ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/385/22 Справа № 201/916/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якого вирішується питання про арешт директора ОСОБА_6 , який діє в інтересах Дочірнього підприємства «Таксі-Сервіс» Товариства з додатковою відповідальністю «Автопромінь» на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2022 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000013 від 07 січня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,
ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені ухвалою слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2022 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт на автобуси марки «Neoplan» та «Mercedes Benz», ключі від них та свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, які виявлені та два автобуси вилучені під час обшуку ДП «Таксі-Сервіс», ТДВ «Автопромінь», за адресою: м. Дніпро, вул. Філософська, буд. 39.
З матеріалів клопотання та наданих доказів, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість клопотання дізнавача та можливість задоволення клопотання, оскільки дані, викладені у матеріалах кримінального провадження дають підстави для висновку про те, що з метою не допущення переховування, забезпечення схоронності спірного майна, чи уникнення пошкодження предмету злочинного посягання, а також для забезпечення схоронності майна як речового доказу в рамках зазначених матеріалів досудового розслідування, накладення арешту в даному кримінальному провадженні є необхідним, оскільки метою накладення арешту є забезпечення його збереження на час досудового слідства та судового провадження у даному кримінальному провадженні та проведення судових експертиз.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі представник просить поновити строк апеляційного оскарження, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання відмовити.
В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, представник зазначає, що резолютивну частину ухвали від 02 лютого 2022 року було оголошено в день її винесення, проте повний текст ухвали на адресу ДПІ «Таксі-Сервіс», ТДВ «Автопромінь» не направлявся, а копію ухвали було отримано представником 09 лютого 2022 року, у зв`язку з чим вважає поважною причину пропуску строку на апеляційне оскарження і просить його поновити.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, посилається на недотримання прокурором та слідчим суддею вимог ст. ст. 170, 171 КПК України що потягло ухвалення незаконного рішення.
Зазначає, що дійсно, на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.01.2022 року було проведено обшук за місцем знаходження ДП «Таксі-Сервіс» ТДВ «Автопромінь», за адресою: м. Дніпро, вул. Філософська, буд. 39.
Зазначеною ухвалою суду надано дозвіл на обшук та вилучення автобусів марки «Neoplan» модель-No316UEL Transliner, 1997 року випуску.
Однак в порушення вимог вказаної ухвали слідчого судді про виявлення та вилучення саме вказаних в ній предметів та вимог ч. 5 ст. 236 КПК України про проведення обшуку в обсязі, необхідному для досягнення його мети, під час проведення вищевказаного обшуку було вилучено й автобуси марки «Mercedes», які не мають відношення до вищевказаного кримінального провадження, не зазначені в ухвалі, а також не є вилученими законом з обігу.
При цьому, автобус марки «Neoplan», д.н.з. НОМЕР_1 та автобус марки «Neoplan», д.н.з. НОМЕР_2 були використані підприємством для перевезення пасажирів, та їх арешт без права користування порушує нормальну роботу громадського транспорту у м. Дніпрі, тим самим слідчим суддею не дотримано вимоги ч. 4 ст. 173 КК України щодо застосовуння найменш обтяжливого способу арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Що стосується інших вилучених автобусів, то стороною обвинувачення та слідчим суддею навіть не зазначено, кому саме вони належать. Між тим, право власності на автобуси марки «Mercedes Benz», д/н НОМЕР_3 , д/н НОМЕР_4 , «Neoplan» дн AE1615AA, «Neoplan», д/н НОМЕР_5 , належать ТДВ «Автопромінь» (що є іншою юридичною особою), а автобус марки «Mercedes Benz», д/н НОМЕР_6 належить фізичній особі- ОСОБА_8 .
Крім того, під час розгляду слідчим суддею клопотання про накладення арешту не було взято до уваги той факт, що повідомлення про підозру посадовим особам ДП «Таксі Сервіс», ТДВ «Автопромінь» у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення не вручено, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані про заявлені зацікавленими особами цивільні позови.
Позиції учасників судового провадження.
Учасники апеляційного провадження про час, дату та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином до суду не з`явились, заяв про поважні причини неявки або клопотань про відкладення судового засідання до суду не подавали, тому їх неявка не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду, відповідно до ч. 1 ст. 172, ч. 4 ст. 405 КПК України.
Мотиви апеляційного суду.
Вирішуючи питання про поновлення строку апеляційного оскарження, апеляційний суд виходить з того, що він пропущений з поважних причин, які наведені в клопотанні про його поновлення та на не значний строк,у зв`язку з чим підлягає поновленню.
Відповідно до пунктів 1, 2, 5 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги представника, суд апеляційної інстанції доходить висновку про належне виконання слідчим суддею зазначених вимог кримінального процесуального закону при вирішенні клопотання прокурора про арешт майна, з огляду на наступне.
З матеріалів провадження слідує, що здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками ст. 290 КК України в межах якого на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.01.2022 року було проведено обшук за місцем знаходження ДП «Таксі-Сервіс» ТДВ «Автопромінь», за адресою: м. Дніпро, вул. Філософська, буд. 39 і в результаті виявленні транспортні засоби, які містили ознаки підробки або механічного втручання в номери кузовів та агрегатів.
В судовому засіданні прокурор наголосив, що для встановлення обставин, які мають істотне значення для даного кримінального провадження призначені відповідні експертизи і для забезпечення їх проведення, накладення арешту є необхідним.
Як слідує зі змісту оскарженої ухвали, і на це також посилається представник в своїй скарзі, арешт накладений на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом...
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як слідує з матеріалів, долучених до клопотання слідчого, вищезазначене майно може бути предметом кримінального правопорушення за ст. 290 КК України.
Отже, слідчим суддею належним чином дотримані вимоги ст. 173 КПК України, а саме враховані правова підстава для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідків арешту майна для третіх осіб і обраний належний спосіб такого арешту. З таким рішенням погоджується і суд апеляційної інстанції та вважає, що застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження є необхідним та доцільним.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Посилання в апеляційній скарзі представника, що прокурор не долучив документів про право власності на вилучене майно, не зазначено і в тексті клопотання кому воно належить, є обґрунтованими, проте в даному випадку не свідчать про незаконність оскарженої ухвали та не є підставою для її скасування.
Так, оскаржувати вилучення та арешт майна має право не тільки власник, а й володілець такого майна. Той факт, що це майно належить ДП «Таксі-Сервіс» ТДВ «Автопромінь» або воно ним володіє на відповідній правовій підставі фактично не оскаржується представником, оскільки саме з цих підстав він і має право звертатись з апеляційною скаргою, а також підтверджується матеріалами, долученими до клопотання, оскільки на території даної юридичної особи вказані транспортні засоби були виявлені і двоє вилучені.
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Стандарт доказування під час розгляду слідчим суддею питання про арешт майна з метою збереження речових доказів є меншими ніж для повідомлення особі про підозру, висунення обвинувачення і, тим більше доведеності обвинувачення в суді. Мета арешту майна є забезпечення дієвості кримінального провадження та полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для вилучення майна та його арешту.
На даному етапі досудового розслідування слідчий або прокурор не зобов`язані мати докази, достатні для повідомлення про підозру або пред`явлення обвинувачення, оскільки це завдання наступних етапів досудового розслідування.
Водночас, у випадку, якщо наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована або будуть проведені всі необхідні слідчі дії з таким майном, чи встановлено відсутність складу чи події злочину, а так само стороною обвинувачення у розумні строки, в значенні ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для встановлення та перевірки відповідних обставин і прийняття рішення відповідно до ст. 283 КПК України, власники або законні володільці цього майна наділені правом ініціювати, в порядку ст. 174 КПК України, питання про скасування накладеного арешту.
Посилання адвоката ОСОБА_9 в судовому засіданні від 24 лютого 2022 року, як на підставу для скасування арешту майна, що вказані транспортні засобу необхідні для потреб Збройних Сил України в період введеного воєнного стану, то, враховуючи особливості правового режиму воєнного стану, застосовані в межах даного кримінального провадження забезпечувальні заходи не є перешкодою для використання арештованого майна в зазначених цілях.
Стосовно тверджень адвоката ОСОБА_9 , що під час проведення обшуку орган досудового розслідування вийшов за межі ухвали про дозвіл на обшук, то апеляційний суд вважає такі доводи необґрунтовані, оскільки обшук проведений за адресою, вказаною в ухвалі слідчого судді, яка дозволяє проникнення, в тому числі й до інших приміщень, розташованих за вказаною адресою.
За змістом ч. 2 ст. 233 КПК України під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що вказане в клопотанні слідчого та ухвалі слідчого судді майно може бути доказом розслідуваного кримінального правопорушення, існує необхідність проведення низки слідчих та інших процесуальних дій для встановлення обставин, які підлягають доказуванню відповідно до ст. 91 КПК України, апеляційний суд доходить висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим і відсутні підстави для його скасування, при цьому інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність таких висновків, у зв`язку з чим апеляційна скарга не може бути задоволена.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 310, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження.
Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2022 року у кримінальному провадженні № 0000013 від 07 січня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, про арешт майна, а саме автобусів марки «Neoplan» та «Mercedes Benz», ключі від них та свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, які виявлені та два автобуси вилучені під час обшуку ДП «Таксі-Сервіс», ТДВ «Автопромінь», за адресою: м. Дніпро, вул. Філософська, буд. 39 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________________ ______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4