ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/2168/21 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5

заявника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого Дзержинського районного суду м.Харкова від 27 жовтня 2021 року, якою повернуто скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, -
В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2021 року скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність компетентної, уповноваженої особи ХРУП №3 ГУНП в Харківській області яка полягає у не вчиненні процесуальних дій, які зобов`язана була вчинити компетентна, уповноважена посадова або службова особа цього органу державної влади у встановлений цим Кодексом строк після внесення до ЄРДР відомостей ЕО 37778 з правовою кваліфікацією за ст. 190 КК України повернуто заявнику.

Не погодившись з вказаною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подавапеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу про задоволення його скарги на бездіяльність посадових осіб ХРУП №3 ГУНП в Харківській області.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_6 посилається на необґрунтованість та безпідставність ухвали слідчого судді.

Прокурор в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, причин своєї неявки суду не повідомив.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності прокурора у кримінальному провадженні, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_6 , який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.10.2021 року ОСОБА_6 звернувся до суду із скаргою, в якій просив визнати бездіяльність уповноваженої особи Шевченківського ВП (на разі ХРУП №3) ГУНП України в Харківській області, яка полягає у не вчиненні процесуальних дій, які зобов`язана була вчинити уповноважена посадова або службова особа цього органу Державної влади у встановлений цим Кодексом строк після внесення до ЄРДР відомостей ЕО 37778 з правовою кваліфікацією за ст.190 КК України.

В обґрунтування скарги ОСОБА_6 зазначав, що 20.10.2021 року він звернувся до ХРУП №3 ГУНП України у Харківській області з повідомленням про здійснення кримінального правопорушення під №ЕО 37778. Однак, на час звернення до суду зі скаргою йому не було надано витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Повертаючи ОСОБА_6 йогоскаргу, слідчий суддя керувався вимогами ч.1 та ч.2 ст.220 КПК України та п.3 ч.2 ст.304 КПК та зазначав, що оскільки, що матеріали скарги не містять копії постанови слідчого, якою скаржнику було відмовлено у задоволенні клопотання, суд не може встановити, коли саме слідчим було винесено постанову про відмову у задоволенні заяви скаржника, як і факт її винесення слідчим.

Проте, такі висновки ухвали слідчого судді не ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому. Стаття 24 КПК також гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Водночас, у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст.6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дій, які становлять втручання у її права.

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду ( рішення у справах: «Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Chech Republic», «RTBF v. Belgium» ).

Відповідно до ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою, як зазначено в ч. 1 ст. 304 КПК України, протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Фактичний зміст відомостей, що є в матеріалах судової справи, свідчить про те, що ОСОБА_6 22.10.2021 року звернувся до ХРУП №3 ГУНП України у Харківській області з повідомленням про здійснення кримінального правопорушення.

В скарзі поданої до суду ОСОБА_6 зазначав, що в порушення ч.1 ст.214 КПК України у встановлений законом строк йому не було надано витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Так, відповідно до ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з п.1 ч.1 ст.303 КПК України На досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
За таких обставин, колегія суддів вважає безпідставними висновки слідчого судді про те, що ОСОБА_6 , звернувся до органу досудового розслідування в порядку ст.220 КПК України та його скарга не містить підтверджень дати винесення оскаржуваної постанови, а тому слідчий суддя не може перевірити чи було дотримано скаржником строки звернення, оскільки 22.10.2021 року ОСОБА_6 звернувся до ХРУП №3 ГУНП України у Харківській області з повідомленням про здійснення кримінального правопорушення, тобто в порядку ст.214 КПК України, якою встановлено строки процесуальних дій, які зобов`язані були вчинити посадові особи ХРУП №3 ГУНП України у Харківській області.

При цьому, колегія суддів враховує, що кримінальне провадження, відповідно до норм ст. 8 КПК України, здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Засада верховенства права є загальнообов`язковою нормою кримінального провадження найвищого рівня, оскільки вона охоплює не лише провадження в справах про вчинення кримінальних правопорушень, а й сучасний правопорядок України в цілому, її дія поширюється на всі органи державної влади, їх службових осіб у всіх сферах діяльності - нормотворчій, правоохоронній, правозастосовчій. Частина 1 ст.8 Конституції України констатує, що в Україні визнається і діє принцип (засада) верховенства права. Тож ця засада має конституційний характер і за своїм змістом охоплює комплекс національних інститутів, правових механізмів та процедур, які є обов`язковими для того, аби особа мала можливість захистити свої права, свободи і законні інтереси від сваволі з боку держави (її органів і службових осіб) та зберегти свою гідність.

Засада верховенства права, яка лежить в основі кримінального провадження, широко використовується при обґрунтуванні своїх рішень Європейським судом з прав людини. Правові позиції, сформульовані у цих рішеннях, які мають обов`язково враховуватися судами України. В результаті тривалого і динамічного ("живого") тлумачення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Євросуд сформулював низку правоположень, які охоплюються верховенством права. Серед них основним є забезпечення права людини на справедливий суд. Це право відповідно до названої Конвенції та інтерпретації його Євросудом включає: а) право на гарантований доступ до суду; б) право на законного компетентного і безстороннього суддю; в) право викласти свою позицію в суді; г) право на ефективні засоби юридичного захисту в суді; г) право на справедливий судовий розгляд; д) право на презумпцію невинуватості у кримінальному провадженні; є) право на розумний строк розгляду справи; є) право на відкритий розгляд справи (за винятком обумовлених випадків).

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини.

Зокрема, вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право на справедливий суд, де право бути заслуханим судом є однією з базових гарантій учасника судового спору (рішення у справі Претто проти Італії Pretto and Others v. Italy, 8 December 1983, Series A no. 71)

У справі Голдер (Golder, 21.02.1975, Series A, №4451/70) проти Об`єднаного Королівства суд зазначив: «на думку Суду, було б немислимим, щоб стаття 6 пункт перший містила детальний опис наданих сторонам процесуальних гарантій і не захищала би в першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями доступу до суду. Такі характеристики процесу, як справедливість, публічність, динамізм, позбавляються сенсу, якщо немає самого судового розгляду. Все вищенаведене свідчить про те, що право доступу до правосуддя є одним із невід`ємних складових права, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Обмеження права на доступ до суду не повинні впливати на користування право у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено, як зазначено щодо прийняття заяви в ухвалі ЄСПЛ по справі Скорик проти України (№ 32671/02 рішення від 08.01.2008 р.).

Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги норми ст. 7 КПК України, якими закріплені загальні засади кримінального провадження, до яких, серед інших, відносяться: доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень і забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, з метою їх дотримання та гарантій, які вони надають учасникам судового провадження, колегія суддів вважає, що в даному випадку слідим суддею передчасно повернуто скаржнику його скаргу на бездіяльність.

Враховуючи вищевикладене, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з поверненням матеріалів скарги до суду першої інстанції для виконання вимог, передбачених ст.ст. 304-306 КПК України і вирішення питання про розгляд скарги по суті за відсутності інших процесуальних перешкод.

Приймаючи до уваги, що скарга по суті слідчим суддею не розглядалась, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості для задоволення апеляційної скарги в повному обсязі. Відповідно, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 27 жовтня 2021 року скасувати та постановити нову ухвалу.

Скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, повернути до суду 1-ї інстанції для виконання вимог, передбачених ст.ст. 304-306 КПК України та розгляду по суті за відсутності інших процесуальних перешкод.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: