ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/6787/21 (1-кс/641/1627/21) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/1844/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого відділу ВП №2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Слобідської оружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000898 від 07.09.2021 року, за ознаками злочину, передбаченогоч.1ст. 115КК України,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2021 року в задоволенні клопотання підозрюваного та захисника про обрання іншого не пов`язаного з триманням під вартою запобіжного заходу - відмовлено.
Клопотання слідчого, погоджене прокурором, про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою - задоволено. Застосовано відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, до 05 листопада 2021 року.
Альтернативний запобіжний захід у вигляді застави відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не обирався.
На зазначену ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою та обрати відносно ОСОБА_7 , більш м`який запобіжний захід.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу захисник посилається на те, що жодний ризик передбачений ст. 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений. Вказує, що у своєму клопотанні та в додатках до клопотання слідчий та прокурор не надають докази наявності реальних ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що ОСОБА_7 може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Слідчий та прокурор лише припускають, що таки ризики можуть існувати. Зазначає, що підозрюваний ОСОБА_7 розуміє, що при переховуванні він сам собі нашкодить, що може в подальшому призвести до отримання санкції у вигляді позбавлення волі. Але слідчий суддя на це не звертає увагу та не дає ніякої правової оцінки цьому. Підозрюваний ОСОБА_7 під час судового засідання стверджував та і тепер стверджує, що не намагатиметься переховуватись, а сприятиме досудовому розслідуванню у з`ясуванні обставин кримінального провадження, так як особисто зацікавлений в тому, щоб досудове розслідування чим швидше закінчилося та він міг продовжувати спокійно жити далі, навчатися та працювати.

Крім того, захисник зазначає,що слідчий суддя, під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою формально поставився до дослідження питання обґрунтованості підозри. Підозрюваний ОСОБА_7 під час судового засідання пояснив, що вину свою не визнає та зазначив, що він ніякого злочину не вчиняв, він захищався. До свого клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий не додав жодного доказу, який би свідчив про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Також посилається на те, що сторона захисту як і підозрюваний ОСОБА_7 вважає, що саме по собі не визнання ним свої вини у даному кримінальному провадженні ніяк не може свідчити про те, що у разі обрання до нього більш м`якого запобіжного заходу може сприяти продовженню ним злочинної діяльності. Навпаки, підозрюваний ОСОБА_7 саме з тих підстав, що не визнає своєї вини не має на меті уникати кримінальної відповідальності. Підозрюваний ОСОБА_7 стверджує, що не намагатиметься переховуватись, а сприятиме судовому розгляду у з`ясуванні обставин кримінального провадження, так як особисто зацікавлений в тому, щоб судовий розгляд чим швидше закінчився та він міг продовжувати спокійно жити далі. Між тим, з дослідження клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні мого підзахисного ОСОБА_7 вбачається, що доказів вчинення кримінального правопорушення моїм підзахисним ОСОБА_7 не має. Звертає увагу на те, що матеріали додані до вказаного клопотання не містять відомості які б мали доказову силу у розумінні КПК, що прямо вказує на відсутність підозри відносно моєї підзахисної. Вважає жодним чином не обґрунтованим та недоведеним, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, тим більш, в доданих до клопотання матеріалах, дані про такі обставини відсутні. Отже вважає, що до підозрюваного ОСОБА_7 цілком можливим було б застосувати більш м`який запобіжний захід, не порушуючи норми КПК України.

В судове засідання апеляційного суду прокурор та захисник ОСОБА_8 , які, відповідно до ч.1 ст. 135 КПК України, були належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду апеляційної скарги засобами телефонного зв`язку, не з`явилися. Прокурор надав до суду заяву, в якій просить розглядати апеляційну скаргу без його участі. Захисник ОСОБА_8 засобами телефонного зв`язку повідомив про те, що знаходиться на лікарняному і не може прийняти участь у судовому засіданні.
Згідно ч. 1 ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.
За таких обставин, з метою дотримання права на ефективний захист та розумних строків розгляду судового провадження, ухвалою Харківського апеляційного суду від 01.11.2021 було залучено захисника за призначенням через Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Харківській та Луганській областях для здійснення захисту інтересів підозрюваного ОСОБА_7 в суді апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги його захисника адвоката ОСОБА_8 .
Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутністю прокурора та захисника підозрюваного ОСОБА_8 , але за участю іншого захисника - адвоката ОСОБА_6 , оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_6 , який підтримав вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що в провадженні СВ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області знаходяться матеріали досудового розслідування, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000898 від 07.09.2021, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України..
Підозрюваний ОСОБА_7 фактично був затриманий 07.09.2021 о 18 год. 00 хв. в порядку ст. 208 КПК України та доставлений в приміщення суду в межах 60 годин.
08.09.2021 о 17 год. 00 хв. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянню смерті іншій людині.
09.09.2021 слідчий звернувся дослідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 .
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, яка підтверджується зібраними по кримінальному провадженні доказами.

Зазначив, що існує достатньо підстав вважати про наявність існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваним: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Наявність зазначених ризиків слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_7 , знаходячись на свободі, може негативно вплинути на хід досудового розслідування та встановлення істини у справі. Крім того, ОСОБА_7 , отримав повідомлення про підозру, клопотання про застосування запобіжного заходу в яких зазначено певні дані і перебуваючи на свободі, останній буде мати можливість здійснювати незаконний вплив на свідків, чим перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні. Крім того, ОСОБА_7 офіційно не працює, не має постійного місця роботи та джерела доходів та не має стійких соціальних зв`язків, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органу досудового розслідування та суду на території України або за її межами. Також зазначає, що у органу досудового розслідування є підстави вважати, що вказана особа причетна до вчинення злочину, і оскільки на даний час органом досудового розслідування не встановлено всіх обставин вчинення злочину, то перебуваючи на свободі останній матиме змогу знищити або спотворити речові докази, що унеможливить досягнення завдання кримінального провадження.

Вважає, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_7 інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 , слідчий суддя суду першої інстанції зазначив, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та зібрані під час досудового розслідування докази, надані до суду вказують на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Оцінивши сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною злочину, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, підвищену суспільна небезпечність інкримінованого підозрюваному злочину, який є особливо-тяжким, за яке передбачене законом покарання до 15 років позбавлення волі, або довічного позбавлення волі, слідчий суддя суду першої інстанції вважав, що застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому, задовольнив клопотання слідчого та обрав запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки інкримінований ОСОБА_7 злочин, є злочином, який спричинив загибель людини.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками слідчого судді з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Слідчий суддя суду першої інстанції, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.ст.193,194 КПК України заслухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченогоч.1 ст. 115 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового розслідування.

КПК України не містить визначення терміну «обґрунтована підозра» і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «IlgarMammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. theUnitedKingdom".

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому дій, передбачених ч.1 ст. 115 КК України, підтверджується зібраними по кримінальному провадженні відомостями, які містяться у: протоколі огляду місця події від 07.09.2021; протоколі допиту свідка ОСОБА_11 від 07.09.2021; протоколі допиту свідка ОСОБА_12 від 07.09.2021; протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_7 ; слідчому експериментом за участю підозрюваного ОСОБА_7 від 08.09.2021, іншими доказами, які маються в матеріалах кримінального провадження.
Враховуючи обсяг відомостей судового провадження, який об`єктивно свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваної, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази, формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_7 , до вчинення певних дій, згідно підозри.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання підозрюваної під вартою та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, можливість підозрюваного ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та відомості про особу підозрюваного.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, передбаченогоч.1 ст. 115 КК України, а саме, у протиправному заподіянні смерті іншій людині, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, або довічне позбавлення волі, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні.
Згідно відомостей про особу підозрюваного вбачається, що він офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність офіційного джерела доходу, не одружений, дітей не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, останній раз вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.11.2017 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України, на підставі ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі.
Враховуючи підвищену суспільну небезпечність інкримінованого підозрюваному злочину, який було вчинено ОСОБА_7 , згідно підозри, та усвідомлюючи можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі на значний термін, є ймовірність того, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, які можуть під її тиском дати неправдиві свідчення на користь останнього.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Колегія суддів враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин вчинення дій, згідно підозри, які інкримінуються підозрюваному ОСОБА_7 , а саме вчинення умисного злочину, спрямованого на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому,колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема життя та здоров`я населення, яке, відповіднодо ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Зазначене вказує на неможливість в цьому конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що на цьому етапі досудового розслідування підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Доводи захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України свідчать про необґрунтованість вимоги апеляційної скарги про обрання іншого запобіжного заходу, оскільки обрання будь-якого запобіжного заходу без встановлення ризиків є процесуально незаконним. За таких обставин, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості задовольнити вимоги апеляційної скарги, а доводи захисника ґрунтуються суто на його суб`єктивних оціночних судженнях.

Суб`єктивні доводи апеляційної скарги захисника з приводу необґрунтованості підозри, не свідчать про незаконність рішення слідчого судді. При цьому належить врахувати, що питання оцінювання доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину на даному етапі провадження судом не вирішуються, оскільки вони підлягають розгляду при судовому розгляді по суті. Суд на цій стадії процесу на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Питання щодо остаточної кваліфікації має бути вирішене органом досудового розслідування. Згідно практики ЄСПЛ, який у рішенні в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р. встановив значення терміну «обґрунтована підозра» як таке, за якого існують факти чи інформація, що можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
За таких обставин, колегія суддів не може погодитись з доводами захисника щодо непричетності ОСОБА_7 до дій, які вбачаються зі змісту оголошеної йому підозри, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах провадження, а також відомості, що досліджувались під час апеляційного розгляду вочевидь спростовують такі твердження.
Таким чином, зазначені у апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Крім того, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначив розмір застави у цьому кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.
Отже, доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки слідчим суддею було належним чином перевірено та досліджено докази, надані слідчим та стороною захисту, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також відомості, які характеризують особу підозрюваного, його вік та його сімейний стан. При цьому, висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що застосування до ОСОБА_7 іншого, менш суворого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів дійшла висновку, що ухвала судді суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2021 року - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді