Справа № 442/823/18
Провадження № 1-кп/456/52/2022
УХВАЛА

07 лютого 2022 року місто Стрий

Колегія суддів Стрийського міськрайонного суду Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судових засідань: ОСОБА_4 ,

розглянувши під час розгляду обвинувального акту в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0001986 від 18.05.2017р., про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.190, ч.2 ст..28 ч.4 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.190, ч.3 ст.190, ч.2 ст.28 ч.4 ст.358, ч.2 ст.28 ч.4 ст.358 КК України, клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у виді домашнього арешту,

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

в присутності обвинуваченого: ОСОБА_5 , -

встановив:

В провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області знаходиться кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.190, ч.2 ст..28 ч.4 ст.358, ч.4 ст.358, КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.190, ч.3 ст.190, ч.2 ст.28 ч.4 ст.358, ч.2 ст.28 ч.4 ст.358 КК України..
Згідно матеріалів справи, на досудовому слідстві 02.02.2018 ОСОБА_5 , було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії якого закінчився.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про необхідність обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , оскільки, в ході судового розгляду даного кримінального провадження з 2018 по 2022 роки, судові засідання неодноразово не відбувались через неявку обвинувачених, в тому числі через неявку ОСОБА_5 , без наявності поважних причин. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02.03.2021 до ОСОБА_5 застосовувався привід та накладалося грошове стягнення. Однак, незважаючи на викладене обвинувачений ОСОБА_5 , й надалі періодично безпідставно не з`являвся в судові засідання, востаннє 24.01.2022, що може свідчити про намагання затягнути судовий розгляд та про порушення ним своїх процесуальних обов`язків, відтак просить клопотання задоволити.

Обвинувачений ОСОБА_5 не погодився із клопотанням прокурора та пояснив, що він орендує квартиру в АДРЕСА_1 з 05.10.2021 та працює на ПП « ОСОБА_9 » в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » водієм. Робочий час починається з 7.30, також він підробляє оскільки має на утриманні двох неповнолітніх дітей. В подальшому він буде старатися не допускати неявки в судові засідання, а відтак просить відмовити в задоволенні клопотання.
Захисник не погодився з клопотанням прокурора оскільки, в обвинуваченого є на утриманні двоє неповнолітних дітей і йому необхідно працювати, щоб їх утримувати. Обвинувачений пообіцяв більше не допускати неявки в судові засідання без поважних причин. Дійсно обвинувачений в попереднє судове засідання не з?явився оскільки був хворий на КОВІД, докази хвороби будуть надані в наступне засідання, відтак відсутні підстави для застосування запобіжного заходу..
Суд, заслухавши думку прокурора, який просить обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту без електронних засобів контролю, обвинуваченого, захисника які заперечили щодо його задоволення, приходить до висновку, що обвинуваченому слід обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику, передбаченого ст.. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, в судовому засіданні не встановлено. Крім того, ОСОБА_5 , обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину і раніше обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту ним неодноразово порушувався, що доводиться повідомленнями Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області від 05.02.20.
У відповідності зі ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Як на підставу для задоволення клопотання, прокурор вказує на систематичну неявку обвинуваченого в судові засідання, яка жодного разу не була підтверджена належними доказами, застосування відносно обвинуваченого приводу через органи внутрішніх справ. Наведені зловживання процесуальними правами обвинуваченим, слугують неодноразовим відкладенням судоих засідань та затягує розумні строки розгляду кримінального провадження.
Сторона захисту в свою чергу клопотання прокурора заперечила, вказуючи на те, що обвинувачений дійсно неодноразово не з?являвся в судові засідання, однак в подальшому має намір прибувати в судові засідання, на даний час працює, має на утриманні двох малолітніх дітей.

Колегія суддів не ставить під сумнів доводи сторони захисту про наявність на утриманні в обвинуваченого двох неповнолітніх дітей, як і факт праці останнього, оскільки обвинувачений є особою молодого віку і повинен забезпечувати сім`ю, однак приходить до висновку, що вказані доводи не є підставою для відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу, оскільки факт неодноразової неявки в судове засідання обвинуваченого розцінює як зловживання процесуальними правами, зважаючи на таке.

Право кожного на розгляд його справи у розумний строк гарантовано як на конвенційному рівні (частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), так і на рівні національного законодавства (пункт 7 частини другої статті 129 КонституціїУкраїни).

Частиною першою статті 7 Закону «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Строки, встановлені КПК України, є обов`язковими для суддів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процессу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Зазначене є завданням кримінальногопровадження (стаття 2 КПК України).

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Так, стаття 28 КПК України визначає, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд. Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: 1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; 2) поведінка учасників кримінального провадження; 3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці виходить із того, що розумність тривалості судового провадження необхідно оцінювати у світлі обставин конкретної справи, враховуючи критерії, вироблені судом. Такими критеріями є: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (рішення у справах «Бараона проти Португалії», 1987 рік; «Хосце проти Нідерландів», 1998 рік; «Бухкольц проти Німеччини», 1981 рік; «Бочан проти України», 2007 рік).

В ухвалі Верховного Суду у справі № 202/4467/14-к від 17.09.2019 зазначено: «Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 7 липня 1989 року, вказував на недопустимість зневілювання ключового принципу - верховенства права у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом».

Про умисний характер дій обвинуваченого ОСОБА_5 , направлені на невиправдане затягування процесу та зловживання своїм процесуальним правом свідчить неявка останнього в судові засідання призначені на 03.01.2019, 05.02.2019, 28.02.2019, 23.04.2019, 11.11.2019, 29.11.2019, 28.01.2020, 26.02.2020, 23.04.2020, 22.05.2020, 07.08.2020, 22.09.2020, 19.11.2020, 24.12.2020, 12.02.2021, 02.03.2021, 23.04.2021, 02.06.2021, 05.10.2021, 07.12.2021. Обвинуваченим впродовж тривалого часу подано лише 4 заяви про відкладення розгляду справи однак, жодного доказу на підтвердження обставин викладених в заявах про необхідність відкладення судових засідань суду не надано, як і не повідомлено про причини неявки у всі судові засідання.

Крім цього, 02.03.2021 до обвинуваченого ОСОБА_5 було застосовано привід за місцем реєстрації проживання, у зв`язку з його неявкою в судове засідання.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що до обвинуваченого раніше було застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, однак строк такого сплив саме через неявку обвинуваченого в судове засідання.

Таким чином, виходячи з положень КПК України та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 , необхідно обрати забіжний захід у виді домашнього арешту, що не перевищує двох місяців.
При цьому колегія судів враховує, що відповідно до положень ч.2 ст.184 КПК України копія клопотання про застосування запобіжного заходу вручається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання. В судовому засіданні стороною захисту жодної заяви про надання строку для ознайомлення з клопотанням суду не подано, натомість захисником, зроблено заяву про те, що з метою економії процесуального часу він не буде вдаватися в оцінку доводів клопотання, а просить в задоволенні такого відмовити. Обвинуваченим в свою чергу висловлено позицію про наявність підстав для відмови в застосуванні запобіжного заходу. При цьому обвинувачений не зміг пояснити суду причини неявки в судові засідання впродовж чотирьох років, більше як у 20 випадках, як і не зміг надати суду докази причин неприбуття в судове засідання 24 січня 2022 року.

Наведене слугує безумовною підставою для застосування запобіжного заходу, оскільки обвинувачений впродовж тривалого часу зловживає процесуальними правами, в судові засідання не прибуває з причин, які не визнано судом поважними, жодного разу обвинувачений не подав доказів причин свого неприбуття в судове засідання, під час судового розгляду кримінального провадження змінив місце проживання і про це суд не повідомив.

Одночасно слід звернути увагу на те, що обвинувачений в судовому засіданні не зміг пояснити суду, чи він офіційно працевлаштований, як і довести перед судом адресу свого місця фактичного проживання, а відтак, суд позбавлений можливості застосувати запобіжний захід, інакше, аніж, за місцем його реєстрації, яка підтверджена матеріалами кримінального провадження.

При цьому колегія суддів зауважує, що в подальшому сторона захисту не позбавлена права звернутися до суду з клопотанням про зміну умов домашнього арешту, за умови доведення підстав для такої зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 181, 315КПК України суд, -

ухвалив:

Обвинуваченому ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч.2 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, без електронних засобів контролю з 07 лютого 2022 року по 07 квітня 2022 року.
Застосувати до ОСОБА_5 , наступні обмеження:
-прибувати за кожною вимогою до суду;
-заборонити ОСОБА_5 , залишати своє місцем реєстрації ( АДРЕСА_2 ) з 21 год. 00 хв. по 09 год. 00 хв.
-повідомляти прокурора чи суд, про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в?їзд в Україну

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_5 , та скерувати начальнику Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області для відома та виконання.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3