Провадження №: 1-кс/752/137/22
У Х В А Л А
Відповідно до ч. 4 ст. 26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.
Волевиявлення потерпілого про притягнення винного до кримінальної відповідальності є необхідною рушійною силою здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, яке відповідно до частини першої ст. 477 КПК України може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого, а в разі його відмови від обвинувачення згідно із ч. 4 ст. 26, п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України підлягає безумовному закриттю (за винятком кримінальних проваджень щодо злочинів, пов`язаних з домашнім насильством).
Системний аналіз приписів ч. 4 ст. 26, п. 7 ч. 1 ст. 284 та ст. 477 КПК України свідчить, що волевиявлення потерпілого у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення є вирішальним у питаннях щодо початку та припинення (закриття) такого провадження. Виникнення у потерпілого права відмови від обвинувачення у такому провадженні нерозривно пов`язане із моментом реалізації початку досудового розслідування, і кримінальним процесуальним законом не передбачено можливості обмеження названого права потерпілого в цьому провадженні.
Доказів подання потерпілим заяви про вчинення кримінального правопорушення матеріали справи не містять.
Частиною 1 ст. 197-1 КК України визначено, що самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику - карається штрафом від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.
У відповідності до ч. 2 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину.
Продовження строку досудового розслідування є процесуальною дією, а згідно ч. 1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
Продовження строку досудового розслідування більше ніж на 3 (три) місяці здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, що в даному кримінальному провадженні вчинено не було.
Таким чином, відомості про кримінальне правопорушення передбачене за ч. 1 ст. 197-1 КК України внесено до ЄРДР 21.08.2019, а отже строки досудового розслідування кримінального злочину за даним фактом починаються саме з цієї дати.
Вчинення слідчих чи процесуальних дій за межами строків досудового розслідування суперечить нормам КПК України, проведення таких дій поза строками досудового розслідування є неприпустимим.
Внаслідок вчинення дій, що суперечать вимогам норм законодавства, існують обставини , які викликають обгрунтовані сумніви в неупередженості прокурора.
В судовому засіданні прокурор Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 заперечив проти задоволення заяви.
Адвокат ТОВ «Менаполіс» ОСОБА_3 підтримала заяву та просила її задовольнити.
Заслухавши думку представника заявника та прокурора, вивчивши заяву про відвід, надані в її обґрунтування матеріали, надходжу до наступних висновків.
Статтею 80 КПК України визначено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, особами, які беруть участь у кримінальному провадженні, може бути заявлено відвід слідчому судді, судді, присяжному, прокурору, слідчому, дізнавачу, захиснику, представнику, експерту, спеціалісту, перекладачу, секретарю судового засідання, який повинен бути вмотивованим.
Відповідно до положень ст. 80 КПК України заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу.
Виходячи з положень ч. 2 ст. 81 КПК України заяву про відвід прокурора під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 77 КПК України, на підставі якої адвокат ОСОБА_3 заявила відвід прокурору ОСОБА_4 , передбачено, що прокурор, слідчий, дізнавач не має права брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
Згідно з ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.
Отже, для відводу прокурора необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.
Однією із складових засад законності відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України є обов`язок прокурора повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.
Об`єктивність і неупередженість прокурора є не менш важливим для досягнення завдань кримінального провадження, оскільки вони згідно зі ст. 36 та 40 КПК наділені значним обсягом повноважень, що можуть суттєво обмежувати чи звужувати права і свободи особи. Неупередженість (об`єктивність) дослідження обставин провадження прокурором передбачає вчинення ними процесуальних дій, ухвалення процесуальних рішень лише з підстав, встановлених КПК, та на основі зібраних фактичних даних, без обвинувального ухилу та особистої зацікавленості у вирішенні справи.
Значення об`єктивності чи неупередженості прокурора щодо дослідження всіх обставин провадження варто оцінювати крізь призму гарантування реалізації завдань кримінального провадження, зокрема, щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності, відповідно до своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру (ст. 2 КПК).
Отже, з урахуванням обставин, що склалися, зважаючи на позицію представника ТОВ «Менаполіс» відносно прокурора ОСОБА_4 , враховуючи висловлену недовіру прокурору, маючи на меті забезпечення безстороннього і об`єктивного розгляду, із метою усунення будь-яких сумнівів в справедливому здійсненні прокурором своїх функцій, а також з метою дотримання балансу інтересів між будь-якими несприятливими наслідками для сторін та з метою, щоб у стороннього спостерігача не могло б виникнути сумнівів в неупередженості прокурора, а також відсутності спростування прокурором доводів представника ТОВ «Менаполіс», слідчий суддя доходить висновку про задоволення заяви про відвід представника ТОВ «Менаполіс», оскільки існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості прокурора.
На підставі викладеного, керуючись ст. 77, 80, 81, 309 КПК України, слідчий суддя-
заяву представника власника майна ТОВ «Менаполіс» - адвоката ОСОБА_3 - задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: