Провадження №1-кп/523/152/22
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

28.01.2022 р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 ,

в присутності обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004867 від 06.12.2016 щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южного Одеської області, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

30.06.2016р., приблизно о 02год. 00хв., ОСОБА_9 за попередньою змовою з неповнолітньою ОСОБОЮ (відносно якої ухвалено вирок Суворовського 05.12.2017р.) знаходячись в приміщенні бару «Восток», розташованого на території гідропарку «Лузанівка» в м. Одесі, побачили ОСОБА_10 , майно якого, визначили об`єктом свого злочинного посягання. Після чого, ОСОБА_11 та ОСОБА стали спілкуватись з ОСОБА_10 , якому запропонували вийти з приміщення та піти на пляжу, на що останній погодився. Перебуваючи на пляжі, Тян та ОСОБА, діючи умисно, переслідуючи корисний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, застосувавши насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_10 , яке виразилось в тому, що ОСОБА нанесла удар кулаком по обличчю потерпілого, від якого, останній втратив рівновагу та впав на землю, після чого, вони вдвох стали наносити удари ногами та руками по обличчю та тулубу потерпілого, після чого, ОСОБА шляхом ривка зірвала з потерпілого золотий браслет вагою 13гр., вартістю 16596грн., золотий перстень вагою 5,7гр., вартістю 6840грн., та шкіряну сумку, вартістю 3000грн., в якій знаходились гроші в сумі 1700гривень та документи на ім`я ОСОБА_10 . Після чого, Тян та ОСОБА з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму в розмірі 28136грн.
Крім того, повторно, 25.07.2016р., приблизно о 03год. 30хв., ОСОБА_11 знаходячись біля бару «Робінзон», розташованого в гідропарку «Лузанівка» в м. Одесі, побачив ОСОБА_12 , майно якого, визначив об`єктом свого злочинного посягання. Далі, Тян діючи умисно, переслідуючи корисливий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, застосувавши насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, яке виразилось в нанесені удару кулаком по обличчю ОСОБА_12 , від якого, останній втратив рівновагу та впав на землю. В цей час, ОСОБА_11 шляхом ривка, зірвав з шиї потерпілого золотий ланцюжок вагою 2гр., вартістю 1500грн. із хрестиком вагою 3гр., вартістю 7500грн. Після чого, ОСОБА_11 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму в розмірі 9000грн.
Крім того, повторно, 28.07.2016р., приблизно о 02год. 30хв., ОСОБА_11 за попередньою змовою з неповнолітньою ОСОБОЮ, знаходячись біля бару «Лимон», розташованого в гідропарку «Лузанівка» в м. Одесі, побачили ОСОБА_13 , майно якого, визначили об`єктом свого злочинного посягання. З метою реалізації свого злочинного наміру, направленого на таємне викрадення майна чужого майна, ОСОБА_11 почав спілкуватись з потерпілим, а ОСОБА стояла поруч та спостерігала за навколишньою обстановкою, щоб з метою виникнення небезпеки попередити ОСОБА_14 . В цей час, ОСОБА_11 діючи умисно, протиправно, з метою таємного викрадення майна чужого майна, в ході спілкування з потерпілим, неодноразово обіймав та затискав його плечі, начебто демонструючи прийоми рукопашного бою, при цьому, впевнившись, що ОСОБА_13 за його діями не спостерігає, шляхом відкриття замку, таємно викрав з шиї потерпілого золотий ланцюжок вагою близько 8гр., вартістю 7500грн. Після чого, ОСОБА_11 разом із ОСОБОЮ з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили матеріальну шкоду ОСОБА_13 на загальну суму 7500грн.
Крім того, повторно, в той же день, приблизно о 04год. 00хв., ОСОБА_11 за попередньою змовою з неповнолітньою ОСОБОЮ, знаходячись біля бару «Лимон», розташованого в гідропарку «Лузанівка» в м. Одесі, побачили ОСОБА_15 , майно якого визначили об`єктом свого злочинного посягання. З метою реалізації свого злочинного наміру, направленого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_11 почав спілкуватись з потерпілим, а ОСОБА стояла поруч та спостерігала за навколишньою обстановкою, щоб з метою виникнення небезпеки попередити ОСОБА_14 . В цей час, ОСОБА_11 діючи умисно, протиправно, з метою таємного викрадення чужого майна, в ході спілкування з потерпілим, неодноразово обіймав та затискав його плечі, начебто демонструючи прийоми рукопашного бою, при цьому, будучи впевненим, що ОСОБА_15 за його діями не спостерігає, шляхом відкриття замку, таємно викрав з шиї останнього золотий ланцюжок вагою 30гр., вартістю 30000грн. Проте, зазначені дії ОСОБА_14 були помічені ОСОБА_15 , який став його переслідувати з вимогою повернення викраденого майна, на що ОСОБА_11 не маючи наміру повертати викрадене майно, зазначені вимоги проігнорував. В цей час, до ОСОБА_15 підійшла ОСОБА та стала запевняти його в тому, що він помиляється, оскільки ОСОБА_11 не міг скоїти цей злочин. Після чого, ОСОБА_11 разом із ОСОБОЮ розуміючи, що ОСОБА_15 самотужки не вчинить ніякого супротиву відносно них, з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим, дії ОСОБА_14 та ОСОБИ переросли з таємного в відкрите викрадення чужого майна, в результаті злочинних дій ОСОБА_14 та ОСОБИ потерпілому ОСОБА_15 спричинено матеріальну шкоду в розмірі 30000грн.
Крім того, повторно, 31.08.2016р., приблизно о 01год. 00хв., ОСОБА_11 за попередньою змовою з неповнолітньою ОСОБОЮ та ОСОБОЮ 1 (відносно якої ухвалено вирок ОСОБА_16 05.12.2017р.), знаходячись в приміщенні бару «Восток», розташованого в гідропарку «Лузанівка» в м. Одесі, побачили ОСОБА_17 , з яким була раніше знайома ОСОБА 1, майно якого визначили об`єктом свого злочинного посягання. В подальшому, ОСОБА 1 попросила ОСОБА_17 вийти з ним для спілкування із бару, де до них підійшли ОСОБА та ОСОБА_11 , які діючи умисно, протиправно, з метою відкритого викрадення чужого майна, заздалегідь розподіливши між собою ролі, шляхом ривку, зірвали з шиї потерпілого золотий ланцюжок із хрестиком, загальною вартістю 20000грн. Після чого, тян, ОСОБА та ОСОБА 1, з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили матеріальну шкоду ОСОБА_17 на загальну суму 20000грн.
В судовому засіданні, ОСОБА_11 повністю визнав свою вину за пред`явленими та викладеними в обвинувальному акті обвинуваченнях, крім того, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви скоєного ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у кримінальному провадженні та фактичні обставини скоєних ним кримінальних правопорушень.

Враховуючи те, що ОСОБА_11 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених у обвинувальному акті, враховуючи, що прокурор, захисник та обвинувачений не оспорювали фактичні обставини провадження та беручи до уваги, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, при цьому роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини проваджень у апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин проваджень, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження, що характеризують останнього.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена повністю та дії вказаної особи кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, за ч.2 ст.186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання ОСОБА_18 , суд приймає до уваги характер і обставини вчинених кримінальних правопорушень, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом враховується особа ОСОБА_14 , який є особою раніше не судимою, вчинив кримінальні правопорушення, які відноситься до категорії нетяжких та тяжких злочинів, не працюючого, не одруженого, маючого постійне місце реєстрації та проживання, де проживає разом з матір`ю та де характеризується позитивно, за місцем зайняття спортом характеризується позитивно.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_18 , передбачені ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочинів, відсутність будь-яких претензій матеріального та морального характеру з боку потерпілих до обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_14 , який є особою раніше не судимою, вчинив кримінальні правопорушення, які відноситься до категорії нетяжких та тяжких злочинів, не працюючого, не одруженого, маючого постійне місце реєстрації та проживання, де проживає разом з матір`ю та де характеризується позитивно, за місцем зайняття спортом характеризується позитивно, приймаючи до уваги обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочинів, відсутність будь-яких претензій матеріального та морального характеру з боку потерпілих до обвинуваченого, беручи до уваги заяви потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , які просять призначити покарання обвинуваченому відповідно до вимог Законодавства України, з метою запобігання вчиненню обвинуваченим нових злочинів, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого та недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень, можливе без його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді позбавленням волі з випробуванням (із застосуванням ст.75 КК України).

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, передбачених санкціями статей 185 та 186 КК України, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченої, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі з випробуванням за вчинені злочини, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік;

-за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст.ст.75,76 КК України, звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки, із покладанням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: DVD-R диск з записом камер відеоспостереження - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Копії вироку вручити під розписку учасникам судового засідання, а також надати іншим заінтересованим особам.

Головуючий суддя ОСОБА_1