Справа №463/8177/21
Провадження №1-кс/463/5839/21
УХВАЛА

17 вересня 2021 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 28 червня 2021 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000173 від 28.05.2021, -
встановив:
заявник звернувся до слідчого судді із зазначеною вище скаргою, мотиви якої викладені у письмовій формі.
У судове засідання від ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд скарги без його участі.
Слідчий в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду був скарги повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.
Слідчим суддею встановлено, що Першим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000173 від 28.05.2021.
Як вбачається із змісту скарги та оскаржуваної постанови 25.05.2021 ОСОБА_3 подав до органу досудового розслідування заяву про визнання його потерпілими у кримінальному провадженні № 0000173 від 28.05.2021.
Постановою слідчого від 28.06.2021 ОСОБА_3 відмовлено у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000173 від 28.05.2021.
Не погодившись із таким рішенням слідчого ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою у якій просив скасувати постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 28.06.2021 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000173 від 28.05.2021.
За результатами розгляду скарги слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова 19.08.2021 постановлено ухвалу про відмову у задоволенні скарги.
Однак, ухвалою Львівського апеляційного суду м. Львова від 27.08.2021 ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 19.08.2021 скасовано, призначено новий розгляд скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 28.06.2021 про відмову у визнанні потерпілим в Личаківському районному суді м. Львова з тих підстав, що у вступній частині ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 19.08.2021 слідчим суддею зазначено про розгляд у відкритому судовому засіданні скарги адвоката ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 02.07.2021 про закриття кримінального провадження № 0000173 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України та в резолютивній частині зазначеної ухвали відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 02.07.2021 про закриття кримінального провадження № 0000173 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України. Водночас у мотивувальній частині вказаної ухвали слідчий суддя наводить мотиви щодо законності постанови старшого слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 28.06.2021 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000173 від 28.05.2021. Тому, є незрозумілим, яке саме рішення слідчого перевіряє слідчий суддя та щодо якого саме зробив відповідні висновки. Разом з цим апеляційний суд звертає увагу, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні апеляційному перегляду не підлягає. Тому, ухвалу слідчого судді як таку, що постановлена з істотним порушенням кримінального процесуального закону, скасовано, а скаргу ОСОБА_3 призначено до нового розгляду слідчим суддею місцевого суду.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених КПК України, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне (ч. 3 ст. 110 КПК).
Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди (ч. 1 ст. 55 КПК України). Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України). Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 3 ст. 55 КПК України).
З урахуванням цих положень, потерпілим може бути 1) особа, якій завдано шкоди (моральної, фізичної або майнової), яка 2) подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або 3) яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода, і тому вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Слід враховувати, що слідчий має право відмовити особі у визнанні її потерпілим. Зокрема, така відмова (у формі постанови) є обґрунтованою за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди (ч. 5 ст. 55 КПК України). Це - єдиний випадок, коли можна відмовити особі у визнанні її потерпілим.
Так, процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.
Проаналізувавши постанову слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 28 червня 2021 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000173 від 28.05.2021, останній вважає, що в ході кримінального провадження не встановлено достатніх відомостей, які б свідчили на спричинення, або ж замаху на спричинення заявнику моральної, фізичної або майнової шкоди. Разом з тим, скаржник не вказує, якої саме шкоди завдано йому кримінальним правопорушенням, не обгрунтовує належним чином ці доводи, а лише констатує ст. 55 КПК України.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до правил оцінки доказів (частина 3 статті 370 КПК України). Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, суд повинен виносити вмотивовані рішення (наприклад, Рішення Великої Палати у справі Moreira Ferreira проти Португалії від 11 липня 2007 року, Заява № 19867/12, параграф 84). Вмотивованість вимагає від суду чітко вказати на підстави тієї чи іншої аргументації. При вирішенні питання про встановлення процесуального статусу осіб, таким чином, необхідно чітко вказати, на підставі яких доказів в осіб виникає такий процесуальний статус
Окрім цього, процесуальний статус потерпілого виникає саме з моменту, коли встановлено, що цій особі було завдано шкоди. У цьому випадку скаржник не надає будь якого підтвердження завдання йому будь-якої шкоди кримінальним правопорушенням.
Слідчий суддя критично ставиться до доводів скаржника з приводу того, що постанова є незаконною та необґрунтованою. У постанові слідчого є мотивувальна частина з посиланням на положення КПК, яка містить мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування (у задоволенні клопотання відмовлено, оскільки майнова шкода підлягає доказуванню, а на даний момент недостатньо відомостей, які б свідчили про шкоду, завдану скаржнику кримінальним правопорушенням).
Таким чином, у задоволенні скарги слід відмовити, оскільки скаржником не доведено будь-якими доказами розміру шкоди, що була завдана, або могла бути завдана кримінальним правопорушенням. Разом з тим, звертаю увагу на те, що таким чином права скаржника не обмежуються, оскільки визнання потерпілим може відбутися на будь-якій стадії кримінального провадження, щойно буде встановлено (або належним чином доведено) вид і розмір шкоди, що була завдана кримінальним правопорушенням
Керуючись ст.ст. 55, 60, 303-309, 395 КПК України,
постановив :
у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 28 червня 2021 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000173 від 28.05.2021 - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1