Справа №573/2020/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/206/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 ,

захисників адвоката ОСОБА_8 та ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника заявника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Білопільського районного суду Сумської області від 22 лютого 2021 року відносно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:

21 грудня 2020 року до Білопільського районного суду за підсудністю з Сумського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року, яким його засуджено за п. п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 357 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, та ухвали Верховного Суду України від 22 березня 2005 року, якої вказаний вирок залишений без змін.

Заява вмотивована тим, що вирок Апеляційного суду Сумської області та ухвала Верховного Суду України винесені щодо нього незаконно, оскільки відомості про прийняття присяги суддями ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що передбачено ст. 128 Конституції України та ч. ч. 1, 2 ст. 55 Закону України №2453-VI «Про статус суддів», відсутні. Крім того, інформація стосовно прийняття присяги суддями Верховного Суду України ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які переглядали вказаний вирок, також відсутня, а тому вирок щодо нього та ухвала винесені незаконним складом суду, що є підставою для їх скасування.

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 22 лютого 2021 року, ОСОБА_7 відмовлено за необгрунтованістю у задоволенні його заяви в частині перегляду вироку Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року за нововиявленими обставинами. Крім того, ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні його заяви в частині перегляду ухвали Верховного Суду України від 22 березня 2005 року за нововиявленими обставинами за непідсудністю її Білопільському районному суду Сумської області.

Не погодившись з таким рішення суду захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та винести рішення про задоволення вимог заяви ОСОБА_7 про перегляд вироку Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року, та перегляду ухвали Верховного Суду України від 22 березня 2005 року, за нововиявленими обставинами.

Адвокат ОСОБА_8 вказує, що ОСОБА_7 з оскаржуваної ухвалою не згоден та заперечує.

Свою незгоду ОСОБА_7 обгрунтовує тим, що суддя ОСОБА_10 , які у складі колегії суддів ухвалював вирок, згідно якого він відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, не склав присяги судді у відповідності до вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», водночас склав присягу відповідно до законодавства, чинного на час його призначення, тобто державі, яка на момент винесення вироку, 2004 рік, вже не існувала. Тому, на переконання засудженого, вирок відносно нього був винесений не компетентним судом, вважає, що свідчить порушення його прав у вигляді незаконно призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі. На думку апелянта, судді, котрі не склали присягу на вірність державі, виносити судові рішення від імені України, не мали права.

У зв`язку з чим, апелянт вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 459 КПК України, судове рішення, згідно якого він відбуває покарання у вигляді довічного позбавлення волі, має бути переглянутим, так як відносить приведені доводи до нововиявлених обставин, а саме до категорії інших обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_7 та адвокатів ОСОБА_8 і ОСОБА_9 на підтримку поданої апеляційної скарги захисником, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Перегляд судових рішень у кримінальних справах (вироків, ухвал) у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження в кримінальному судочинстві. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість вироку чи ухвали суду, неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового провадження не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про цю обставину. Тобто, перегляд справи за нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Нововиявлені обставини - це встановлені розслідуванням або вироком суду, що набрав законної сили, і викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, ухвалі, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.

Нововиявленими слід вважати обставини (як фактичного, так і правового характеру), які: 1) об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи; 2) не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала учать у справі; 3) які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути. Наявність цих умов для визнання обставин нововиявленими є обов`язковою.

Частиною 2 статті 459 КПК України передбачено, що нововиявленими обставинами визнаються:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Перелік нововиявлених обставин, що зазначений у ч. 2 ст. 459 КПК України, є вичерпним.

За змістом наведених вище норм процесуального закону роль суду при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами зводиться лише до встановлення наявності таких обставин, оцінки їх з точки зору істотності для даної конкретної справи, їх дослідження та прийняття відповідного рішення.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 , і ОСОБА_15 вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області у складі головуючого судді ОСОБА_10 , судді ОСОБА_11 , народних засідателів ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 від 15 грудня 2004 року засуджено за вчинення злочинів, передбачених п. п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді довічного позбавлення волі (а. с. 8-16).

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України у складі головуючого судді ОСОБА_12 , суддів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 від 22 березня 2005 року вищевказаний вирок залишено без змін (а. с. 17-24).

ОСОБА_7 подана одна заява, у якій він просить за нововиявленими обставинами переглянути як вирок Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року, так і ухвалу Верховного Суду України від 22 березня 2005 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 463 КПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин, крім випадку, передбаченого частиною третьою цієї статті.

У своїй заяві ОСОБА_7 ставив питання про перегляд судового рішення з тих підстав, що воно було винесено суддями без належних на те повноважень.

Відповідно до листа Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 21 серпня 2020 року, положеннями ч. 3 ст. 57 та п. 8 ч. 1 ст. 93 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» після присяги судді її текст підписується суддею та зберігається в його суддівському досьє, ведення якого забезпечується Комісією.

Однак, до набрання чинності відповідними положеннями (до 28 березня 2015 року) таких вимог не існувало, а тому до Комісії надходили присяги тих суддів, які їх склали після 28 березня 2015 року (а. с. 5).

Заявник посилається на лист Сумського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року як на доказ того, що вирок, ухвалений щодо нього, був постановлений неповноважним складом суду (а. с. 2).

Зі змісту вказаного листа вбачається, що суддя у відставці Апеляційного суду Сумської області ОСОБА_10 прийняв присягу 28 квітня 1990 року, що відповідало вимогам Закону України «Про статус суддів в СРСР» від 04 серпня 1989 року та Указу Президії Верховної Ради Української РСР «Про присягу суддів і народних засідателів судів Української РСР» №8527-ХІ від 15 грудня 1989 року. Суддею Апеляційного суду Сумської області ОСОБА_11 прийнято присягу 03 лютого 1999 року відповідно до вимог Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ. Відомості про місце прийняття присяги зазначеними суддями в Сумському апеляційному суді відсутні.

Отже, судді ОСОБА_10 та ОСОБА_11 прийняли присягу, яка відповідає вимогам діючого на той момент законодавства.

Статтею 4 Закону України «Про правонаступництво» від 12.09.1991 встановлено, що органи державної влади і управління, органи прокуратури, суди та арбітражні суди, сформовані на підставі Конституції (Основного Закону) Української РСР, діють в Україні до створення органів державної влади і управління, органів прокуратури, судів та арбітражних судів на підставі нової Конституції.

Відповідно до п. 12 Перехідних положень Конституції України судді всіх судів України, обрані чи призначені до дня набуття чинності цією Конституцією, продовжують здійснювати свої повноваження згідно з чинним законодавством до закінчення строку, на який вони були обрані чи призначені.

Положення статті 10 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року щодо прийняття присяги поширювалась лише на вперше обраних суддів. Вимоги приведення до повторної присяги суддів, які її прийняли до проголошення незалежності України, вказаний Закон не містить.

Отже, вирок суду щодо ОСОБА_7 винесений колегією суддів Апеляційного суду Сумської області у складі суддів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які мали відповідні на це повноваження.

Окрім того, ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 грудня 2019 року заяву ОСОБА_15 , який засуджений спільно із ОСОБА_7 , про перегляд вироку Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року за нововиявленими обставинами з аналогічних підстав залишено без задоволення (а. с. 106-107).

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що ОСОБА_7 слід відмовити у задоволенні заяви в частині перегляду вироку Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року за нововиявленими обставинами, за її необгрунтованістю.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду вважає, що заява ОСОБА_7 в частині перегляду за нововиявленими обставина ухвали Верховного Суду України від 22 березня 2005 року, якою залишений без змін зазначений вирок не підлягає задоволенню, оскільки вона винесена Верховним Судом України, ним же і повинна переглядатися, а тому непідсудна Білопільському районному суду.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає судове рішення законним, обґрунтованим та належним чином умотивованим, тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Білопільського районного суду Сумської області від 22 лютого 2021 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4