Справа №705/1145/21
1-кп/705/580/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.03.2022 Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000089 від 03.02.2021, по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, на утриманні має малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До ОСОБА_5 17 листопада 2020 року звернувся ОСОБА_4 з метою придбання автозапчастин, а саме зчеплення та решітки радіатора на автомобіль Субаро Форестер, автономної пічки на автомобіль Фольцваген Т4, а також радіаторного змієвика на автомобіль Ауді А6. ОСОБА_5 , маючи умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_4 , шляхом обману, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що поставку замовленого товару здійснювати не буде, встановив умови, що спочатку необхідно перерахувати грошові кошти в якості оплати на запропоновану ним банківську картку, після чого буде доставлений замовлений товар. Того ж дня, 17 листопада 2020 року ОСОБА_4 , якого ввів в оману ОСОБА_5 , через мобільний додаток «monobank» перерахував на банківську картку ПуАТ «КБ» «Акордбанк» № НОМЕР_1 , відкриту на ім`я ОСОБА_5 , грошові кошти в розмірі 2400 гривень, та 18 листопада 2020 року грошові кошти в розмірі 1000 гривень та 2400 гривень, після чого ОСОБА_4 очікував поставку товару, тим самим ОСОБА_5 , не планувавши поставити замовлений товар, який не мав у наявності, заволодів грошовими коштами ОСОБА_4 в загальній сумі 5800 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального проступку за наведених вище обставин не визнав, пояснив, що проживав у найманій квартирі зі знайомими потерпілого, які попросили його допомогти потерпілому знайти та придбати запчастини для транспортних засобів. Він погодився та надав свій номер телефону з встановленим месенджером Viber, по якому з ним зв`язався ОСОБА_7 та зробив замовлення. Він надав потерпілому реквізити своєї банківської картки, на яку потерпілим було перераховано близько 6000 гривень. Умислу на заволодіння коштами не мав оскільки це була передплата та отримані кошти він в подальшому сам передав за товар. Своєчасно не зміг доставити замовлений товар, про що повідомив потерпілого, який фактично відмовився від умов договору та просив повернути кошти, що він зробити відмовився. У які строки зобов`язувався доставити запчастини не пам`ятає, підтвердження того, що він в подальшому перерахував кошти за товар та що запчастини доставлені в Україну у нього немає. Винним себе не вважає, оскільки наміру заволодіти грошима потерпілого не мав.

Суд вважає, що прокурором під час судового розгляду доведено сформульоване обвинувачення, а вищевказані судом обставини підтверджуються безпосередньо дослідженими під час судового розгляду належними та допустимими доказами, а саме:

- показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_4 , який пояснив, що в листопаді 2020 року через своїх знайомих домовився з ОСОБА_5 про поставку запчастин, які останній мав доставити протягом тижня-півтора. Гогунський надав йому реквізити своєї банківської картки, на яку він за домовленістю перерахував 5800 гривень. Після сплину обумовленого терміну та перерахування коштів ОСОБА_5 протягом півтора місяці постійно відтерміновував поставку товару з незрозумілих причин, після чого в січні 2021 року взагалі припинив відповідати на телефонні дзвінки та не виходив на зв`язок в інший спосіб. У зв`язку з чим він звернувся до поліції із відповідною заявою. Потім застав ОСОБА_8 на квартирі, яку останній винаймав і він повідомив, що запчастини застрягли на кордоні. На його вимогу повернути кошти, сказав, що коштів у нього немає, і повернути гроші він зможе приблизно через тиждень, однак до цього часу ні замовлений товар ні кошти так і не повернув;

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що разом із підсудним та ОСОБА_10 близько двох місяців винаймали квартиру. Про ситуацію йому відомо лише зі слів потерпілого ОСОБА_4 . Сам ОСОБА_5 говорив їм, що він займається запчастинами для транспортних засобів, тому і порадили ОСОБА_7 звернутися до нього;

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що йому відомо про домовленість потерпілого з підсудним про доставку запчастин. ОСОБА_4 коли на вимогу ОСОБА_5 перевів кошти останньому, одразу про це йому повідомив, оскільки вони перебували у дружніх стосунках, і сам ОСОБА_5 підтвердив, що від потерпілого на картку надійшли грошові кошти. ОСОБА_5 неодноразово обіцяв потерпілому, що запчастини будуть доставлені але пізніше;

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що з потерпілим перебуває у дружніх стосунках, а з обвинуваченим знайомий лише, як з особою, яка мала поставити запчастини ОСОБА_7 . Спілкування із підсудним відбувалося через мобільний додаток «VIBER» за наданим останнім номером телефону, він особисто також перераховував ОСОБА_8 кошти у розмірі 725 гривень через термінал для оплати запчастин. За поставку запчастин, які останній мав доставити протягом тижня, з ОСОБА_8 домовлявся також ОСОБА_7 , якому ОСОБА_8 надав реквізити своєї банківської картки, на яку той перерахував передплату. Після сплину цього терміну та перерахування коштів ОСОБА_5 протягом півтора місяці постійно відтерміновував поставку товару з незрозумілих причин, після чого в січні 2021 року взагалі припинив відповідати на телефонні дзвінки. У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 не виконував своїх зобов`язань, потерпілий вимушений був звернутися до поліції. Особисто із ОСОБА_5 вони зустрілися уже після звернення до поліції та останній гроші повернути відмовився;

- копіями квитанцій про перерахунок коштів: № 2ККС-2АРН-0Т87-84РК від 18.11.2020 року 1000 гривень, № ЕСТ6-ТМЕ7-8ХВО-ВМС6 від 17.11.2020 року 2400 гривень, № ЕТ0А-Х349-ААМ3-6398 від 18.11.2020 року 2400 гривень;

- роздруківкою скріншотів електронних повідомлень в мобільному додатку Viber в телефоні потерпілого ОСОБА_4 , згідно яких зафіксовано листування з ОСОБА_5 , який визначений як «Руслан Запчасті» з абонентським номером « НОМЕР_2 », та який надав номер банківської карти НОМЕР_1 для перерахування коштів за оплату запчастин;

- випискою по картковому рахунку ОСОБА_5 в ПуАТ «КБ «Акордбанк» за період з 01.11.2020 року по 30.11.2020 року, згідно якої встановлено, що на рахунок останнього потерпілим ОСОБА_4 перераховано: 17.11.2020 року 2400 гривень; 18.11.2020 року 1000 гривень та 2400 гривень;

- протоколом огляду з фототаблицею оглянутого мобільного телефону «XIAOMI А7», належного ОСОБА_5 , із яких встановлено, що з мобільного номеру « НОМЕР_2 », яким користується ОСОБА_5 , здійснювалися неодноразові вхідні та вихідні дзвінки на номер телефону, яким користується ОСОБА_4 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена повністю.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують покарання та обставини, які обтяжують покарання.

Суд, бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_5 має вік 45 років, осудний, не одружений, офіційно не працевлаштований, відомості про перебування на обліку та під наглядом у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра відсутні, відповідно до характеристики, наданої головою об`єднання співвласників багатоквартирного будинку « ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_3 )», за місцем проживання характеризується посередньо, згідно вимоги УІАП ГУНП в Черкаській області від 11.02.2021 до кримінальної відповідальності не притягувався.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого і у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

З врахуванням вище наведеного, суд, приходить до переконання, що виправленню та перевихованню обвинуваченого ОСОБА_5 може сприяти покарання, не пов`язане з його ізоляцією від суспільства, і, оскільки на цьому не наполягає прокурор, вважає за необхідне призначити йому покарання у виді громадських робіт у межах санкції інкримінованого йому кримінального правопорушення, як достатнього для його особи з врахуванням вищезазначених обставин встановлених в судовому засіданні.

Визначене обвинуваченому покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності.

Запобіжні заходи до обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового розслідування, як і під час судового розгляду, не обиралися.

Що стосується цивільного позову, суд вважає, що він підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 128 КК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 матеріальної шкоди у розмірі 5800 гривень та моральної шкоди у розмірі 5000 грн.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково відмовляє в ньому.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підставами цивільно-правової відповідальності є: протиправність поведінки (дія чи бездіяльність), причинний зв`язком між протиправною поведінкою і заподіяною шкодою виною особи, яка заподіяла шкоду.

Як встановлено на досудовому слідстві та в судовому засіданні злочинними діями ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_4 було спричинено матеріального збитку у зв`язку з заволодінням шляхом обману грошовими коштами в сумі 5800 гривень, тому дана сума збитків підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого.
Виходячи з вимог п.3 ч.1 ст. 91 КПК України, згідно з якими у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню, оскільки обґрунтовані та підтверджені належними доказами на суму 5800 гривень 00 копійок.

Розглядаючи заявлений цивільний позов ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст.ст. 56, 62 Конституції України фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року з подальшими змінами та доповненнями, згідно з якими розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених позовних вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуючи характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілих, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, при визначенні розміру моральної шкоди.

Потерпілий ОСОБА_4 заявив позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн., які обґрунтовані тим, що внаслідок вчиненого обвинуваченим ОСОБА_5 злочину, він зазнав моральних переживань, головних болях оскільки через неможливість використовувати свій автомобіль втратив можливий дохід та можливість пересуватись на авто з місця проживання до м. Умані, а тому вимушений їздити на маршрутних таксі з ризиком захворювання на короновірусну хворобу, що приносить моральні страждання.

Цивільне законодавство України під моральною шкодою розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом встановлено, що діями обвинуваченого потерпілому ОСОБА_4 завдано моральну шкоду. З урахуванням фактичних обставин справи та матеріалів провадження, вбачається причинний зв`язок між заподіяною потерпілому моральною шкодою та протиправними діями обвинуваченого.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує глибину та тривалість моральних страждань потерпілого, які він переніс в результаті злочину, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, а тому враховуючи принципи розумності та справедливості, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги потерпілого ОСОБА_4 частково та стягнути з обвинуваченого моральну шкоду у розмірі 2 000 (двох тисяч) грн.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Питання про долю речових доказів у вказаному кримінальному провадженні, слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 129, 368-370, 373, 374, 393 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, і призначити йому покарання у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 судом не обирався.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_4 ) матеріальну шкоду у розмірі 5800,00 гривень та моральну шкоду у розмірі 2000,00 гривень.

Речові докази у кримінальному провадженні: мобільний телефон марки Xiaomi А7, повернути власнику ОСОБА_5 , за належністю; виписку по картковому рахунку ОСОБА_5 в ПуАТ «КБ «Акордбанк» - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1