ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/1663/21 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/3164/21 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2021 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 15.11.2021 року.
Обвинувачений, не погоджуючись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити запобіжний захід на домашній арешт та повернути обвинувальний акт прокурору. Вказує на порушення суду при допиті свідків, суд не взяв до уваги докази обвинуваченого, які суттєво могли вплинути на висновки. В обвинувальному акті вказано, що він по національності українець, але насправді росіянин. Суддя порушив права особи та КПК України, порушено право, визначене ст. 221 КПК України, не надано матеріали для ознайомлення, не повідомив про судове засідання 09.09.2021 року. Не зміг підготуватися до судового засідання 17.09.2021 року. Суддя не досліджував його клопотання про зміну запобіжного заходу. Не зрозуміло ким складений та затверджений обвинувальний акт. Вказує, що суд в підготовчому судовому засіданні вирішив питання що стосується безпосереднього дослідження доказів, надав їм оцінку. Прокурор постійно порушує вимоги КПК України. Ризики не доведені, справа сфальсифікована. Порушена ст. 36 КПК України, ст. 38 КК України. Відсутній склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України. Просить вилучити відеозапис з камер відеоспостереження, перекваліфікувати злочин на ст. 125 КК України. Вказує, що не все розуміє українською мовою та вимагає, щоб все було російською та українською.
Вислухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Від захисника обвинуваченого надійшло клопотання про проведення апеляційного розгляду без його участі. Зазначив, що апеляційну скаргу підзахисного підтримує.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Встановлено, що ОСОБА_6 на даний час обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Суд першої інстанції вирішуючи питання щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановив, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, з чим погоджується колегія суддів та не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності. Останнього разу був засуджений вироком Керченського міського суду АР Крим від 20.06.2008 року за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України до 10 років позбавлення волі та 03.03.2017 року був звільнений за відбуттям строку покарання. На даний час обвинувачується у вчиненні корисливого тяжкого злочину. Є уродженцем тимчасово окупованої території, де згідно обвинувального акту і був зареєстрований. Даних про наявність іншого місця реєстрації та постійного місця проживання суду не надано. Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою судом першої інстанції було надано оцінку доводам адвоката обвинуваченого, який просив змінити запобіжний захід, посилаючись на те, що ОСОБА_7 має тимчасове місце проживання і його співмешканка має можливість забезпечити його житлом та сезонною роботою. Проте вказані обставини не є достатньою гарантією належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
При цьому апеляційний суд враховує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Надаючи оцінку настання ризиків, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій. Ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав, тому враховуючи зміст пред`явленого обвинувачення, дані про особу обвинуваченого, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог обвинуваченого та застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Заперечення обвинуваченим своєї причетності до інкримінованого йому злочину не спростовує обгрунтованості висновків суду першої інстанції, оскільки при вирішенні питання щодо продовження строку запобіжного заходу суд повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування, продовження щодо особи обмежувальних заходів тане вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Встановлення наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення, причинно-наслідкового зв`язку між діями обвинуваченого та наслідками, правильність кваліфікації є завданням судового розгляду.
Апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки, не має законних на те підстав для перевірки обґрунтування обвинувачення чи дослідження будь-яких доказів, що досліджуються судом під час розгляду обвинувального акту та на підставі яких ухвалюється судове рішення по суті.
Доводи щодо фальсифікації матеріалів справи, про що зазначає обвинувачений, не можуть бути перевірити апеляційним судом при перегляді ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, оскільки оцінку достовірності, допустимості та належності доказів має надати спочатку суд першої інстанції за результатами судового розгляду та безпосереднього дослідження всіх доказів. Крім того, вказана обставина не підтверджена відповідним процесуальним рішенням. Вимога обвинуваченого про повернення обвинувального акту прокурору не узгоджується із вимогами КПК України, оскільки таке рішення може бути прийняте судом першої інстанції під час підготовчого судового засідання, тобто до початку судового розгляду. Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали в даному провадженні вже розпочато судовий розгляд, у зв`язку із чим зауваження обвинуваченого щодо змісту обвинувального акту, вказаної національності, на даному етапі є безпідставними. Посилання обвинуваченого на те, що йому не надано матеріали для ознайомлення не свідчать про помилковість продовження строку тримання під вартою. ОСОБА_6 вказує, що судом не розглянуто його клопотання про зміну запобіжного заходу від 14.09.2021 року. Але як вбачається зі змісту ухвали судом було розглянуто клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу та надано оцінку тому, що на даний час підстав для його зміни не встановлено. Крім того зазначено, що обвинувачені проти продовження запобіжного заходу заперечували та просили змінити на домашній арешт, зазначивши, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не доведені. Прохання обвинуваченого вилучити відеозапис з камер відеоспостереження не може бути задоволене апеляційним судом, враховуючи обмежені повноваження суду апеляційної інстанції при перегляді ухвали суду про продовження строку тримання під вартою. При цьому обвинувачений не позбавлений права в суді першої інстанції заявляти клопотання про витребування відповідних матеріалів. Окрім цього обвинувачений вказує, що не зміг підготуватися до судового засідання 17.09.2021 року, але зазначене не спростовує правильності висновків суду щодо наявності правових підстав для продовження запобіжного заходу. До того ж в судовому засіданні 17.09.2021 року брав участь захисник обвинуваченого, який заявляв клопотання про зміну запобіжного заходу. Щодо доводів обвинуваченого про те, що він не все розуміє українською мовою, то слід зазначити, що згідно ухвали суду від 17.09.2021 року в судовому засіданні була присутня перекладач. Враховуючи те, що застосування запобіжних заходів має на меті забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, за обставин наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, врахування обставин, передбачених ст.178 КПК України, суд першої інстанції обгрунтовано дійшов до висновку, що у даному випадку продовження виняткового запобіжного заходу, а саме тримання під вартою, є доцільним та достатнім для забезпечення завдань кримінального процесуального закону на даному етапі кримінального провадження.
З огляду на зазначені для даного провадження обставини, колегією суддів будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, вважає за необхідне ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді