Справа № 336/8123/21
Провадження 1-кп/336/675/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі судді ОСОБА_1 , розглянувши в спрощеному провадженні обвинувальний акт, затверджений 27.09.2021 у кримінальному провадженні, внесеного 23.09.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001102, щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, у відношенні:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню технічну освіту, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 . раніше судимого,-
-22.07.1994 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 140 КК України до 2 років позбавлення волі;
- 15.01.1997 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 140 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення воді;
- 04.02.2008 року Харківським районним судом Харківської області та ч. 3 ст. 191 КК України до 4 років позбавлення волі, з випробувальним терміном на 2 роки;
- 23.06.2011 року Жовтневим районним судом міста Маріуполь за ч. 2 ст. 185. ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до 9 років і 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 07.10.2016 року, на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на строк 1 рік 23 дні,-
за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 23.06.2011 року був засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполь за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 9 років 6 місяців.
Відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09.04.2020 року відносно ОСОБА_2 , встановлено адміністративний нагляд, строком 1 рік, із застосуванням адміністративних обмежень.
23.03.2021 року відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя відносно ОСОБА_2 , було продовжено адміністративний нагляд строком на 6 місяців (шість місяців), із застосуванням адміністративних обмежень.
08.09.2021 року відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя відносно ОСОБА_2 , було продовжено адміністративний нагляд строком 6 місяців (шість місяців), із застосуванням наступних адміністративних обмежень: заборони виїзду за межі міста за місцем проживання на строк більше ніж 2 доби без погодження посадових осіб, які здійснюють адміністративний нагляд; заборона перебування в розважальних закладах, де реалізуються спиртні напої на розлив; зобов`язання з`являтися на реєстрацію у відділ поліції за місцем проживання 2 (два) рази на місяць; заборона виходу з будинку (квартири) за місцем постійного проживання з 23:00 до 06:00 години наступного дня.
Однак, ОСОБА_2 , маючи умисел, на ухилення від адміністративного нагляду, 09.09.2021 самовільно залишив місце постійного мешкання, а саме: АДРЕСА_3 та більше не з`являвся на реєстрацію до відділу поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорозькій області, чим порушив правила адміністративного нагляду.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_2 , вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ст. 395 КК України, тобто самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від, адміністративного нагляду, щодо якого встановлено адміністративний нагляд.
Умисні дії ОСОБА_2 кваліфікуються як кримінальне правопорушення (проступок) передбачений ст. 395 КК України, порушення правил адміністративного нагляду.
Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України встановлена судом поза розумним сумнівом з наступних підстав.
01 жовтня 2021 року до Шевченківського районного суду міста Запоріжжя надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_2 за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України у якому міститься клопотанням прокурора ОСОБА_3 про розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
До обвинувального акту додані:
письмова заява ОСОБА_2 складена в присутності захисника ОСОБА_4 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному провадженні; розписка підозрюваного ОСОБА_2 про отримання копій обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, розписка захисника ОСОБА_4 про отримання копій обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування; реєстр матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню, матеріали досудового розслідування по кримінальному провадженню.
Як видно з наданих матеріалів, відносно ОСОБА_2 запобіжний захід не обирався.
Враховуючи зазначене, суд вважав можливим розглянути обвинувальний акт щодо ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч. 2 ст. 381 КПК України.
Відповідно до ч. 1, 2, ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Згідно з ч. 3 ст. 381 КПК України спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_2 , 23.06.2011 року був засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполь за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 9 років 6 місяців.
Відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09.04.2020 року відносно ОСОБА_2 , встановлено адміністративний нагляд, строком 1 рік (дванадцять місяців), із застосуванням адміністративних обмежень.
23.03.2021 року відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя відносно ОСОБА_2 , було продовжено адміністративний нагляд строком на 6 місяців (шість місяців), із застосуванням адміністративних обмежень.
08.09.2021 року відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя відносно ОСОБА_2 , було продовжено адміністративний нагляд строком 6 місяців (шість місяців), із застосуванням наступних адміністративних обмежень: заборони виїзду за межі міста за місцем проживання на строк більше ніж 2 доби без погодження посадових осіб, які здійснюють адміністративний нагляд; заборона перебування в розважальних закладах, де реалізуються спиртні напої на розлив; зобов`язання з`являтися на реєстрацію у відділ поліції за місцем проживання 2 (два) рази на місяць; заборона виходу з будинку (квартири) за місцем постійного проживання з 23:00 до 06:00 години наступного дня.
Однак, ОСОБА_2 , маючи умисел, на ухилення від адміністративного нагляду, 09.09.2021 самовільно залишив місце постійного мешкання, а саме: АДРЕСА_3 та більше не з`являвся на реєстрацію до відділу поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорозькій області, чим порушив правила адміністративного нагляду.
Отже, ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок, передбачений ст. 395 КК України, а саме порушення правил адміністративного нагляду.
ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.
Окрім того, обвинувачений ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Отже, саме з підстав викладеного суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України, а саме: порушення правил адміністративного нагляду.
Вивченням обставин справи, оцінкою особистості ОСОБА_2 встановлено, що обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання останньої є щире каяття та відсутності обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують його покарання.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_2 покарання суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.
Згідно з приписами ст. 8 КПК кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.
Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.
Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.
З урахуванням вищевикладених обставин по справі, особистості обвинуваченого, тяжкості вчиненого кримінального проступку, покарання, яке передбачено за вчинений кримінальний проступок, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає, що покаранням необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання, визначене у межах, установлених у санкції ст. 395 КК України, у виді арешту на строк 2 (два) місяці.
Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченго, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого - не обирався.
Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Керуючись ст. 7, 17, 100, 124, 301, 302, 368-371, 374, 381, 382 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці.
Згідно зі ст.60 КК України, ст.ст.15, 50-51 Кримінально-виконавчого кодексу України, строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_2 рахувати з моменту приведення вироку до виконання та його поміщення до арештного дому.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський раіонний суд м. Запоріжжя протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1