Справа № 199/7669/21
ВИРОК
іменем України

27.10.2021 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

Головуючий: суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

прокурор - ОСОБА_3

потерпіла ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпрі кримінальне провадження №0000710 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м.Дніпро, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою АДРЕСА_2 , судимого:

-03.08.2016 Новомосковським міськрайонний судом Дніпропетровської області за ч. З ст.185, ст. ст. 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

-01.03.2017 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області та на підставі ухвали Дніпровського апеляційного суду від 31.05.2017 за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст.71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі; на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбуття покарання перебування під вартою з 27.10.2016 до 31.05.2017, звільнений по відбуттю покарання 22.05.2019,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , будучи судимий за умисні корисливі злочини проти власності, повторно вчинив аналогічний злочин.

Так, у травні місяці 2021 року ОСОБА_5 , перебуваючи за своїм постійним місцем мешкання, в кімнаті, яка розташована в «Реабілітаційному центрі «Шанс+», за адресою: м. Дніпро, вул. Каруни, 62, користувався ноутбуком марки «HP RMNTPN С129 Intel Pentium CPU N4200», ОЗУ-4 гб, диск-250, який належить потерпілій похилого віку ОСОБА_4 за згодою останньої.

13.07.2021 в вечірній час ОСОБА_5 , продовжуючи перебувати у вищевказаному місці, під час користування ноутбуком марки «HP RMNTPN С129 Intel Pentium CPU N4200», ОЗУ-4 гб, диск-250, визначив його як предмет свого злочинного посягання та у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 , в той же час, перебуваючи за своїм місцем мешкання, у кімнаті «Реабілітаційного центру «Шанс+», за адресою: м. Дніпро, вул. Каруни, 62, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, впевнившись, що за його діями не спостерігає, вчиняючи кримінальне правопорушення повторно, таємно викрав ноутбук марки «HP RMNTPN С129 Intel Pentium CPU N4200», ОЗУ-4 гб, диск-250 вартістю 4895,83 гривень.

Доводячи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно до кінця ОСОБА_5 , 13.07.2021, в вечірній час, утримуючи при собі вищевказаний ноутбук, вийшов з «Реабілітаційного центру «Шанс+», та зник з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілій похилого віку ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 4895 гривень 83 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав повністю. Фактичні обставини кримінальних правопорушень, які викладені в обвинувальному акті, не оспорював та не заперечував.

Суду показав, що дійсно він, будучи судимий за корисливі злочини, за обставинами, часом, місцем, викладених в обвинувальному акті, 13.07.2021 в вечірній час, перебуваючи за своїм місцем мешкання у кімнаті «Реабілітаційного центру «Шанс+», за адресою: м. Дніпро, вул. Каруни, 62, таємно викрав ноутбук марки «HP», що належить ОСОБА_4 , та яка цей ноутбук дала йому у користування, після чого зник з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що на громадських засадах працює в «Реабілітаційному центрі «Шанс+» бухгалтером, де реабілітацію від алкогольної залежності проходить ОСОБА_5 . Оскільки обвинувачений допомагає центру у вигляді проведення господарчих робіт, пов`язаних з обробкою дерева, вона для цієї цілі надала йому для користування свій ноутбук «НР». В подальшому їй стало відомо, що ОСОБА_5 викрав ноутбук, який здав до ломбарду, отримав за це гроші, які витратив на особисті нужди. На теперішній час ОСОБА_5 частково відшкодував шкоду більш як наполовину, але обов`язується відшкодувати шкоду повністю, тому вона просить суд призначити обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі з іспитовим строком.

За згодою учасників судового провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_5 правопорушення, які ніким не оспорюються і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК обмежився допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням доказів обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ч.1 ст.337, п.1,2,3,4 ч.1 ст.368 КПК України, суд вважає, що мало місце діяння, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_5 , це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та ОСОБА_5 винен у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, що підтверджується доказами, отриманими під час кримінального провадження, та долученими судом.

Оцінюючи докази, суд вважає що дії ОСОБА_5 повинні бути кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена у справі «Езе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09.10.2003 року, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Відповідно до положень ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд, призначаючи міру покарання, враховує обставини, що пом`якшують покарання: ОСОБА_5 провину визнав повністю; заподіяна потерпілій шкода відшкодована частково; дав критичну оцінку своєї злочинної поведінки шляхом повного визнання вини і готов нести кримінальну відповідальність; добровільно своїми діями оказав допомогу на досудовому розслідуванні і суду у виясненні обставин скоєння кримінального правопорушення, які мають суттєве значення для повного його розкриття, повідомивши про обставини, час та місце скоєння кримінального правопорушення; не перешкоджав слідству, характеризується позитивно, на обліку лікарів нарколога або психіатра не перебуває, має реєстрацію та постійне місце проживання, відносно обвинуваченого відсутні інші кримінальні справи.

Разом з тим, ОСОБА_5 вчинив інкримінуєме кримінальне правопорушення відносно потерпілої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто особи похилого віку, що він підтвердив під час свого допиту у судовому засідання, тому судом згідно ст.34, п.6 ч.1 ст.67 КК України ця обставина визнається обставиною, яка обтяжує покарання.

Даючи оцінку особистості обвинуваченого, з огляду на минулі його судимості за злочини проти власності, суд вважає, що ОСОБА_5 є особою суспільно небезпечною, яка здатна на системне вчинення кримінальних правопорушень проти власності.

Встановлені судом фактичні обставини вчиненого ОСОБА_5 злочину, наведені обставини про його особу, дають підстави для висновку про антисоціальну спрямованість особи обвинуваченого та усталеність його протиправної поведінки, а також про те, що він зневажливо ставиться до суспільства та встановлених у ньому правил, і є особою зухвалою та схильною до вирішення своїх життєвих проблем, в тому числі матеріального характеру, шляхом вчинення умисних корисливих злочинів проти власності.

Суд не визнає, як обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття обвинуваченого, оскільки обвинувачений дійсно жалкує, що вчинив правопорушення, так як розуміє про можливість призначення йому судом покарання у вигляді позбавлення волі.

На підставі викладеного, з урахуванням характеру злочину, який було скоєно обвинуваченим, корисливий мотив злочину, наявність обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді арешту, оскільки підстави для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачене законом із застосуванням ст.69 КК України, або із застосуванням статей 75, 76 КК України, судом не встановлені, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції останнього від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на на користь експерта ОСОБА_6 документально підтверджені витрати на залучення експерта та проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 150 гривень..

За даним кримінальним провадженням до обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, постанова про визнання речовими доказами відсутня.

Керуючись ст.ст.368-371,373,374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити покарання у вигляді арешту на строк 6 (шість) місяців.

Початок строку відбуття покарання відраховувати з моменту приведення вироку до виконання та затримання ОСОБА_5 органом поліції.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь експерта ОСОБА_6 документально підтверджені витрати на залучення експерта та проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 150 гривень.

Обвинувачений, прокурор та потерпіла мають право подати апеляційну скаргу на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська до Дніпровського апеляційного суду.

На підставі ч.6,7 ст.376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, та потерпілій.

Головуючий: суддя: ОСОБА_1