Справа № 606/1579/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000134, внесеного 15.07.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:

31 травня 2021 року Теребовлянським районним судом Тернопільської області за ст.390-1 КК України до покарання у виді арешту на строк 1 місяць,

05 липня 2021 року Теребовлянським районним судом Тернопільської області за ст.126-1 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт, на підставі ч.4 ст.70 КК остаточно призначено покарання у виді арешту на строк 1 місяць, покарання не відбув,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Теребовля зазначене кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 , знаючи про те, що 13 січня 2021 року Теребовлянським районним судом Тернопільської області у цивільній справі № 606/52/21 стосовно нього видано обмежувальний припис на строк 6 місяців, яким йому визначено тимчасові обмеження, а саме: заборону наближатися на відстань менше ніж 100 метрів до місця проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись із нею без її згоди, будучи із ними ознайомлений, 10 березня 2021 року близько 22:00 год., нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по виконанню рішень суду, всупереч вимогам ч.4 ст.350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажачи їх настання, діючи цілеспрямовано, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на умисне невиконання обмежувального припису, порушуючи встановлені судом тимчасові обмеження, прибув до місця проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , де ображав її нецензурними словами.

Внаслідок таких дій ОСОБА_3 заподіяно шкоду суспільним відносинам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду і органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Таким чином ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України - умисне невиконання обмежувального припису особою, щодо якої такий захід застосовано судом.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні описаного в обвинувальному акті кримінального правопорушення визнав повністю, вказав, що, знав про видання стосовно нього судом обмежувального припису та встановлення йому певних заборон, однак 10 березня 2021 року близько 22:00 год. він незаконно прибув до місця проживання своєї матері ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , де ображав її нецензурними словами. У вчиненому щиро розкаявся.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 винен в умисному невиконані обмежувального припису особою, щодо якої такий захід застосовано судом, тобто в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, у відповідності до вимог статті 65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно статті 12 КК України відносяться до кримінальних проступків.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до статті 67 КК України не встановлено.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно статті 66 КК України, суд відносить те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, повністю визнав свою вину, сприяв органам слідства та суду у розкритті кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог, визначених у статтях 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом враховується, особа винного, його вік, стан здоров`я, а також те, що такий раніше судимий, вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, негативно характеризується за місцем свого проживання, в лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, думка потерпілої, яка просить обвинуваченого суворо не карати, його поведінку до, під час та після вчиненого правопорушення.

Враховуючи наведене, керуючись принципами індивідуалізації покарання, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді арешту.

Крім цього, суд враховує те, що ОСОБА_3 , згідно вироку Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 05 липня 2021 року засуджений за ст. 126-1 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт, на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених за новим вироком та вироком Теребовлянського районного суду від 31 травня 2021 року, яким його засуджено за ст.390-1 КК України до 1 місяця арешту, остаточно призначено покарання у виді 1 (одного) місяця арешту, яке він не відбув.

Зважаючи на те, що кримінальне правопорушення за цим вироком вчинене ОСОБА_3 до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання обвинуваченому слід визначити за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за попереднім вироком, більш суворим призначеним за даним вироком, за правилами ч.4 ст.70 КК України.

Керуючись статтями 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст. 390-1 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 05 липня 2021 року, більш суворим, призначеним за даним вироком, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці.

Строк відбуття покарання рахувати з дня приведення вироку до виконання.

На вирок може бути подано апеляцію до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Теребовлянський районний суд Тернопільської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1