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, прокурора чи суду місце постійного проживання в нічний час доби з 19-ої години до 07-ої години щоденно.
Покладено на ОСОБА_6 наступні обов`язки:
1.Прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;
2.Не відлучатися із Львівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3.Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи та навчання;
4.Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі наявності таких.
5. Носити електронний засіб контролю.
Роз`яснено підозрюваній її обов`язки та наслідки їх невиконання.
Контроль за виконанням даної ухвали покладено на прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 та Головне управління Національної поліції у Львівській області.
Строк дії ухвали до 25 лютого 2022 року включно.
Своє рішення суд мотивує тим, що на час розгляду даного клопотання стороною обвинувачення не доведено, що зазначені у клопотанні обставини, в сукупності з відомостями про сімейне становище підозрюваної, її вік, в повній мірі, вказують на наявність передумов регламентованих п.3 ч. 1 ст. 194 КПК України, оскільки подані стороною захисту документи, а також наведені мотиви щодо заперечення доводів прокурора та слідчого, вказують на можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Так, враховую, що в ході розгляду клопотання встановлено, що підозрювана до дати звернення слідчого з даним клопотанням належним чином виконувала свої процесуальні обов`язки та являвся на усі виклики слідчого, є неповнолітньою особою, навчається у навчальному закладі на денному стаціонарі, не заперечує свою провину та готова надати правдиві свідчення органу досудового розслідування та суду, раніше до жодного виду відповідальності не притягувалась, за місцем навчання та проживання характеризується позитивно.

За таких обставин прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти ризику переховування від органів досудового розслідування.
На ухвалу слідчого судді прокурор ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану ухвалу та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що при постановленні ухвали слідчим суддею не взято до уваги наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може повідомляти інших учасників групи про фактичні дані, які відомі органу досудового розслідування, може продовжувати збувати наркотичні засоби. Вважає, що застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту не зможе забезпечити належно процесуальної поведінки підозрюваної. Покликання суду на вік підозрюваної не може бути самостійною підставою для відмови в застосуванні до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У суді апеляційної інстанції підозрювана ОСОБА_6 та її захисник ОСОБА_8 , апеляційну скаргу заперечили, просили ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Прокурор ОСОБА_9 підтримав подану апеляційну скаргу, просив таку задоволити.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав апеляцію з викладених в ній підстав, захисника та підозрюваної, які, кожен зокрема, заперечили скаргу прокурора та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слідчий суддя при розгляді клопотання, у відповідності до ст.194 КПК України, правильно прийшов до висновку, про обгрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та про те, що прокурор не довів, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, не може запобігти вказаним ризикам, а тому відмовив в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та застосував більш м`який запобіжний захід.

Твердження обвинувачення про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховуючи санкцію покарання, а також те, що підозрювана може продовжувати збувати наркотичні засоби та повідомляти іншим учасникам групи про фактичні дані які відомі органу досудового розслідування, на думку колегії суддів, з огляду на обраний щодо підозрюваної домашній арешт, не заслуговують на увагу.

При цьому, посилання прокурора в апеляції, щодо тяжкості злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 , не можуть слугувати підставою для застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Інші доводи апеляції прокурора є недоведеним припущенням щодо можливої процесуальної поведінки підозрюваної та того, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання покладених на неї обов`язків.

При цьому слідчим суддею вірно враховані дані про особу підозрюваної, підозрювана до дати звернення слідчого з даним клопотанням належним чином виконувала свої процесуальні обов`язки та являвся на усі виклики слідчого, є неповнолітньою особою, навчається у навчальному закладі на денному стаціонарі, не заперечує свою провину та готова надати правдиві свідчення органу досудового розслідування та суду, раніше до жодного виду відповідальності не притягувалась, за місцем навчання та проживання характеризується позитивно.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що будь-яке позбавлення волі має здійснюватись не тільки у відповідності із основними процесуальними нормами національного права, але також відповідати меті ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа, не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту. Позбавлення свободи не повинно перетворитися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого в майбутньому вироку про позбавлення волі.

Згідно з вимогами пунктів 3 і 4 статті п`ятої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може слугувати підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання проте, чи є тримання під вартою обґрунтованим, неможна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги свободи.

За таких обставин, слідчий суддя обґрунтовано відмовив у обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали слідчого судді і постановлення нової ухвали по викладених в апеляційній скарзі доводах прокурора, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 28 грудня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання старшого слідчого управління ГУНП у Львівській області ОСОБА_10 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4