СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/4826/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:
Слідчого судді ОСОБА_1 ;
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ;
прокурора: ОСОБА_3 ;
адвокатів: ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 ;
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна, в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000001 від 11.01.2021р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України,-
ВСТАНОВИВ :
Прокурор Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 , 12 червня 2021 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з клопотанням, в якому просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучено 10.06.2021 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , у приміщенні магазину «NOSTALGIE».
Клопотання мотивоване тим, що слідчим управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Київській області, під процесуальним керівництвом Київської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000001 від 11.01.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212 КК України.
За версією органу досудового розслідування, фізичні особи: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є засновниками та службовими особами ряду товариств (перелік наводится) організували незаконну діяльність з реалізації одягу та аксесуарів з використанням інтернет-магазину: ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також у спеціалізованих магазинах, серед яких у магазин «NOSTALGIE» за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом невідображення фактичних обсягів прибутку від реалізації зазначених товарно-матеріальних цінностей, з метою ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах та у подальшому розподілення грошових коштів, здобутих злочинним шляхом між учасниками злочинної схеми.
Прокурор зазначає, що дана група осіб, керуючись злочинною метою, розробила спільний план відповідних протиправних дій, який полягав у встановленні конторолю над рядом фізичних осіб підприємців, які знаходяться на спрощеній системі оподаткування, отримані права на розпорядження їх майном, в т.ч. грошовими коштами, які надходять на їх банківські рахунки, складанні та видачі від їх імені підроблених первинних документів бухгалтерського та податкового обліку, які б свідчили про проведення господарських операцій з продажу (придбання) товарів, отриманих від вказаних ФОПів безготівкових коштів в рахунок оплати за псевдо-товари, роботи або послуги та подальшого їх переведення в готівку, минаючи при цьому законну систему оподаткування.
Також, як зазначає прокурор, вказаними особами налагоджено механізм реалізації незаконно ввезеної продукції на митну територію України, виробником/відправником/постачальником, якої є іноземні підприємства, через низку складів магазинів, розташованих на території м. Києва, за готівку без сплати обов`язкових податків та зборів та відображення відомостей щодо реалізації у бухгалтерському та податкових обліках, що в свою чергу призвело до ненадходження до бюджету України грошових коштів в особливо великих розмірах.
Прокурор стверджує, що на виконання злочинного плану, вищевказані особи, перебуваючи на території Київської області, в період з 2017 по теперішній час, з метою прикриття своєї злочинної діяльності залучили до незаконної схеми підконтрольних фізичних осіб підприємців, які знаходяться на спрощеній системі оподаткування (перелік осіб наводиться), шляхом здійснення реалізації одягу та аксесуарів у вищевказаних спеціалізованих магазинах та через інтернет-магазин від їх імені, з метою не відображення фактичних обсягів прибутку від реалізації зазначених товарно-матеріальних цінностей, чим ухилились від сплати податків, а саме єдиного податку, податку на дохід фізичних осіб та військового збору, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великому розмірі.
У подальшому, як зазначає прокурор, частина грошових коштів здобутих злочинним шляхом переводиться в іноземні валюти та розподіляється між всіма учасниками злочинної схеми, а частина коштів отриманих від реалізації товару у вищевказаних магазинах та інтернет-магазині реалізовується фізичними та юридичними особами за певний відсоток.
10.06.2021 на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва проведено обшук приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , де знаходиться магазин «NOSTALGIE», у ході якого було вилучено одяг, взуття та аксесуари (перелік наводиться).
Постановою слідчого від 10.06.2021 вилучені речі визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
З метою збереження речових доказів прокурор просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з підстав, наведених у ньому та просив його задовольнити.
Адвокати проти задоволення клопотання заперечували, посилаючись на той факт, що дане майно не відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України для речових доказів, також вказують, що слідчим при вилученні вказаних речей не було описано індивідуальних ознак кожної речі окремо, а лише перераховані їх артикули. Крім цього звертають увагу, що у даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру, обставини, що викладені у клопотанні не доводять причетність зазначених осіб до протиправної діяльності, а накладення арешту на вказані речі унеможливить ведення фізичними - особами підприємцями своєї господарської діяльності.
Дослідивши доводи клопотання й додані до нього учасниками судового провадження матеріали, заслухавши думку сторін провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Київській області, під процесуальним керівництвом Київської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000001 від 11.01.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212 КК України.
Орган досудового розслідування вважає, що фізичні особи: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є засновниками та службовими особами ряду товариств (перелік наводится) організували незаконну діяльність з реалізації одягу та аксесуарів з використанням інтернет-магазину: ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також у спеціалізованих магазинах, серед яких у магазин «NOSTALGIE» за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом невідображення фактичних обсягів прибутку від реалізації зазначених товарно-матеріальних цінностей, з метою ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах та у подальшому розподілення грошових коштів, здобутих злочинним шляхом між учасниками злочинної схеми.
10.06.2021 на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду
м. Києва проведено обшук за адресою: . Київ, вул. Велика Васильківська, 77-А, де знаходиться магазин «NOSTALGIE», у ході якого було вилучено одяг, взуття та аксесуари (перелік наводиться) (а.с. 114-151).
Постановою слідчого від 10.06.2021 вилучені речі визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні (а.с. 152-167).
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 ст. 170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод,будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону,а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження,однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має дати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких є арешт майна, не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Однак, прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання про арешт тимчасово вилученого майна в розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні. Так, в матеріалах клопотання відсутні будь-які документи, які б підтверджували належність вилученого під час обшуку майна саме ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 або підконтрольним їм особам.
Також до матеріалів клопотання орган досудового розслідування не долучив доказів, які б вказували на неправомірне походження чи набуття майна, не надав належного обґрунтування щодо правової підстави для арешту майна, не зазначив та належним чином не обґрунтував, яким чином це майно співвідноситься з обставинами кримінального провадження, що розслідується. Не підтвердив прокурор належними доказами обставин, за якими він вважає, що вилучені в ході обшуку речі (одяг, сумки), є речами набутими кримінально протиправним шляхом та отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Посилаючись у клопотанні та ту обставину, що виявлене та вилучене під час обшуку 10 червня 2021 року майно, перелік якого зазначено у клопотанні, має значення речових доказів у кримінальному провадженні, та метою накладення арешту є збереження вказаного майна як речового доказу у кримінальному провадженні, прокурором під час розгляду клопотання належним чином не доведено відповідність вилученого майна критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
При цьому, незважаючи на те, що матеріали провадження містять постанову слідчого від 10 червня 2021 року про визнання вилученого майна речовими доказами, вказане процесуальне рішення не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, є формальним, немотивованим, оскільки за своїм змістом не містить даних на підтвердження того, що майно відповідає критеріям, зазначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України. Зокрема, в ній не зазначено, яке конкретно майно вилучене під час обшуку 10 червня 2021 року, кому належить вказане майно і яким чином зазначене майно матиме доказове значення у провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України за фактом ухилення від сплати податків в період 2017-2019р.р. та доказом яких саме обставин може бути вказане майно. Крім того, у постанові не вказано, з яких мотивів слідчий виходив при вирішенні питання про визнання вказаного у клопотанні майна речовими доказами.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність необхідності накладення арешту на вказане тимчасово вилучене майно, клопотання є передчасним і такий вид забезпечення на даній стадії досудового розслідування явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власників майна, гарантованими законом, оскільки призведе до фактичного зупинення господарської діяльності фізичних-осіб підприємців, і завданням цього кримінального провадження.
У зв`язку з вищевикладеним законних підстав для задоволення клопотання на даний час немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ :
В клопотанні прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна, в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000001 від 11.01.2021р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 9.09.2021р.

Слідчий суддя ОСОБА_1