ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1461/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.125 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції) представника потерпілого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

до початку розгляду у відкритому судовому засіданні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 липня 2021 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Терпіння Мелітопольського району Запорізької області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаним вироком міськрайонного суду ОСОБА_10 визнано винуватим і засуджено за те, що він 30 липня 2018 року приблизно о 00 годині 15 хвилин, знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_1 , в ході раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_7 , маючи умисел на спричинення останньому тілесних ушкоджень, з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар ОСОБА_7 через загорожу, що розділяє території домоволодінь АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , металевим предметом, схожим на саморобну металеву мачете, чим спричинив ОСОБА_7 тілесне ушкодження рану на передній поверхні грудної клітки справа, яке кваліфікується як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний (понад 6, але не більше 21 дня) розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_10 кваліфіковано за ч.2 ст.125 КК, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Йому призначено покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.

На підставі ст.75 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК.

Вирішено питання про цивільний позов та речові докази.

На зазначений вирок обвинуваченим було подано апеляційну скаргу, в якій він просив вирок скасувати, а кримінальне провадження щодо нього закрити у зв`язку із недоведеністю його вини.

Проте до початку апеляційного розгляду обвинувачений звернувся до апеляційного суду із клопотанням про скасування вироку, звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК, закриття кримінального провадження та залишення без розгляду цивільного позову.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, який наполягав на задоволенні його клопотання; захисника, який підтримав клопотання обвинуваченого та просив його задовольнити; потерпілого та його представника, прокурора, які не заперечували проти задоволення клопотання обвинуваченого; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності підлягає задоволенню з таких підстав.

Положеннями ч.4 ст.286 КПК визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст.49 КК є імперативною, тобто закріплює не право, а обов`язок суду розглянути відповідне клопотання.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За частиною 1 статті 285 КПК особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Матеріально-правовою підставою застосування інституту давності вважається істотне зменшення суспільної небезпечності вчиненого злочину внаслідок спливу певного проміжку часу, що суттєво позначається на досягненні мети покарання.

Досягнення мети кари і виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, загального і спеціального попередження іноді стає або взагалі неможливим, або просто зайвим. Тому недоцільним є і притягнення особи до кримінальної відповідальності. Внаслідок цього ст.49 КК встановлює строки давності, тобто строки, після закінчення яких особа не може бути піддана кримінальній відповідальності за раніше вчинений злочин. Закінчення цих строків є підставою обов`язкового і безумовного звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Факт визнання чи невизнання особою своєї винуватості у даному випадку не має значення для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_10 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК, який вчинив 30 липня 2018 року. Відповідно до ст.12 КК вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії кримінальних проступків.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення обвинуваченим ОСОБА_10 вчинене 30 липня 2018 року, строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності не зупинявся та не переривався, а відтак з огляду на п.2 ч.1 ст.49 КК на час апеляційного розгляду закінчився, клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.417 КПК суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_10 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК у зв`язку із спливом строків давності, передбачених п.2 ч.1 ст.49 КК, цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 слід залишити без розгляду. Залишення позову без розгляду не перешкоджає потерпілому звернутися з позовом в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.284, 417, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, задовольнити.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 липня 2021 року щодо ОСОБА_10 в цій справі скасувати.

Звільнити ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 закрити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4