Провадження № 1-кс/461/6892/21
16.12.2021 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , особи відносно якої скеровано клопотання - ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові клопотання Керівника Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) на запобіжний захід у виді домашнього арешту відносно
Керівник Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) на запобіжний захід у виді домашнього арешту.
В обґрунтування клопотання посилається на те, що слідчим суддею Яворівського районного суду Львівської області 22.12.2020, в порядку ст.583 КПК України, стосовно ОСОБА_4 застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб з моменту затримання до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Російської Федерації.
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 29.01.2021 року до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до вирішення питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації строком на 60 діб до 29 березня 2021 року включно, який в подальшому продовжено ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 25.03.2021 року до 23.05.2021 року включно.
Ухвалами слідчих суддів Галицького районного суду м. Львова строк запобіжного заходу у виді екстрадиційного арешту неодноразово продовжено, зокрема останній раз до 01.01.2022 року, але не пізніше фактичної передачі особи компетентним органам Російської Федерації.

Офісом Генерального прокурора 18.06.2021 року прийнято рішення про видачу ОСОБА_4 до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, зазначених в запиті компетентного органу іноземної держави. Водночас, фактична передача особи на запит Російської Федерації не здійснена у зв`язку з оскарженням рішення про видачу. Враховуючи, що для забезпечення фактичної передачі особи компетентному органу іноземної держави необхідний певний час, а остаточне рішення за результатами оскарження постанови Офісу Генерального прокурора від 18.06.2021 року про видачу (екстрадицію) ОСОБА_4 не прийнято, існує ризик закінчення максимального строку екстрадиційного арешту, передбаченого ч.10 ст.584 КПК України, до ухвалення остаточного судового рішення.
ОСОБА_4 має тимчасову посвідку на постійне місце проживання в Україні з 2004 року та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на його утриманні до затримання перебували двоє малолітніх дітей 2010 та 2015 року. Відтак, наявні підстави для зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу та звільнення його з під варти.

Прокурор просить клопотання задовольнити в повному обсязі.

Підозрюваний та захисник, кожен окремо, клопотання підтримали. Просили врахувати, що обмеження часу перебування за місцем проживання цілодобово позбавить ОСОБА_4 можливості звернення у органи міграційної служби.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши доводи учасників кримінального провадження, оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, встановлено наступне.

Із запиту компетентного органу Російської Федерації та долучених до нього документів з`ясовано, що в провадженні слідчого департаменту МВС Російської Федерації перебуває кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.210, ч.3 ст.30 п.п. «а», «г» ч.4 ст.228.1, ч.3 ст.30 п.п. «а» ч.4 ст.228.1, п.п. «а», «г» ч.4 ст.228.1, ч.3 ст.30 ч.5 ст.228.1, ч.5 ст.228.1, п. «а» ч.4 ст.174.1 КК Російської Федерації.

21.03.2016 органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено в розшук та 12.04.2017 його оголошено в міжнародний розшук, з метою арешту та видачі.

Підставою для оголошення ОСОБА_4 в міжнародний розшук, відповідно до постанови від 12.04.2017, є переховування від органів слідства, оскільки останній виїхав за межі Російської Федерації.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 Тверським районним судом м.Москви Російської Федерації 31.05.2017 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на два місяці з моменту його екстрадиції в Російську Федерацію чи його затримання на території Російської Федерації.

ОСОБА_4 затриманий 20.12.2020 о 20 год. 40 хв. під час здійснення прикордонного контролю в пункті пропуску «Краківець» при перевірці документів для виїзду з України в Республіку Польща, в порядку ст.ст.282, 582 КПК України, у зв`язку з перебуванням в міжнародному розшуку з метою арешту та екстрадиції, ініціатором якого є Російська Федерація.

Слідчим суддею Яворівського районного суду Львівської області 22.12.2020, в порядку ст.583 КПК України, стосовно ОСОБА_4 застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб з моменту затримання до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Російської Федерації.

Інкриміновані ОСОБА_4 злочини за законодавством України кваліфікуються за ч.1 ст.255, ч.2 ст.15, ч.3 ст.307, ч.3 ст.209 КК України, які, відповідно до положень ст.12 КК України, є особливо тяжкими злочинами, передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк більше 1 року, тому є екстрадиційними, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності не закінчились, кримінальні правопорушення, за які розшукується особа, не належать до військових, не носять політичного характеру та не порушуються відповідно до положень ст.477 КПК України за заявою потерпілого.

На території України громадянин Російської Федерації ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягується, стан здоров`я задовільний, паспортом громадянина України не документувався.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 29.01.2021 стосовно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до вирішення питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації строком на 60 діб до 29 березня 2021 року включно, який в подальшому продовжено до 01.01.2022, але не пізніше фактичної передачі особи компетентним органам Російської Федерації.

Офісом Генерального прокурора 18.06.2021 прийнято рішення про видачу ОСОБА_4 до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, зазначених в запиті компетентного органу іноземної держави. Водночас, фактична передача особи на запит Російської Федерації не здійснена, у зв`язку з оскарженням рішення про видачу та таке не вступило в законну силу.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 541 КПК України, екстрадиційний арешт - це застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою з метою забезпечення її видачі (екстрадиції).

Відповідно до ч. 1 ст. 584 КПК України, після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.

Згідно ч. 4 ст.584 КПК України, при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями цього Кодексу та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.8 ст.584 КПК України, при розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.

Відповідно до ч.ч. 10, 11 ст.584 КПК України, екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців. У межах цього строку слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.

Статтею 585 КПК України передбачено, що за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом).

При вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує:

1) відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень;

2) тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики;

3) вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується;

4)міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_4 має тимчасову посвідку на постійне місце проживання в Україні з 2004 року та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на його утриманні до затримання перебували двоє малолітніх дітей 2010 року та 2015 року.

Крім того, встановлено, що на момент розгляду клопотання максимальний термін застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою збігає.

За таких обставин, приходжу до висновку, що наявні підстави для зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу та звільнення його з -під варти.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на особисту недоторканість. Кожен, кого заарештовано, має право на судовий розгляд у продовж розумного строку або на звільнення, обумовлене гарантіями явки в судове засідання.

Розумність строку тримання під вартою ніколи не оцінюється in abstracto. Іншими словами, пункт 3 статті 5 Конвенції не може вважатися таким, що безумовно дозволяє тримання під вартою, якщо тривалість такого тримання не перевищує певного строку. Виправдання будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки воно коротке, має бути переконливо продемонстроване органами державної влади.

Автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними». У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Враховуючи вищенаведене, у зв`язку із наявністю обставин, які на даному етапі проведення процедури екстрадиції вказують на наявність обставин, що запобігають втечі особи та забезпечення в подальшому її видачі, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 та запобігання переховування особи від передачі компетентним органам Російської Федерації, а також те, що для фактичної його передачі необхідний певний час, максимальний термін застосування запобіжного заходу тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) спливає, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Водночас, вирішуючи питання встановлення часу перебування за місцем проживання, враховую те, що ОСОБА_4 є учасником проваджень в судах, а також у міграційних органах розглядаються питання щодо надання йому відповідного статусу. Розгляд наведених питань потребує безпосередньої участі ОСОБА_4 , а тому знаходжу можливим визначити за останнім обов`язок знаходитись за місцем проживання у нічний час.

Згідно ч. 3 ст. 202 КПК України, у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий:

1) негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово;

2) негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.

На підставі викладеного, керуючись Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року, ст. 200, 309, 376, 585 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання Керівника Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) на запобіжний захід у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ? задовольнити частково.

Змінити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в нічний час з 22-ої години по 07 годину щоденно.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно звільнити з під варти та зобов`язати в термін до 19.12.2021 року прибути до міста Дніпра за місцем проживання і повідомити Галицьку окружну прокуратуру міста Львова та відділення поліції №6 Дніпровського районного управління поліції ГУ НП в Дніпропетровській області про своє прибуття.

Роз`яснити ОСОБА_4 , його обов`язок, щодо заборони залишати вказане житло у визначений слідчим суддею час.

Покласти на ОСОБА_4 , обов`язки строком на 2 (два місяці), передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1)не відлучатися з місця проживання у визначений слідчим суддею нічний час без дозволу прокурора, уповноваженої особи Дніпровського районного управління поліції ГУ НП в Дніпропетровській області чи суду;

2)прибувати у Галицьку окружну прокуратуру міста Львова, Львівську обласну прокуратуру чи до суду за першою вимогою;

3)повідомляти прокурора, Дніпровське районне управління поліції ГУ НП в Дніпропетровській області та суд про зміну місця свого проживання;

4)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5)носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Контроль за поведінкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває під домашнім арештом покласти на Західну окружну прокуратуру міста Дніпра Дніпропетровської області, Галицьку окружну прокуратуру міста Львова та співробітників відділення поліції №6 Дніпровського районного управління поліції ГУ НП в Дніпропетровській області (49083, м.Дніпро, вул.Боброва,12) за місцем проживання особи.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом становить 2 (два) місяці і обчислюється з моменту оголошення ухвали слідчого судді, тобто з 16.12.2021 року.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 16.02.2022 року.

Виконання ухвали про застосування домашнього арешту ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із забороною йому залишати житло у визначений час доби покласти на співробітників відділення поліції №6 Дніпровського районного управління поліції ГУ НП в Дніпропетровській області.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, особою, видача якої запитується іноземною державою, її захисником чи законним представником, прокурором протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1