Справа № 451/801/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/883/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2022 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 на вирок Радехівського районного суду Львівської області від 09 серпня 2021 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
оскарженим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 ( два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки. Відповідно до вимог ст. 76 КК України покладено на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вирішено питання з речовими доказами, судовими витратами та арештованим майном.

За вироком суду, Обвинувачений ОСОБА_7 - 18 липня 2020 року близько 18 год. 40 хвилин, керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN Caddy», реєстрацій номер НОМЕР_1 та рухаючись ним по автодорозі сполученням «Червоноград - Броди», в сторону м. Броди, при проїзді її ділянки 34 км, що поблизу с. Хмільно Червоноградського району (колишній Радехівський район) Львівської області проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та її зміни, щоб мати змогу постійно контролювати рух керованого ним транспортного засобу та безпечно керувати ним, і як наслідок без причин технічного характеру, не справився із керуванням, втратив контроль над його рухом, в стані бокового заносу, виїхав за межі проїзної частини дороги ліворуч по ходу його руху, з`їхав у кювет де перекинувся, чим грубо порушив вимоги Р.1 п.п. 1.5, 1.10 (в частині визначення термінів «безпечна швидкість», «дорожні умови» та «дорожня обстановка»); Р.2 п.п. 2.3 б), д); Р. 10 п.10.1; Р.11 п.п. 11.2, 11.3; Р.12 п.п. 12.1, 12.3; Р 13 п. 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001.

У результаті порушення обвинуваченим ОСОБА_7 - Правил безпеки дорожнього руху України пасажир автомобіля марки «VOLKSWAGEN Caddy», реєстрацій номер НОМЕР_1 ОСОБА_9 , згідно висновку експерта № 114/2020 судово - медичної експертизи отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми тіла, яка проявилася закритою черепно мозковою травмою у вигляді крововиливів в речовину головного мозку, в м`які мозкові оболонки, переломом основи черепу; тупої травми грудей, яка проявилася множинними переломами ребер з обох боків з крововиливами в міжреберні м`язи та ушкодження пристінкової плеври, крововиливами в жирову клітковину середостіння та тканину правої легені, переломом грудного відділу хребта; тупої травми живота, яка проявилася ушкодженням селезінки; рани на чолі справа; саден: в лобно скроневій ділянці голови зліва, двох на лівому плечі. На грудях зліва, на правому плечі, двох на спині; крововиливів: в навколо орбітальних ділянках з обох боків, в конюктиву обох очей. Тілесні ушкодження, які були виявлені при експертизі трупа гр. ОСОБА_9 утворилися від дії тупих твердих предметів до яких належать деталі салону автомобіля і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент утворення. Смерть гр. ОСОБА_9 настала внаслідок поєднаної травми тіла, яка привела до внутрішньої кровотечі в плевральну порожнину справа та черевну порожнину та призвела до гострої крововтрати, що підтверджується характерними морфологічними ознаками, виявленими при експертизі його трупа та результатами судово-гістологічної експертизи кусочків внутрішніх органів з його трупа.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Не погоджуючись із даним вироком суду, захисник подав апеляційну скаргу, у якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить змінити вирок Радехівського районного суду Львівської області від 09 серпня 2021 року, скасувавши його в частині застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки, у зв`язку з тим, що додаткове покарання, обране йому районним судом, за своєю суворістю не відповідає особі обвинуваченого.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 за родом своєї професійної діяльності використовує свій власний автомобіль для службових потреб. Позбавлення його права керувати транспортними засобами істотно вплине на якість виконання ним роботи, неможливості в повній мірі виконання ним своїх посадових функцій, що не сприятиме його виправленню, а навпаки штучному створенню перешкод, моральному та професійному дискомфорту, які можна оцінити як страждання, що вже само по собі суперечить меті покарання, визначеній у кримінальному законі.

Окрім того, ОСОБА_7 є особою похилого віку, автомобіль йому необхідний як засіб пересування. ОСОБА_7 щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував завдані збитки.

На думку захисту, наведені обставини свідчать про те, що відносно обвинуваченого ОСОБА_7 є недоцільним застосовувати додаткову міру покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Заслухавши доповідь головуючого, думку обвинуваченого та його захисника, потерпілого та їх представника, які підтримали доводи і вимоги своїх апеляційних скарг, прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_7 дотримані не в повній мірі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КПК України за наведених у вироку суду обставин, та правильність кваліфікації його дій є вірним та в апеляційному порядку учасниками кримінального провадження не оскаржується.

Щодо призначеного судом покарання ОСОБА_7 , то слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Зокрема, виходячи з принципу індивідуалізації покарання та співмірності заходів примусу, враховуючи обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання, а також приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, думку потерпілої, яка просила суворо не карати обвинуваченого, жодних претензій немає, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вказані обставини дають можливість застосувати до обвинуваченого покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75,76 КК України.

Щодо призначеного судом додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, то слід наголосити на тому, що санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає альтернативу у такому призначенні, яка визначається на розсуд суду - з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

У відповідності до позиції, висловленої у постанові Верховного суду від 17 жовтня 2019 року у справі № № 205/7091/16-к (№ 51 - 1532 км 19), поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Як випливає із матеріалів справи загиблий у ДТП ОСОБА_9 був батьком дружини, а потерпіла ОСОБА_10 є дружиною обвинуваченого, просила суд не карати суворо обвинуваченого, претензій до обвинуваченого не має.

На думку колегії суддів, враховуючи конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, який є особою похилого віку, автомобіль йому необхідний як засіб пересування, а також для виконання своїх професійних обов`язків, як провідного інженера ЛД АТ «Укрпошти» (а.с. 82) та утримання своєї сім`ї, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував завдані збитки, з боку потерпілої жодних претензій до нього немає, до обвинуваченого ОСОБА_7 є підстави не застосовувати додаткового покарання позбавлення права керування транспортними засобами.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України. суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку. Що апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 слід задоволити, а вирок Радехівського районного суду Львівської області від 09 серпня 2021 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України змінити в частині призначення додаткового покарання, виключивши із нього покликання на застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

На думку колегії суддів, дане покарання відповідатиме вимогам ст. 65 КК України, є необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстав для застосування до обвинуваченого додаткового виду покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами - колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст.404, 405,407, 408, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 задоволити.
Вирок Радехівського районного суду Львівської області від 09 серпня 2021 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України змінити.
Виключити із вироку суду покликання на застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
У решті вирок залишити без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду з дня його проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4