Номер провадження: 11-кп/813/1209/21
Номер справи місцевого суду: 523/7626/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участі: секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 ,

законного представника потерпілих ОСОБА_11 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 03.06.2020 по кримінальним провадженням №0000665 від 20.02.2019 та №0000438 від 11.02.2020 відносно:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Іллічівськ (Чорноморськ), Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

-обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 2 ст. 156 КК України,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 2 ст. 156 КК України та йому призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 156 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років;
- за ч. 4 ст. 152 КК України у виді позбавлення волі строком на 13 років.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді 13 років 6 місяців позбавленні волі.
Міру запобіжного заходу відносно засудженого ОСОБА_9 залишено без змін, у вигляді тримання під вартою.
Строк відбування покарання обчислено з моменту затримання ОСОБА_9 , тобто з 21.02.2019 року.
Цивільний позов, пред`явлений представником потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 адвокатом ОСОБА_14 , задоволено повністю.
Стягнуто на користь ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з засудженого ОСОБА_9 суму в розмірі по 150 000 гривень кожному на відшкодування завданої моральної шкоди.
Вирішено долю речових доказів.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_9 визнаний винуватим у тому, що в період часу з 2015 року по 20 лютого 2019 року (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) перебуваючи за місцем свого мешкання у квартирі АДРЕСА_3 , діючи умисно, достовірно знаючи та усвідомлюючи вік потерпілого, з метою задоволення своєї статевої пристрасті вчинив дії сексуального характеру по відношенню до свого неповнолітнього пасинка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Так, ОСОБА_9 , у період часу з 2015 року по 20 лютого 2019 року (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) користуючись відсутністю у квартирі своєї співмешканки та матері потерпілого ОСОБА_12 , діючи умисно, достовірно знаючи та усвідомлюючи вік потерпілого, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, вчинив дії сексуального характеру до свого неповнолітнього пасинка ОСОБА_13 , пов`язані із оральним проникненням в тіло неповнолітнього ОСОБА_13 , а саме змушував останнього задовольняти його статеву пристрасть взяти його статевий орган до рота.
Окрім цього ОСОБА_9 , діючи умисно, достовірно знаючи та усвідомлюючи вік потерпілого, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, після вчинення орального проникнення, вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із анальним проникненням в тіло неповнолітнього ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_2 , без добровільної згоди потерпілого.
Також, 20 лютого 2019 року близько 16 години (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_9 , перебуваючи за місцем свого мешкання у квартирі АДРЕСА_3 , діючи умисно, достовірно знаючи та усвідомлюючи вік потерпілої, з метою задоволення своєї статевої пристрасті систематично вчиняв розпусні дії сексуального характеру по відношенню до своєї малолітньої дочки ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Так, ОСОБА_9 , 20 лютого 2019 року близько 16 години (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) користуючись відсутністю у квартирі своєї співмешканки та матері потерпілої ОСОБА_12 , діючи умисно, достовірно знаючи та усвідомлюючи вік потерпілої, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, перебуваючи за місцем свого мешкання у квартирі АДРЕСА_3 , вчиняв розпусні дії сексуального характеру по відношенню до своєї 6-річної дочки ОСОБА_15 , які виражались у оголенні у присутності ОСОБА_15 своїх статевих органів та примушуванні, ОСОБА_15 до оголення її статевих органів в його присутності; доторканні своїми руками статевих органів потерпілої, а також своїх статевих органів у її присутності, вчинені інших непристойних дотиків до малолітньої ОСОБА_15 , які викликають статеве збудження. Окрім цього ОСОБА_9 , діючи умисно, достовірно знаючи та усвідомлюючи вік потерпілої, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, примушував ОСОБА_15 вчиняти певні дії сексуального характеру щодо нього, а саме змушував останню задовольняти його статеву пристрасть взяти його статевий орган до рота.
Крім того, ОСОБА_9 , 20 лютого 2019 року, приблизно о 16 год. 25 хв. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи за місцем свого мешкання у квартирі АДРЕСА_3 , користуючись відсутністю у квартирі своєї співмешканки та матері потерпілої ОСОБА_12 , діючи умисно, достовірно знаючи та усвідомлюючи вік потерпілої, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, після вчинення розбещення, вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_3 з використанням пальців рук, без добровільної згоди потерпілої в результаті чого малолітній ОСОБА_15 було спричинено легкі тілесні ушкодження у вигляді саден слизової оболонки в ділянці присінка піхви справа на фоні набряку м`яких тканин, які утворилися від дії тупого (тупих) предметів, а саме в результаті тертя та ковзання тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути, у тому числі пальці кистей рук.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений зазначив, що вважає вирок суду першої інстанції незаконним таким, що не підтверджений доказами, містить суттєві протиріччя, не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та підлягає скасуванню через неврахування важливих обставин справи, а саме:

- із показань психолога, яка опитувала малолітню ОСОБА_15 вбачається, що потерпіла ніколи не називала його як того, хто вчиняв відносно неї дії, за які його було засуджено вироком суду та з цих пояснень потерпілої, які були надані психологом незрозуміло кого конкретно обвинувачує ОСОБА_15 у скоєнні відносно неї злочинів;
- з висновку судово-медичної експертизи, що була проведено відносно ОСОБА_15 встановлено, що спроба вагінального проникнення в її тіло була здійснена пальцями, але відсутні факти та докази, які б вказували, що це було зроблено ним;
- у висновку експерта №408/17 Д від 20.02.2019, який було проведено за його участі через короткий проміжок часу (через декілька годин) після спроби вагінального проникнення в тіло потерпілої ОСОБА_15 , на його тілі слідів крові, сперми та будь-яких інших слідів, які б підтверджували факт його участі в цих діях, не виявлено, що вказує на його непричетність та повністю спростовує висновки експерта №155 від 09.04.2019;
- у висновку судово-медичного цитологічного дослідження №155 від 09.04.2019 вказано, що походження виявлених слідів крові та епітеліальних клітин не виключається як від ОСОБА_9 , так і від ОСОБА_15 та для подальшої диференціації виявлених клітин крові та епітелію рекомендовано проведення ДНК дослідження, однак таке дослідження не було проведене, а вище вказаний висновок експерта не містить категоричних висновків;
- показання ОСОБА_13 , які покладені в основу вироку, відповідно до яких він бачив, що ОСОБА_9 нібито щось вчиняв «незрозуміле» відносно своєї доньки ОСОБА_15 , для чого з початку повів її до кухні, а потім, нібито вовтузився з нею під ковдрою є його припущеннями, оскільки він не бачив що ОСОБА_9 робив з ОСОБА_15 . При цьому, його пояснення психологу, явно неправдиві, оскільки хлопчик віком 8-10 років не може не знати і не розуміти, що «оголені чоловік та жінка» роблять в порнографічних фільмах. Більш того, ще в семирічному віці ОСОБА_9 та його співмешканка ОСОБА_12 встановили факт перегляду ОСОБА_13 порнографічного фільму в мобільному телефоні, про що розповіли ОСОБА_16 , та зазначені обставини не можуть виключати факту, що саме ОСОБА_13 міг вчинити спробу вагінального проникнення у тіло ОСОБА_15 та злякавшись оговорив ОСОБА_9 та вказана версія не була перевірена органом досудового розслідування та судом
- ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду не було проведено судово-медичної експертизи малолітнього ОСОБА_13 на встановлення у нього тілесних ушкоджень, які могли утворитися від проникнення до його анального отвору.
- пояснення потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_13 протирічать між собою та не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, оскільки є неправдивими.
Посилаючись на вище зазначені доводи, та на свою непричетність до скоєння інкримінованих йому злочинів, обвинувачений просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження.
Окрім того, обвинуваченим до початку судового розгляду до суду апеляційної інстанції подане клопотання про виклик та допит в якості свідка його матері ОСОБА_16 , якій він та його співмешканка ОСОБА_12 розповіли про перегляд ОСОБА_13 порнографічного фільму, яка може підтвердити вказаний факт та зазначені обставини, на його думку є суттєвими для встановлення істини у кримінальному провадженні.
Від захисника ОСОБА_10 до суду апеляційної інстанції подане клопотання про проведення психологічної експертизи із застосуванням комп`ютерного поліграфу відносно ОСОБА_9 .

Представник потерпілих в судове засідання не з`явився, про дату та час судового розгляду був поставлений до відома належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та просили її задовольнити, прокурора ОСОБА_8 , законного представника потерпілих ОСОБА_11 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та заявлених стороною захисту клопотань, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з положеннями ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Апеляційний суд приходить до висновку про те, що вирок суду першої інстанції відповідає приписам наведеної норми кримінального процесуального закону.
Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких одне з завдань це забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ч. 2 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на перегляд вироку, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Окрім того, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Відповідно до вироку суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 не визнав свою вину в інкримінованих йому злочинах, пояснив, що своїх дітей не спокушав, і не примушував нічого робити. Це усе наговори на нього.
В суді апеляційної інстанції обвинувачений також зазначив, що не визнає фактичні обставини встановлені судом та вважає, що вирок відносно нього підлягає скасуванню, а провадження закриттю, у зв`язку з відсутністю доказів його причетності до інкримінованих йому злочинів.
Обґрунтовуючи висновок про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 2 ст. 156 КК Українисуд першої інстанції послався у вироку на досліджені ним докази, зокрема покази потерпілих та свідків, а саме:

- покази потерпілої малолітньої ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка була опитана, під час виїзного судового засідання, в «кімнаті дружнього для дітей правосуддя» за адресою: АДРЕСА_4 , та під час бесіди з психологом повідомила, що проживає разом з мамою ОСОБА_17 , батьком ОСОБА_18 та братом ОСОБА_19 . Розмова про брата викликала в неї лише добрі емоції. Під час завдання намалювати епізоди свого життя, ОСОБА_20 намалювала себе голою з великими очима. На запитання під час бесіди про події у її житті часто замикалася у собі та мовчала. На прямі запитання про батька, розповідала про гру у схованки та про покарання, яке до неї застосовував тато. На запитання поставлене психологом про те, що не треба робити з дітьми, ОСОБА_20 відповіла, що не треба лізти у труси до дітей. Самостійно про батька не згадувала, та жодного разу не згадала його серед членів своєї родини;
- покази потерпілого малолітнього ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був опитаний, під час виїзного судового засідання, в «кімнаті дружнього для дітей правосуддя» за адресою: АДРЕСА_4 , та під час бесіди з психологом повідомив, що проживає разом з мамою ОСОБА_17 , вітчимом ОСОБА_18 та сестрою ОСОБА_21 . Кілька років тому, приблизно, коли йому було 5 років, його вітчим ОСОБА_22 , робив з ним якісь незрозумілі речі. Коли вони з сестрою були вдома з вітчимом, він покликав його на кухню, зав`язав йому очі і запхнув щось в рот, що це було він не розумів, але це було щось м`яке, не холодне і не гарячіше, а через деякий час були якісь виділення, було відчуття що у роті багато слини і вона витікала у нього з рота. Після цього, ОСОБА_23 щось вставив йому в попу, що це було він не знає, неначе якусь палицю, було йому неприємно і боляче, і по відчуття було таке, що цей предмет змащений олією. Також, ОСОБА_23 показував йому на телефоні та ноутбуку відео, на якому були голі тітки і дядьки, і вони робили, що те йому незрозуміле. Також в бесіді ОСОБА_24 розповідав, що ОСОБА_22 робив з ОСОБА_25 якісь нехороші речі. А саме, то, як він з ним поступив на кухні, він також заводив туди і його сестру ОСОБА_26 , але що саме там відбувалося він не бачив і не знає. Після чого ОСОБА_27 сказав йому нічого не говорити матері, так як це велика таємниця;
- покази свідка ОСОБА_12 , яка повідомила, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , разом з співмешканцем ОСОБА_9 , своїм сином ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та донькою ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Її співмешканець ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , намагався розбестити її малолітніх дітей: доньку ОСОБА_15 , та сина ОСОБА_13 , в той час коли її не було вдома. 20.02.2019р. приблизно о 16:25 год. їй зателефонував її син, ОСОБА_24 та повідомив, що її співмешканець ОСОБА_9 намагався розбестити його сестру ОСОБА_28 . По прибуттю на місце, ОСОБА_12 дізналась від своїх дітей, що ОСОБА_9 схиляв їх до інтимних дій, а саме ОСОБА_9 знаходячись повністю накритими під ковдрою з малолітньою ОСОБА_15 , зняв з неї колготи та засовував їй між ноги свої пальці, після чого ОСОБА_9 зняв свої штани та почав засовувати свій половий член в анальний отвір дівчинці. Також ОСОБА_12 повідомила, що приблизно рік по тому, ОСОБА_9 , знаходячись вдома з дітьми один, змусив ОСОБА_20 та ОСОБА_29 взяти його статевий орган до рота;
- покази свідка ОСОБА_30 , яка суду пояснила, що працює психологом в ОО «ОД «Віра, Надія, ОСОБА_31 », яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, 53. Так, наприкінці березня місяця 2019 року, до в їх в організацію звернулася ОСОБА_12 , по психологічну допомогу для своїх дітей, а саме для її сина ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її дочці ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . При зустрічі з ОСОБА_17 , їй стало відомо, що ОСОБА_22 насилував її дітей. На скільки їй відомо це було двічі з її дочкою ОСОБА_28 і один раз з сином ОСОБА_24 . Вислухавши матір, їх організацією було прийнято рішення допомогти цій сім`ї, оскільки відбувалося сексуальне насильство над дітьми як психологічне, так і фізичне. Мною була розроблена реабілітаційна програма роботи з ОСОБА_28 і ОСОБА_24 , а також з їх мамою ОСОБА_34 . Раз на місяць у неї проходили з ними зустрічі (з кожним окремо), упродовж 3-4 місяців. Після цього ОСОБА_35 разом зі своїми дітьми їздили на два тижні для медичної і психологічної реабілітації в «МОМ» м. Київ. Після їх повернення в ОСОБА_36 вона продовжила роботу з цією сім`єю. Їх зустрічі проходили раз на тиждень. 20 грудня 2019 року вона проводила опитування з ОСОБА_24 в «Кімнаті дружнього до дітей правосуддя». В ході цього опитування проводилася відео зйомка, і це опитування була записаний. При цьому опитуванні ОСОБА_37 розповів про випадок, який відбувався з ним, а саме те, що кілька років тому, приблизно, коли йому було 5 років, його вітчим ОСОБА_22 , робив з ним якісь незрозумілі речі. Коли ОСОБА_23 був удома один разом з дітьми, він покликав ОСОБА_24 на кухню, зав`язав йому очі і запхнув щось в рот, що це було він не розуміє, але це було щось м`яке, не холодне і не гарячіше, а через деякий час були які те виділення, було відчуття що у роті багато слини і вона витікала у нього з рота. Після цього, як сказав ОСОБА_24 , ОСОБА_23 щось вставив йому в попу, що це було він не знає, неначе якусь палицю, було йому неприємно і боляче, і по відчуття було таке, що цей предмет змащений олією. Також ОСОБА_24 розповів їй, що ОСОБА_22 показував йому на ноутбуку відео, на якому були голі тітки і дядьки, і вони робили, що те йому незрозуміле, що це було і як це назвати - ОСОБА_24 відповісти не міг, оскільки він не знає що це і як це називається. Також в бесіді ОСОБА_24 розповідав, що ОСОБА_22 робив з ОСОБА_25 якісь нехороші речі. А саме, то, як він з ним поступив на кухні, він також заводив туди і його сестру ОСОБА_26 , але що саме там відбувалося він не бачив і не знає. Це був перший випадок, про який він знає, а другий випадок, це був коли ОСОБА_23 ліг в ліжко разом з ОСОБА_25 , сховався ковдрою і почав щось робити. Антон не розумів, що там відбувається, але у нього було нехороше передчуття, і він покликав маму і все їй розповів. Виходячи з бесід з ОСОБА_19 і ОСОБА_21 , вона може сказати, що діти говорять правду, вони нічого не вигадують. У дітей важка психологічна травма на ґрунті досконалих відносно їх дій з боку батька і вітчима. Діти пригнічені, замкнуті, відстають від психологічного віку своїх однолітків. Також додала, що під час роботи з ОСОБА_20 вона спонукала її забути події, пов`язані з протиправними діями вчиненими проти неї.
Окрім того, судом першої інстанції досліджені письмові докази, якими суд першої інстанції обґрунтував доведеність вини ОСОБА_9 в інкримінованих йому діяннях, яким надана належна правова оцінка, а саме:
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.02.2019 (т. 1 а.п. 133);
- протокол огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 від 20.02.2019 року з фототаблицею (т. 3 а.п. 135-139);
- витяг внесення відомостей про вчинене правопорушення до ЄРДР №0000665 від 20.02.2019 (т. 3 а.п. 125-126);
- протокол огляду речових доказів, а саме мобільний телефон марки XiomiRedmi 4а, в корпусі білого кольору, imei1: НОМЕР_1 ; imei2: НОМЕР_2 ; з сім-карткою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_3 , який запаковано до полімерного пакета №EXP0153169 (камера схову Суворовського ВП квитанція №000157) від 26.03.2019 (т. 1 а.п. 150);
- протокол отримання біологічних зразків, мазки з ротової порожнини, прямої кишки, піхви потерпілої ОСОБА_15 для проведення експертизи від 20.02.2019 (т. 1 а.п. 160-161);
- висновок судово-медичного дослідження №409/18-Д від 20.03.2019, згідно якого у ОСОБА_15 виявлено наступне тілесне ушкодження: садно слизової оболонки в ділянці присінка піхви справа на фоні набряку м`яких тканин, і зазначене ушкодження утворилося від дії тупого (тупих) предмету (предметів), індивідуальної особливості якого (яких) у характеристиках ушкодження не відобразилися, ушкодження у вигляді садна в ділянці присінка піхви могло утворитися від тертя та ковзання тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути у тому числі напружений статевий член, пальці кистей та інше. Враховуючи морфологічні особливості садна (садно має вологу, багряно-червону поверхню що розташована нижче рівня навколишньої неушкодженої шкіри і розташоване на тлі незначного набряку м`яких тканин) слід вважати, що воно могло виникнути приблизно до 1-ї доби до початку проведення огляду, тобто могло бути спричинене 20.02.2019. Вище зазначене ушкодження, не було небезпечними для життя, має незначні і скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цією ознакою згідно п. 23.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відноситься до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. У мазках і тампонах з ротової порожнини, в тампонах і мазках з прямої кишки, в тампонах і мазках з параанальної ділянки в тампонах і мазках з переддвер`я піхви потерпілої ОСОБА_15 , 2012 р.н. сперматозоїди не виявлені (т. 1 а.п. 167-169);
- висновок судово-медичного дослідження №408/17-Д від 20.02.2019, згідно якого при обстеженні ОСОБА_9 , 1983 року народження кров не знайдена, знайдена слина та невелика кількість епітеліальних клітин, висловитися про статеву та регіональну належність яких (зокрема до букального, піхвового та ректального епітелію) не виявилося можливим в зв`язку з не виявленням в клітинах цитохімічних і цитоморфологічних диференційних ознак, а також з відсутністю в епітеліоцитах ядер, придатних для статевоспецифічної диференціації. Сперматозоїди, або голівки сперматозоїдів не знайдено.». На підставі даного судово-медичного обстеження громадянина ОСОБА_9 , 1983 року народження, відповідно до поставлених питань, надано наступні підсумки: яких-небудь тілесних ушкоджень або об`єктивних слідів від них, в тому числі в ділянці зовнішніх статевих органів і заднього отвору не виявлено. В мазках-відбитках та тампоні-змиві зі статевого члену громадянина ОСОБА_9 , 1983 року народження кров не знайдена, знайдена слина та невелика кількість епітеліальних клітин, висловитися про статеву та регіональну належність яких (зокрема до букального, піхвового та ректального епітелію) не виявилося можливим в зв`язку з не виявленням в клітинах цитохімічних і цитоморфологічних диференційних ознак, а також з відсутністю в епітеліоцитах ядер, придатних для статевоспецифічної диференціації. Сперматозоїди, або голівки сперматозоїдів не знайдені (т. 1 а.п. 208-210);
- висновок судово-медичного цитологічного дослідження №155 від 09.04.2019, згідно якого з наданих ксерокопії результатів дослідження крові, проведеного 19.04.2019 у дитячій міській поліклініці №2 Суворовського району м. Одеси, група крові ОСОБА_15 - А (II). При дослідженні слини потерпілої ОСОБА_15 встановлено, що вона є носієм супутнього антигену Н. Кров підозрюваного ОСОБА_9 за ізосерологічною системою АВО відноситься до групи крові А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н.В піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластинок обох рук підозрюваного ОСОБА_9 знайдені мікросліди крові, помірна кількість головок сперматозоїдів, епітеліальні клітини, розташовані у препаратах ізольовано і невеликими пластами, та виявлений білок людини. Знайдені в піднігтьовому вмісті обох рук пласти клітин за цитоморфологічними ознаками схожі з фрагментами глибоких шарів шкіри (епідермісу), що дає можливість припустити травматичний характер їх походження. Висловитися щодо статевої належності знайдених крові і епітеліальних клітин та можливості приналежності ізольованих епітеліальних клітин до піхвового і ректального епітелію не є можливим через відсутність в клітинах характерних цитохімічних та цитоморфологічних диференційних ознак клітин піхвового І епітелію, недостатню кількість у препаратах клітин, характерних для ректального епітелію і відсутність у препаратах ядер епітеліоцитів і лейкоцитів, придатних для статевоспецифічної диференціації. При визначенні групової належності крові, сперми і клітин виявлені анти-гени А і Н ізосерологічної системи АВО, які властиві групі крові А(П) з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н, що не виключає походження сперми від чоловіка (чоловіків), а крові і епітеліальних клітин від особи (осіб) любої статі з вищевказаною групою крові. Таким чином, враховуючи результати дослідження і групові властивості підекспертних осіб, походження знайденої сперми не виключається від підозрюваного ОСОБА_9 , а походження знайдених крові і епітеліальних клітин не виключається як від підозрюваного ОСОБА_9 , так і від потерпілої ОСОБА_15 . Для подальшої диференціації знайдених крові і епітеліальних клітин рекомендовано проведення ДНК-дослідження (т. 1 а.п. 217-220);
- витяг внесення відомостей про вчинене правопорушення до ЄРДР №0000438 від 11.02.2020 (т. 3 а.п. 36);
- протокол огляду компакт-диску, сірого кольору, на поверхні якого заводським способом нанесено наступні позначення: «Verbatium DVD-R, 4,7Gb, 16х, 120 min». В нижній частині вищезазначеного носія інформації міститься рукописний надпис, світло-сірого кольору, із наступним змістом: «Допит потерпілого ОСОБА_38 », на якому міститься відеозапис вбачається, що о 13:19:00 год. в «кімнаті дружнього для дітей правосуддя» в м. Одесі розпочато бесіду психолога ОСОБА_39 (ОО «ГД Віра, Надія, Любов») та неповнолітнього ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (бесіда проводилась російською мовою) з фототаблицею кріншотів з оглянутого відео файлу (т. 3 а.п. 44-50);
- постановою про долучення речових доказів від 12.02.2020 року, а саме компакт-диску, сірого кольору, на поверхні якого заводським способом нанесено наступні позначення: «Verbatium DVD-R, 4,7Gb, 16х, 120 min», в нижній частині вищезазначеного носія інформації міститься рукописний надпис, світло-сірого кольору, із наступним змістом: «Допит потерпілого ОСОБА_38 » (т. 3 а.п. 52-53).
З огляду на безпосереднє дослідження у суді першої інстанції доказів, наданих в ході судового розгляду, колегія суддів, всупереч доводів апеляційної скарги вважає, що судом першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідженні всі обставини кримінального провадження, яким надана оцінка з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, та рішення відносно ОСОБА_9 прийняте відповідного до вимог діючого КПК України.
При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що факт погрози застосування фізичного насильства відносно потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_13 в ході дослідження судом всіх доказів у кримінальному провадженні не знайшов свого підтвердження. У зв`язку з чим, суд першої інстанції виключим з обвинувачення посилання на вчинення злочинів «з погрозою застосування фізичного насильства» за недоведеністю такого факту. Також факт вчинення кримінального правопорушення з використанням геніталій (статевого органу), так само не знайшов свого підтвердження та підлягає виключенню з обвинувачення.
З огляду на, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що дії ОСОБА_9 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 156 КК України вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи, вчинені членом сім`ї та за ч. 4 ст. 152 КК України - вчинення дій сексуального характеру, пов`язане з оральним, анальним, вагінальним проникненням в тіло іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах з використанням будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи, яка не досягла чотирнадцяти рокі.
Під час судового розгляду скарги, обвинуваченим ОСОБА_9 заявлено клопотання про допит свідка ОСОБА_16 , яка є його матір`ю, та яка на його думку може підтвердити факт перегляду ОСОБА_13 порнографічного фільму, яка що на його думку є суттєвими для встановлення істини у кримінальному провадженні. Окрім того, захисником ОСОБА_10 заявлене клопотання щодо проведення психологічної експертизи із застосуванням комп`ютерного поліграфу відносно ОСОБА_9 .

Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
За змістом цієї норми процесуального закону учасник судового провадження має право не лише формально заявити клопотання про повторне дослідження обставин або доказів, а й повинен зазначити, які конкретно обставини (докази) потрібно дослідити, та обґрунтувати, чому вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями чи взагалі не досліджені.
Апеляційний суд з даного питання зауважує, що розгляд у суді апеляційної інстанції не повинен дублювати дослідження доказів, яке проводилося у місцевому суді, оскільки це суперечить основним засадам кримінального процесуального законодавства України. Незгода сторони обвинувачення з показаннями свідків та письмовими доказами по справі, не є підставою для повторного дослідження цих доказів.
Таку правову позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 10.02.2021 в справі №127/14811/17.
Таким чином, норми ч. 3 ст. 404 КПК України зобов`язують суд апеляційної інстанції провести повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, лише коли суд першої інстанції дослідив ці обставини неповно або з порушенням. Сама по собі незгода захисника та обвинуваченого з висновками, зробленими на підставі досліджених доказів, не може бути безумовною підставою для повторного дослідження тих самих доказів, апеляційним судом за відсутності обставин, передбачених ч. 3 ст. 404 КПК України.
Як вбачається із аналізу матеріалів провадження, ОСОБА_16 не була допитана ні під час досудового розслідування кримінального провадження, ні в суді першої інстанції та стороною захисту не заявлялось клопотання про виклик у якості свідка матері ОСОБА_9 . Більш того, на думку апеляційного суду обставини, на які посилається обвинувачений з приводу допиту своєї матері жодним чином не можуть вплину на прийняте судом першої інстанції рішення з мотивів, що будуть відображенні нижче. Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що під час судового розгляду у суді першої інстанції обвинуваченим та його захисником в судовому засіданні, після допиту свідків не заявлялись клопотання щодо допиту вказаного свідка та останні зазначили про можливість переходу до дослідження письмових доказів. Тому у задоволенні вказаного клопотання слід відмовити.

Окрім того, заявлене клопотання захисника щодо проведення психологічної експертизи із застосуванням комп`ютерного поліграфу відносно ОСОБА_9 апеляційний суд вважає безпідставним та таким, що за своєю суттю не може містити даних, які б могли бути використані ні як на користь виправдання, так ні на користь обвинувачення останнього. Тим паче, сам захисних у своєму клопотанні посилаючись на низку нормативних актів зазначає, що результати перевірок на поліграфі мають орієнтовне значення в процесі доказування, а висновки мають ознаки вірогідності. При цьому отримані таким чином відомості не можуть бути прийняті судами як докази щодо встановлення фактичних обставин у справі.

Щодо заявленого клопотання апеляційним судом окремо постановлено ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про призначення психологічної експертизи із застосуванням комп`ютерного поліграфу відносно ОСОБА_9 .

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_9 , відображені ним в апеляційній скарзі з доповненнями колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що спрямовані на перекладення своєї вини на неповнолітнього пасинка, який є також потерпілим у вказаному кримінальному провадженні та намагання таким чином уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.
Так, доводи ОСОБА_9 наявності суперечностей у показаннях потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_13 взагалі необґрунтовані, в чому саме полягали такі суперечності. На противагу доводам обвинуваченого, судом першої інстанції досліджені показання малолітніх потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , які були опитані, під час виїзного судового засідання, в «кімнаті дружнього для дітей правосуддя» та надали свої показання, які є послідовними та не протирічили одні одним. При цьому розмова про брата у ОСОБА_15 викликала в неї лише добрі емоції. На прямі запитання про батька, розповідала про гру у схованки та про покарання, яке до неї застосовував тато. На запитання поставлене психологом про те, що не треба робити з дітьми, ОСОБА_20 відповіла, що не треба лізти у труси до дітей. Самостійно про батька не згадувала, та жодного разу не згадала його серед членів своєї родини.

Зазначені показання підтверджені і допитом свідка ОСОБА_30 , яка показала, що при опитуванні ОСОБА_37 розповів про випадок, який відбувався з ним, а саме те, що кілька років тому, приблизно, коли йому було 5 років, його вітчим ОСОБА_22 , робив з ним якісь незрозумілі речі. Коли ОСОБА_23 був удома один разом з дітьми, він покликав ОСОБА_24 на кухню, зав`язав йому очі і запхнув щось в рот, що це було він не розуміє, але це було щось м`яке, не холодне і не гарячіше, а через деякий час були які те виділення, було відчуття що у роті багато слини і вона витікала у нього з рота. Після цього, як сказав ОСОБА_24 , ОСОБА_23 щось вставив йому в попу, що це було він не знає, неначе якусь палицю, було йому неприємно і боляче, і по відчуття було таке, що цей предмет змащений олією. Також ОСОБА_24 розповів їй, що ОСОБА_22 показував йому на ноутбуку відео, на якому були голі тітки і дядьки, і вони робили, що те йому незрозуміле, що це було і як це назвати - ОСОБА_24 відповісти не міг, оскільки він не знає що це і як це називається. Також в бесіді ОСОБА_24 розповідав, що ОСОБА_22 робив з ОСОБА_25 якісь нехороші речі. А саме, то, як він з ним поступив на кухні, він також заводив туди і його сестру ОСОБА_26 , але що саме там відбувалося він не бачив і не знає. Це був перший випадок, про який він знає, а другий випадок, це був коли ОСОБА_23 ліг в ліжко разом з ОСОБА_25 , сховався ковдрою і почав щось робити. Антон не розумів, що там відбувається, але у нього було нехороше передчуття, і він покликав маму і все їй розповів. У дітей важка психологічна травма на ґрунті досконалих відносно їх дій з боку батька і вітчима.

При цьому, потерпілий ОСОБА_13 показав, що саме ОСОБА_9 показував йому на ноутбуці відео, на якому були голі тітки і дядьки, а намагання останнього звинуватити малолітнього ОСОБА_13 у перегляді на своєму мобільному телефоні вказує на намагання перекласти вину та заплутати суд. Більш того, допитана як свідок ОСОБА_30 показала, що виходячи з бесід з ОСОБА_19 і ОСОБА_21 , вона може сказати, що діти говорять правду, вони нічого не вигадують.

З огляду на допити потерпілих та свідка, інші доводи апеляційної скарги обвинуваченого також є неприйнятними, в тому числі й щодо посилання на висновки експертизи №408/17-Д від 20.02.2019, які на його думку спростовують висновки експерта №155 від 09.04.2019, оскільки у першому висновку на його тілі слідів крові, сперми та будь-яких інших слідів, які б підтверджували факт його участі в цих діях, не виявлено. Проте, апеляційний суд зазначає, що відповідно до висновку експерта №408/17-Д від 20.02.2019 у ОСОБА_9 відбирались змиви зі статевого члену, та відповідно до висновків, на змивах знайдена слина та невелика кількість епітеліальних клітин, висловитися про статеву та регіональну належність яких (зокрема до букального, піхвового та ректального епітелію) не виявилося можливим в зв`язку з не виявленням в клітинах цитохімічних і цитоморфологічних диференційних ознак, а також з відсутністю в епітеліоцитах ядер, придатних для статевоспецифічної диференціації.
Натомість, відповідно до висновку експерта №155 від 09.04.2019 об`єктом дослідження були зрізи нігтьових пластин з пальців обох рук ОСОБА_9 , та згідно з висновком даної експертизи саме в піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластин обох рук ОСОБА_9 знайдені мікросліди крові, помірна кількість головок сперматозоїдів, епітеліальні клітини, розташовані у препаратах ізольовано і невеликими пластами, та виявлений білок людини. Висловитися щодо статевої належності знайдених крові і епітеліальних клітин та можливості приналежності ізольованих епітеліальних клітин до піхвового і ректального епітелію не є можливим через відсутність в клітинах характерних цитохімічних та цитоморфологічних диференційних ознак клітин піхвового І епітелію, недостатню кількість у препаратах клітин, характерних для ректального епітелію і відсутність у препаратах ядер епітеліоцитів і лейкоцитів, придатних для статевоспецифічної диференціації. Враховуючи результати дослідження і групові властивості підекспертних осіб, походження знайденої сперми не виключається від підозрюваного ОСОБА_9 , а походження знайдених крові і епітеліальних клітин не виключається як від підозрюваного ОСОБА_9 , так і від потерпілої ОСОБА_15 . Для подальшої диференціації знайдених крові і епітеліальних клітин рекомендовано проведення ДНК-дослідження.

Водночас, посилання обвинуваченого на те, що не проведено ДНК-дослідження суд розглядає у призмі положень ст. 22 КПК України, згідно з якою кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Як передбачено ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З положень ст. 84 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з ч. 2 ст.91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст.93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 1 статті 332 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Окрім того, під час досудового розслідування сторона захисту не позбавлена права звернутись із клопотанням щодо призначення експертного дослідження до слідчого (прокурора).

При цьому, із аналізу матеріалів провадження не вбачається, що стороною захисту порушувалось щодо призначення ДНК-дослідження як на досудовому розслідуванні, так і під час судового розгляду у суді першої інстанції.

А з огляду на зібрані докази у кримінальному провадження, прокурор вважав їх достатніми для спрямування обвинувального акту до суду для розгляду по суті, що в подальшому перевірено судом першої та апеляційної інстанції, які дійшли висновків, що матеріалами провадження підтверджується наявність в діях ОСОБА_9 ознак інкримінованих йому злочинів.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо не проведення судово-медичної експертизи малолітнього ОСОБА_13 на встановлення у нього тілесних ушкоджень, які могли утворитися від проникнення до його анального отвору суд апеляційної інстанції бере до уваги, але зазначає, що з огляду на наявні показання потерпілого ОСОБА_13 , а також пояснення надані під час спілкування зі свідком ОСОБА_40 в ході реабілітаційної програми, останній зазначав, про випадок, який відбувався з ним, а саме те, що кілька років тому, приблизно, коли йому було 5 років, вітчим ОСОБА_22 , робив з ним якісь незрозумілі речі та пояснив які саме, що відображено в мотивувальній частині вироку суду першої інстанції. З огляду на що, апеляційний суд вважає, що проведення експертного дослідження потерпілого ОСОБА_13 не могло мати доцільності, оскільки з його слів, від події пройшло декілька років. А посилання ОСОБА_9 на те, що саме ОСОБА_13 міг вчинити протиправні дії зі своєю сестрою ОСОБА_15 нічим, крім його доводів не підтверджуються, більш того ОСОБА_15 лише позитивно реагувала під час бесіди в «кімнаті дружнього для дітей правосуддя» на запитання про брата, на відміну від реакції на власного батька.
Суд першої інстанції ретельно дослідив докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу ОСОБА_9 на вчинення інкримінованих йому злочинів обґрунтовано послався у вироку на показання свідків, які узгоджуються з іншими доказами, показання потерпілих, безпосередньо сприйнятими судом, зміст яких докладно наведено у вироку, зокрема, з висновками експертів та іншими наведеними у судовому рішенні доказами, яким судом дана належна оцінка.
Усупереч твердженням у поданих апеляційній скарзі обвинуваченого суд першої інстанції, дослідивши й зіставивши наявні у кримінальному провадженні фактичні дані, дав їм оцінку в аспекті ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості та достовірності, а також з`ясував передбачені ст. 91 вказаного Кодексу обставини, що належать до предмета доказування, й обґрунтовано вирішив, що зібрані докази в їх сукупності та взаємозв`язку доводять вчинення засудженим інкримінованих злочинів.
При цьому, апеляційний суд зважаючи на всі встановлені та доведені обставини вчинених злочинів, показань, наданих потерпілими та свідками дійшов висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого побудована на намаганні уникнути кримінальної відповідальності, а посилання на причетність до вчиненого злочину щодо своєї доньки ОСОБА_13 , підтверджує відсутність у ОСОБА_9 загальноприйнятих норм моралі, а тривале приховування вчинюваних ним сексуальних дій могло бути реалізоване за рахунок морального впливу на потерпілих, які як діти були психологічно залежні від особи, яка з ними проживала та їх виховувала як батько, тобто мав авторитет і міг впливати на останніх, про що також вказував потерпілий ОСОБА_13 ( ОСОБА_27 сказав йому нічого не говорити матері, так як це велика таємниця).
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо порушення судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 норм кримінального процесуального закону, перевірена судом апеляційної інстанції та істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для скасування вироку суду першої інстанції або ставили б під сумнів законність та його обґрунтованість, колегія суддів не вбачає.
Натомість, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції не виконані вимоги ч. 5 ст. 72 КК України, що тягнуть за собою зміну вироку в цій частині.
Так, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, в тому числі рішення про включення інформації про обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.
Проте, як вбачається із резолютивної частини вироку зазначені вимоги закону судом першої інстанції не виконані.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.
Суд апеляційної інстанції, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.
Отже, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині доповнення резолютивної частини вироку даними про включення інформації про обвинуваченого ОСОБА_9 до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

Керуючись статтями 370, 376, 404, 405, 407, 408, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 03.06.2020, яким ОСОБА_9 , визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 2 ст. 156 КК України змінити.

Доповнити резолютивну частину вироку суду наступним:

«Включити інформацію про ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , засудженого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 4 ст. 152, ч. 2 ст. 156 КК України до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи».
В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, протягом цього ж строку з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4