Провадження №: 1-кс/755/3986/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" вересня 2021 р. м. Київ

Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000360, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.07.2021 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 203-2 КК України,

УСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000360, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.07.2021 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.212, ч. 1 ст. 203-2 КК України, в якому останній просить накласти арешт на речі, які були вилучені в ході проведення 31.08.2021 року на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м.Києва обшуку за місцем ймовірного розташування незаконно діючого грального закладу за адресою: АДРЕСА_1 .

Прокурор Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій зазначив, що клопотання підтримує у повному обсязі. Крім того, зазначено, що власника вилученого майна не було встановлено, оскільки під час обшуку жодною з осіб не було заявлено про право власності на майно.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття учасників у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності прокурора та власника майна, оскільки його особу не встановлено.

Вивчивши зміст клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

З матеріалів клопотання вбачається, що четвертим слідчим відділом слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000360, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.07.2021 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 203-2 КК України.

Заступником керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , відповідно до постанови про визначення групи прокурорів від 09.07.2021 року, визначено старшим групи прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , який звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановленими особами в період з 2020 року по теперішній час здійснюється незаконна діяльність у сфері грального бізнесу шляхом надання послуг азартних ігор за готівку, без відповідних на це ліцензій, сертифікованого та підключеного до Державної системи онлайн-моніторингу грального обладнання та онлайн-систем організаторів азартних ігор без декларування доходів та ухилення від сплати податків на суму, яка у понад 7,5 тисяч разів перевищує установлений законодавством неоподаткований мінімум доходів громадян, що призвело до фактичного ненадходження у бюджет держави коштів в особливо великих розмірах.

В період з 31.08.2021 р. по 01.09.2021 р. в присутності двох понятих в ході санкціонованого обшуку, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду за адресою: м. Київ, Чоколівський б-р, буд. 37, у приміщенні незаконно діючого грального закладу слідчим слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у м. Києві було виявлено та в подальшому вилучено майно, відповідно до переліку, наведеного у протоколі обшуку.

Постановою слідчого з особливо важливих справ четвертого слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_5 від 01.09.2021 року вказане майно було визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, а відтак, підпадає під визначений кримінальним процесуальним законодавством перелік майна, на яке може бути накладено арешт.

Накладення арешту на вказане майно забезпечить збереження речових доказів, унеможливить їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, оскільки вони містять відомості, які маються суттєве значення для доказування у кримінальному провадженні.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали провадження за внесеним клопотанням, дійшов висновку, що наявні достатні підстави вважати, що майно, на арешті якого наполягає орган досудового розслідування, відповідає вимогам, визначеним ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки зазначені речі та документи являються доказом злочину, а саме - зберегли на собі його сліди та містять інші відомості (інформацію), які можуть бути використанні з метою встановлення істини та проведення всебічного, повного розслідування кримінального провадження, а також можуть слугувати доказами у встановленні певних обставин під час здійснення досудового розслідування. Враховуючи наведене, потреби кримінального провадження виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи власника майна, особа якого на сьогодні не встановлена, як арешт майна.

При цьому, відомостей щодо негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Крім того, слід зазначити, що вилучене під час обшуку майно співвідноситься із встановленими обставинами кримінального провадження, а тому є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для арешту вилученого під час проведення слідчих дій майна.

Водночас слідчий суддя враховує, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. За таких обставин, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 98, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено в ході проведення в період з 31.08.2021 р. по 01.09.2021 р. на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва обшуку за адресою: м. Київ, Чоколівський б-р, буд. 37, з метою забезпечення збереження речових доказів, а саме: грошові кошти в сумі 6 700 грн.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_6