УХВАЛА

19 листопада 2021 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду клопотання старшого дізнавача сектору дізнання Рівненського РУП ГУ Національної поліції в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна у рамках кримінального провадження №0003277 від 23.10.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Дізнавач, в межах повноважень передбачених ст. 40-1 КПК України, звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 у якому просить суд накласти арешт на квартиру що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Своє клопотання обґрунтовує тим, що 22.10.2021 до Рівненського РУП ГУНП України в Рівненській області надійшла письмова заява від ОСОБА_5 про те, що 20.10.2021 невідомі їй особи самоправно зайняли помешкання а саме квартиру, що за адресою АДРЕСА_1 при цьому змінивши замки вхідних дверей яка на праві власності належить її батьку ОСОБА_6 , 1969 року народження.
В ході досудового розслідування встановлено, що приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_7 переоформлено право власності на майно, а саме: квартиру яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрацію прав власності на нерухоме майно на праві приватної власності квартира яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка (частка власності 1/1) належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» .

Окрім цього, в ході допиту потерпілого ОСОБА_6 , 1969 р.н. встановлено, що останнім 14.05.2008 року на підставі договору купівлі-продажу зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Також оформлено кредитний договір, строк виконання основного зобов`язання якого становить 13.05.2033 року.

Також, відповідно до адресної картки від 01.11.2021 №63619 у квартирі зареєстровані чотири особа, а саме ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 .

Доступ до квартири у потерпілого обмежений. У квартирі на знаходяться усі речі та документи.

Відповідно до інформації з державного реєстру на нерухоме майно 29.09.2021 приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_7 було переоформлено право власності на майно за ТОВ «Кредитні ініціативи» код 35326253.

Покликаючись на викладене, дізнавач вказує на необхідність у накладенні арешту на вказане майно, яке є предметом кримінального правопорушення, оскільки воно одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто вказане майно відповідає критеріям ст. 167 КПК України, та у забороні розпоряджатися ним та використовувати його, оскільки їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна, у зв`язку з чим можуть настати наслідки, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема у незабезпеченні збереження речових доказів.
З урахуванням заяви дізнавача, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Згідно ч. 2 ст. 172 КПК України з метою забезпечення арешту майна клопотання слідчого розглядається без повідомлення власника майна.
За правилами ст. 40-1 КПК України, дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого, а відтак відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України, за погодженням з прокурором звертається до слідчого судді з відповідним клопотанням.

Судом встановлено, що Рівненським РУП ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0003277 від 23.10.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з частиною першою статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною третьою статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При цьому тільки у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу («матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення»), тобто має ознаки речового доказу.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Таким чином, квартира що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є предметом кримінального правопорушення, оскільки одержана внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також відповідає критеріям, викладеним ст.98 КПК України.

Враховуючий вищевикладене те, що дізнавачем у своєму клопотанні наведено достатньо підстав передбачених ч. 2 ст. 171 КПК України, для арешту зазначеного у клопотанні майна, оскільки воно є матеріальним об`єктом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, що може бути використане як доказ у кримінальному провадженні, а не накладення арешту на вказане майно може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна, у зв`язку з чим можуть настати наслідки, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема у незабезпеченні збереження речових доказів, та можливої конфіскації вказаного майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173,395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити.
Накласти арешт на квартиру що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка є предметом кримінального правопорушення з метою позбавлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та інших осіб можливості використовувати вказане майно, розпоряджатися будь-яким чином, оскільки незастосування вказаних заходів може призвести до зникнення, втрати відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути скасована судом, що накладав арешт.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1