Ухвала
іменем України

2 вересня 2021року
м. Київ
справа № 1-33/04
провадження № 51 2450 зно 21
Верховний Суд колегією суддів Першоїсудової палати

Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 23 грудня 2004 року щодо нього,

встановив:
Згідно із вироком Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 7 червня 2004 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст.233, п.п. «а», «з» ст. 93 Кримінального кодексу України (далі КК) у редакції 1960 року та за ч. 1 ст. 263, п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 189 КК у редакції 2001 року до покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
Ухвалою Верховного Суду України від 23 грудня 2004 року вирок Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 7 червня 2004 рокузмінено, постановлено виключити з вироку вказівку про застосування до ОСОБА_4 за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК додаткового покарання у вигляді конфіскації всього майна. В решті вирок в частині призначеного покарання залишено без зміни.

Ухвалою судді Верховного Суду від 18 травня 2021 року заяву засудженого ОСОБА_4 залишено без руху та надано йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді Верховного Суду від 14 червня 2021 року заяву від 31 травня 2021 року засудженого ОСОБА_4 було повернуто на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), оскільки ним не усунуто недоліки заяви з урахуванням положень п. 4 і п. 5 ч. 2 ст. 462 КПК та не наведено належного обґрунтування наявності у справі нововиявлених обставин.
21 липня 2021 року до Верховного суду надійшла повторна заява від 14 липня 2021 року засудженого ОСОБА_4 , яка ухвалою судді Верховного Суду від 26 липня 2021 року залишена без руху та надано йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків. При цьому ОСОБА_4 подав клопотання від 14 липня 2021 року про поновлення строку подання заяви про перегляд судового рішення. Крім того, засуджений подав пояснення від 14 липня 2021 року, у якому ним наведено показання від 23 березня 2018 року свідка ОСОБА_5 , зазначено про наявність досудового розслідування у кримінальних провадженнях від 17 серпня 2018 року, від 01 березня 2021 року, також посилається на наявність у нього на утриманні дружини і хворого сина.

При залишенні без руху заяви ОСОБА_4 в ухвалі судді Верховного Суду від 26 липня 2021 року було зазначено, що:
- посилаючись на те, що судами не перевірено його алібі по усім епізодам вчинених злочинів, у матеріалах справи відсутні касаційна скарга захисника, довідка медичного закладу і пояснення свідків на підтвердження його алібі, що суддя Верховного Суду України самоусунувся від підпису в ухвалі від 23 грудня 2004 року, про що йому стало відомо 15 квітня 2021 року, однак, при цьому, з урахуванням положень п. 5 ч. 2 ст. 462 КПК ОСОБА_4 не зазначив відповідних обґрунтувань та будь-яких даних на підтвердження факту подання на час розгляду кримінальної справи Верховним Судом України у 2004 році захисником касаційної скарги, пояснень свідків, в тому числі з довідкою медичного закладу від 14 липня 2004 року;
- посилаючись як на нововиявлену обставину, а саме на те, що він обмовив себе у вчиненні злочинів, ОСОБА_4 не зазначив будь-яких обґрунтувань про те, що йому не було відомо про це під час судового розгляду справи відносно нього;
- посилаючись як на нововиявлену обставину, а саме на те, що головуючий суддя колегії Верховного Суду України у справі № 05-4838 к 04 самоусунувся і за нього ухвалу від 23 грудня 2004 року підписано іншим суддею ОСОБА_6 , якого у складі колегії суддів не було, ОСОБА_4 у заяві хоча й зазначив, що дізнався про допущені неточності в ухвалі Верховного Суду України саме 15 квітня 2021 року під час огляду копій матеріалів справи в електронному вигляді, однак, не зазначив обґрунтувань про те, яким чином таке порушення вплинуло на законність прийнятого судового рішення у кримінальній справі, враховуючи те, що він був присутній під час розгляду в касаційному порядку справи та під час проголошення ухвали від 23 грудня 2004 року.
В ухвалі від 26 липня 2021 року також вказано, що ОСОБА_4 у поданій повторно заяві зазначав про перегляд ухвали Верховного Суду України від 23 грудня 2004 року за п. 4 ч. 2 ст. 459 КПК, однак вимогу до суду касаційної інстанції ставив про скасування в тому числі й вироку суду апеляційної інстанції, що не ґрунтується на положеннях ч. 1 ст. 463, ч. 1 ст. 467 КПК, при тому, що вирок був постановлений апеляційним судом.

Із врахуванням вимог ч.1 ст. 461 КПК, суддею Верховного Суду в ухвалі також було зазначено, що:
- у клопотанні від 14 липня 2021 року про поновлення строку на подання заяви від 14 липня 2021 року, ОСОБА_4 посилається на те, що обставини, передбачені п. 4 ч. 2 ст. 459 КПК стали йому відомі 15 квітня 2021 року, та у випадку затримки відправлення його заяви від 14 липня 2021 року до зустрічні із захисником, на його думку, він своєчасно подає заяву за нововиявленими обставинами;
- у попередній своїй заяві від 31 травня 2021 року ОСОБА_4 посилався на те, що 13 квітня 2021 року він отримав можливість переглянути усі матеріали кримінальної справи на цифровому ефірному приймачі та флеш карті з фотографіями матеріалів, серед яких була відсутня касаційна скарга захисника ОСОБА_7 з додатками, пояснення свідків та довідка з медичного закладу;
- у заяві та клопотанні від 14 липня 2021 року засуджений посилається на те, що 13 квітня 2021 року він отримав цифровий носій з копіями матеріалів справи, а 15 квітня 2021 року почав їх оглядати, та під час огляду виявив відсутність у т.10 касаційної скарги захисника ОСОБА_7 з додатками, пояснення свідків та довідки з медичного закладу від 14 липня 2004 року;

- посилання у заявах засудженого про виявлення ним відсутності вагомих для нього документів в матеріалах кримінальної справи 13 і 15 квітня 2021 року є непослідовними, і на підтвердження зазначених обставин ним не наведено будь-яких обґрунтувань.
Крім того, суддею Верховного Суду в ухвалі від 26 липня 2021 року вказувалося, що із наявних у Суду матеріалів провадження за заявою від 14 липня 2021 року вбачається, що ухвала Верховного Суду України постановлена 23 грудня 2004 року, тобто більше п`ятнадцяти років тому. Підстави, на які посилається засуджений у заяві є аналогічні тим, на які він вказував у попередній заяві від 31 травня 2021 року та які були відомі йому на момент перегляду справи Верховним Судом України, враховуючи також те, що ОСОБА_4 був присутній під час розгляду справи, про що йому було зазначено в ухвалах судді Верховного Суду від 18 травня та 14 червня 2021 року.
На виконання зазначеної ухвали Суду в межах зазначеного строку засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду із заявами від 10 і 13 серпня 2021 року, які є аналогічними за своїм змістом та у яких він зазначає про те, що:
- ухвала суду касаційної інстанції від 23 грудня 2004 року підлягає скасуванню через відсутність у матеріалах кримінальної справи касаційної скарги його захисника з додатками заяв свідків та довідки з медичного закладу від 14 липня 2004 року, які він просив зібрати захисника під час подання касаційної скарги, та які, на його думку, було вилучено в суді першої інстанції, а про відсутність вказаних документів він дізнався лише 15 квітня 2021 року;
- про докази на підтвердження його алібі він не зазначав у судовому засіданні 23 грудня 2004 року, вважаючи, що такі наявні в матеріалах кримінальної справи;
- на його думку, ним зазначено у заяві обґрунтування з посиланням на обставини, які необхідно дослідити в частині перевірки його алібі по епізодам вчинених злочинів, також допитати свідка ОСОБА_8 ;
- про факт відсутності доказів його алібі раніше йому не було відомо, також про зміст таких доказів не було відомо суду касаційної інстанції під час розгляду справи 23 грудня 2004 року, що вплинуло на прийняття ним судового рішення;
- вичерпним переліком обставин, передбачених п.4 ч.2 ст.462 КПК, охоплюється також зазначена ним обставина, а саме відсутність доказів його захисту в частині доведення алібі, що не перевірено судом першої інстанції, та може бути досліджено лише після відкриття судового провадження за його заявою;
- з урахуванням практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, на його думку, судове рішення не може бути обґрунтованим і вмотивованим згідно із положеннями ст. 370 КПК без відкриття провадження у справі, в тому числі без допиту свідків судового розгляду справи 23 грудня 2004 року та дослідження матеріалів справи № 1-33/04, що підтверджують однобічність і упередженість суду першої інстанції в частині перевірки його алібі.
У частині пропуску строку подання заяви ОСОБА_4 зазначає про те, що у зв`язку з помилкою у заяві від 31 травня 2021 року ним зазначена дата отримання цифрового носія з копіями матеріалів кримінальної справи саме 13 квітня, а не 15 квітня 2021 року, що ним було виправлено у клопотанні від 14 липня 2021 року, та на його думку, зазначена дата не є вагомою, оскільки у його заяві від 14 липня 2021 року наведено докази і відомості про кримінальні провадження з приводу зізнань заявників у справі, що дають підстави для застосування до його заяви положень ч.4, а не ч.1 ст.461 КПК, через вчинення ним злочину меншої тяжкості.
У заяві про усунення недоліків ОСОБА_4 просить відкрити кримінальне провадження про перегляд ухвали від 23 грудня 2004 року за його заявою, повідомити потерпілих про дату і час розгляду справи, допитати свідка ОСОБА_8 , заяву розглянути з його участю, скасувати ухвалу Верховного Суду України від 23 грудня 2004 року та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Водночас засуджений також подав пояснення від 10 серпня 2021 року, де зазначає прохання про направлення в подальшому кореспонденції для нього на адресу Житомирської виправної колонії та, що у випадку не відкриття провадження за його заявою він може звертатися до Європейського Суду з прав людини, що його колишній захисник мешкає у м. Москва Російської Федерації, тому є необхідність допитати свідка ОСОБА_8 в частині підтвердження факту ігнорування судом першої інстанції перевірки його алібі.
Розглянувши повторну заяву засудженого, з урахуванням його заяви про усунення недоліків, та перевіривши доводи, викладені в клопотанні, колегія суддів вважає, що клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинамине підлягає задоволенню, а заява підлягає поверненню з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 462 КПК у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, окрім іншого зазначаються:

обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду,
обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин та зміст вимог до суду.
Процедура перегляду судових рішень за нововиявленим обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження, усунення суперечностей у доказах та перевіркипроцедури розгляду справи. У цьому випадку суд лише перевіряє наявність, передбачених ч. 2 ст. 459 КПК обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути.
Так, зі змісту заяви про усунення недоліків убачається, що нововиявленою обставиною ОСОБА_4 вважаєсаме встановлення відсутності у матеріалах справи доказів його захисту в частині доведення алібі по епізодам вчинених злочинів, зокрема, касаційної скарги його захисника з додатками заяв свідків та довідки з медичного закладу від 14 липня 2004 року, що на його думку, охоплюється переліком обставин, передбачених п.4 ч.2 ст.462 КПК та, які не були перевірені судом першої інстанції і можуть бути досліджені лише після відкриття судового провадження за його заявою.
Однак, враховуючи положення п.5 ч.2 ст.462 КПК, на думку Суду, засуджений не навів переконливих обґрунтувань та не вказав будь-яких даних на підтвердження факту подання захисником касаційної скарги із вказаними додатками, в тому числі й з довідкою від 14 липня 2004 року.
У заяві про усунення недоліків, ОСОБА_4 зазначає про те, що ним наведено обґрунтування з посиланням на обставини, які необхідно дослідити в частині перевірки його алібі, також допитати свідка ОСОБА_8 , інших свідків судового розгляду справи 23 грудня 2004 року та дослідити матеріали справи № 1-33/04, якими, на його думку, підтверджується однобічність і упередженість суду першої інстанції в частині перевірки його алібі.
Однак, зазначені посилання засудженого у заяві на необхідність дослідження матеріалів кримінальної справи № 1-33/04 в частині перевірки його алібі, також допиту свідка ОСОБА_8 , інших свідків судового розгляду справи 23 грудня 2004 року, якими, на його думку, підтверджується однобічність і упередженість суду першої інстанції в цій частині, не ґрунтуються на положеннях вищезазначених норм КПК.
Відповідно до ч. 1 ст. 461 КПК заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.

Ч. 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причини пропуску цього строку. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Поважними причинами пропуску строку на подання заяви можуть бути визнані такі обставини, які об`єктивно перешкодили особі вчасно вчинити відповідну процесуальну дію. З огляду на системний аналіз норм процесуального закону під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами повертається, якщо вона подана після закінчення строку звернення про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами і особа яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
При цьому, зі змісту заяви про усунення недоліків вбачається, що на думку засудженого, нововиявлені обставини, які вказують на невинуватість або меншу винуватість перегляд судових рішень жодними строками не обмежується.
При поновленні строку на подання заяви судом враховуються положення ч. 4 ст. 461 КПК, якою врегульовано лише питання строку перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, який за наявності обставин, які підтверджують невинуватість засудженого або вчинення ним менш тяжкого злочину, строками не обмежено.
Водночас у ч. 1 ст. 461 КПК передбачено, що заява про переглядсудового рішення за нововиявленими обставинами може бути подана протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.
Враховуючи наведені положення норм КПК, заявник безпідставно послався на врегулювання положеннями ч.4 ст.461 КПК питання щодо звернення із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яке, на його думку, строками не обмежено.
З урахуванням зазначеного посилання ОСОБА_4 у заяві про усунення недоліків в частині пропуску строку на те, що:
- допущена ним помилка у зазначенні дати виявлення відсутності документів у матеріалах справи саме 13 квітня, а не 15 квітня 2021 року, яка виправлена у клопотанні від 14 липня 2021 року, не є вагомою, оскільки наведені ним у заяві від 14 липня 2021 року докази і відомості про кримінальні провадження щодо заявників у справі, дають підстави для застосування до його заяви положень ч.4, а не ч.1 ст.461 КПК, через вчинення ним злочину меншої тяжкості;
- про докази на підтвердження його алібі він не зазначав у судовому засіданні 23 грудня 2004 року, вважаючи, що такі наявні в матеріалах кримінальної справи, а про їх відсутність у справі він дізнався лише 15 квітня 2021 року під час огляду матеріалів справи в електронному вигляді;

- про факт відсутності доказів його алібі раніше не було відомо як йому так і суду касаційної інстанції під час розгляду справи 23 грудня 2004 року, що вплинуло на прийняття ним судового рішення, на думку Суду,
не ґрунтуються на положеннях вищезазначених норм КПК.
Як вбачається із наявних у Суду матеріалів провадженняза заявою, ухвала Верховного Суду України постановлена 23 грудня 2004 року, тобто більше п`ятнадцяти років тому, та кримінальна справа була переглянута судом касаційної інстанції з участю ОСОБА_4 . Підстави, на які посилається засуджений у заяві є аналогічні тим, на які він вказував у попередній своїй заяві від 31 травня 2021 року та які були відомі йому на момент перегляду справи Верховним Судом України.

Належних аргументів на підтвердження поважності причин, через які засуджений не мав об`єктивної можливості подати заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинамипротягом трьох місяців з дня як він дізнався або міг дізнатися про ці обставини, у клопотанні та у заяві про усунення недоліків не наведено.
Так, засудженим не зазначено про наявність будь-яких перешкоддля звернення після 23 грудня 2004 року з заявою щодо ознайомлення з матеріалами справи, а потім із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами і про наявність таких у клопотанні і заяві ним належним чином не мотивовано.
Засуджений ОСОБА_4 у заяві не навів належних та переконливих доводів щодо поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд ухвали Верховного Суду України за нововиявленими обставинами, з урахуванням положень, передбачених ч. 1 ст. 461 КПК,а тому підстави для поновлення цього строку відсутні та слід відмовити засудженому в поновленні строку, а заяву повернути.

Крім цього, засуджений не усунув недоліки, зазначені в ухвалі судді Верховного Суду, у зв`язку з чим його заява також підлягає поверненню.
Прохання засудженого про розгляд заяви за його участю, може бути розглянуто Судом лише у разі прийняття рішення про відкриття кримінального провадження за заявою про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами.
Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429, ч. 1 ст. 461, ч. 3 ст. 464 КПК, Верховний Суд

постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 в поновленні строку подання заяви про перегляд ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 23 грудня 2004 року за нововиявленими обставинами.

Заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 23 грудня 2004 року разом з клопотанням та усіма доданими до неї матеріалами повернути.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3