ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/3905/21

Номер провадження 1-кп/495/609/2021

28 грудня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0000181 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Республіки Дагестан, Російської Федерації, громадянки України, із вищою освітою, перебуває у цивільному шлюбі, маючої на утриманні сімох малолітніх дітей, не працюючої, в силу 89 КК України судимості не маючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_4

обвинувачена ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_3 скоїла кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 16 лютого 2021 року в післяобідню годину, обвинувачена ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні кухні домоволодіння АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту та особистих неприязних відносин із потерпілою ОСОБА_5 , реалізуючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, умисно, усвідомлюючи та оцінюючи свої дії, обвинувачена ОСОБА_3 , умисно нанесла декілька ударів кулаком по обличчю потерпілої ОСОБА_5 , після чого взяла зі столу кухонний ніж та схопивши потерпілу за волосся, почала їх різати, після чого замахнулась та умисно нанесла один удар ножем в область лівої половини нижньої щелепи потерпілої ОСОБА_5 , чим спричинила їй тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани з ушкодженням лицьової артерії в області лівої половини нижньої щелепи, закритий перелом носової кістки без зміщення уламків, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Обвинувачена ОСОБА_3 винною себе визнала у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченої ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченої.

Обвинувачена ОСОБА_3 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченої, дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченої. Їй було роз`яснено, що в даному випадку вона позбавляються права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачена ОСОБА_3 пояснила, що дійсно 16 лютого 2021 року в післяобідню годину, вона, перебуваючи у приміщенні кухні домоволодіння АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту із потерпілою ОСОБА_5 , нанесла останній тілесні ушкодження. У скоєному розкаялась та просила її суворо не карати.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винною обвинувачену ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого їй кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ч.2 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд відносить каяття та сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченої ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити їй покарання.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого нею кримінального правопорушення, негативну характеристику за місцем мешкання, її вік, стан здоров`я, сімейний стан, а саме те, що вона має на утриманні сімох неповнолітніх дітей, те, що вона раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, але в силу 89 КК України значиться такою, що немає судимості, вчинила кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, її відношення до скоєного, а саме те, що вона розкаялась у скоєному та сприяла розкриттю злочину, суд вважає можливим призначити покарання обвинуваченій у вигляді громадських робіт.

Суд приходить до переконання, що саме таке покарання відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображує співмірність злочину та кари і таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 та попередження вчинення нею нових злочинів.

Речові докази та судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 369, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити їй покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Запобіжний захід засудженій ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази та судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов по кримінальному провадженню заявлений не був.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженій та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1