Справа № 636/2861/20 Провадження № 1-кп/636/524/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А І Н И

29 вересня 2021 рокуЧугуївський міський суд Харківської області
у складі : головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , секретаря ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000916 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хрущова Микитівка Богодухівського району Харківської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,-

в с т а н о в и в:

Солдат ОСОБА_3 , проходячи військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді навідника 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах особливого періоду, без поважних причин, бажаючи тимчасово ухилитися від військової служби 21 червня 2019 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокувалася за адресою: АДРЕСА_3 та незаконно перебував поза межами військової частини до 25 червня 2020 року.

Вказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
Обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у вчиненні кримінального правопорушення визнав, щиро розкаявся.

Під час судового розгляду між прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_6 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000916, та обвинуваченим ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.4 ст.407 КК України, обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість в обсязі підозри у кримінальному провадженні.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, відсутність тяжких наслідків від його дій, беручи до уваги суспільний інтерес в забезпеченні швидкого досудового розслідування відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, а саме його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, сторони вважають за можливе при призначенні ОСОБА_3 , покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 407 КК України застосувати норму ст.69 КК України, та погодилися на призначення останньому більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст.407 КК України.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407 КК України у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України, є тяжким злочином, від якого потерпілих немає.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

За таких обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, тобто у самовільному залишенні військової частини без поважних причин, вчиненого в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
Угоду від 30 червня 2020 року по кримінальному провадженню №0000916 про визнання винуватості, укладену між прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 - затвердити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, і призначити покарання, у вигляді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп.

Роз`яснити ОСОБА_3 наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ч.1, ч.5 ст.476 КПК України.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківської апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, яку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1