Справа№359/9758/16-к
Провадження №1-кп/359/26/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 листопада 2021 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
за участю прокурорів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , обвинуваченого ОСОБА_18 , його захисника адвоката ОСОБА_19 , свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та її представника адвоката ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 ,
під час судового розгляду з технічною та відео фіксацією в залі суду кримінального провадження №0000387, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.07.2016 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом відносно
ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ямпіль Вінницької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
по обвинуваченню у скоєнні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України,
розглянувши клопотання ОСОБА_18 про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, -

в с т а н о в и в :
В ході судового розгляду даного кримінального провадження, згідно зміненого 09.08.2021 року обвинувачення, ОСОБА_18 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України, вчиненого за наступних обставин.
Згідно рішення 1 сесії VII скликання Бориспільської міської ради Київської області від 10.11.2015 року визнано повноваження депутата Бориспільської міської ради ОСОБА_18 .
Окрім того, рішенням Бориспільської міської ради від 17.12.2015 № 35-2-VІІ депутата Бориспільської міської ради Київської області ОСОБА_18 обрано на посаду члена постійної комісії Бориспільської міської ради з питань індивідуального будівництва та землекористування.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 № 1700-VII (з подальшими змінами та доповненнями) (далі Закон) суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, народні депутати України, депутати Верховної Ради, Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови.
Крім того, статтею 22 даного Закону передбачено, що особам, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.
Статтею 23 зазначеного Закону визначено також, що особам, зазначеним у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, забороняється безпосередньо або через інших осіб вимагати, просити, одержувати подарунки для себе чи близьких їм осіб від юридичних або фізичних осіб, зокрема, у зв`язку із здійсненням такими особами діяльності, пов`язаної із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» № 93-ІV від 11.07.2002 (з подальшими змінами та доповненнями) (далі - Закон України «Про статус депутатів місцевих рад»), депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та член ради, здійснюючи депутатські повноваження, повинен дотримуватися таких правил депутатської етики, зокрема, не приймати будь-яких гонорарів, подарунків, не отримувати винагород безпосередньо чи опосередковано за дії, пов`язані зі здійсненням ним депутатських повноважень.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 цього ж Закону депутат місцевої ради має право: вносити на розгляд ради та її органів пропозиції з питань, пов`язаних з його депутатською діяльністю; вносити на розгляд ради та її органів проекти рішень з питань, що належать до їх відання, поправки до них.
Відтак, за нормативними приписами заборони одержувати незаконну винагороду, визначення яких міститься у ст. 368 КК України, представник місцевого самоврядування, одним із яких є депутат органу місцевого самоврядування, не вправі одержувати будь-яку винагороду у зв`язку зі здійсненням своїх повноважень.
Також встановлено, що 08.09.2015 ОСОБА_20 за рекомендацією ОСОБА_21 звернулася до Бориспільського міського голови із заявою про виділення їй по вул. Котляревського у м. Борисполі земельної ділянки площею 0, 05 га під житлове будівництво.
За результатами розгляду вказаної заяви 06.10.2015, рішенням сесії Бориспільської міської ради № 5738-67-VI ОСОБА_20 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_2 .
На замовлення ОСОБА_20 від 14.03.2016, ПП «Автотранс ЛЛС» виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_20 в межах АДРЕСА_2 (далі - проект землеустрою).
З метою затвердження вказаного проекту землеустрою 17.05.2016 року ОСОБА_20 звернулася до Бориспільського міського голови із заявою про затвердження документації із землеустрою та передачі безоплатно у власність земельної ділянки площею 0, 05 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 .
Відразу після проведення Бориспільською міською радою чергової сесії, на якій питання про затвердження вказаного проекту землеустрою не набрало достатньої кількості голосів депутатів, 26.07.2016 близько 14.00 години, ОСОБА_20 , перебуваючи у приміщенні Бориспільської міської ради, за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Київський шлях 72, звернулась до члена постійної комісії Бориспільської міської ради з питань індивідуального будівництва та землекористування ОСОБА_18 із питанням щодо причин не затвердження вказаного проекту землеустрою.
В цей час у ОСОБА_18 , виник злочинний умисел на незаконне збагачення за рахунок ОСОБА_20 якій він запропонував надання йому неправомірну вигоду за вплив на прийняття рішення особами уповноваженими на виконання функцій держави, а саме затвердження вказаного проекту землеустрою депутатами Бориспільської міської ради, не конкретизувавши, при цьому, суму такої вигоди.
Під час зустрічі, яка відбулась 03.08.2016 близько 11 год. 00 хв. біля будинку за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_18 , продовжуючи свої протиправні дії, конкретизував ОСОБА_20 та ОСОБА_21 свою пропозицію, а саме зазначив, що за вирішення ним вищевказаного питання йому необхідно передати 3000 доларів США.
Під час зустрічі, 11.08.2016 близько 11 год. 00 хв., знаходячись біля Бориспільської міської ради ОСОБА_18 підтвердив свої злочинні наміри та висунув ОСОБА_21 аналогічну пропозицію.
В ході зустрічі, 22.09.2016 близько 17 год. 00 хв., знаходячись біля Бориспільської міської ради, ОСОБА_21 запитала у ОСОБА_18 про можливість зменшення суми неправомірної винагороди за вирішення вказаного питання на 500 (п`ятсот) доларів США, на що ОСОБА_18 відповів категоричною відмовою.
Після цього, 11.10.2016 близько 11 год. 20 хв., ОСОБА_18 , продовжуючи свої протиправні дії, направлені на одержання неправомірної вигоди в розмірі 3000 доларів США метою здійснення впливу на депутатів місцевої ради прибув на засідання Бориспільської міської ради за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 72.
Під час зазначеного засідання ОСОБА_18 , усвідомлюючи, що його позиція як члена постійної комісії Бориспільської міської ради з питань індивідуального будівництва та землекористування є такою, що має вплив на формування точки зору депутатів місцевої ради, діючи в порушення вимог ст. 23 Закону України «Про запобігання корупції», а також ст. 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», відповідно до яких йому, як депутату місцевої ради заборонено приймати будь-які гонорари, подарунки отримувати винагороду безпосередньо чи опосередковано за дії, пов`язані зі здійсненням ним депутатських повноважень, маючи на меті отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_20 , вніс на розгляд зазначеної сесії пропозицію про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд громадянці ОСОБА_20 в межах АДРЕСА_2 та з метою здійснення впливу на депутатів, особисто виступив запропонувавши їм підтримати його пропозицію. Після чого депутатами Бориспільської міської ради більшістю голосів прийнято рішення про затвердження вказаного проекту землеустрою. Відразу після закінченої сесії Бориспільської міської ради, ОСОБА_18 нагадав при розмові ОСОБА_20 про необхідність передачі йому грошових коштів у сумі 3000 доларів США.
11.10.2016 року близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_18 , реалізуючи свій злочинний умисел, з метою одержання неправомірної вигоди, під`їхав на автомобілі марки «Ford Fusion», державний номерний знак НОМЕР_1 до будинку за місцем проживання ОСОБА_20 та запропонував їй присісти в салон автомобіля. Цього ж дня, близько 16.15 год., знаходячись у салоні вказаного автомобіля та рухаючись по вулиці Київський Шлях у м. Борисполі в напрямку м. Києва, ОСОБА_18 повідомив ОСОБА_20 в усній формі, що неправомірну вигоду у сумі 3000 доларів США їй необхідно покласти до картонної папки, яка знаходилася в салоні його автомобіля.

Після цього, ОСОБА_20 , перебуваючи в салоні вказаного транспортного засобу, під час руху по вказаній вулиці, передала ОСОБА_18 зазначену неправомірну вигоду в сумі 3000 доларів США, що по курсу Національного банку України, встановленого станом на 11.10.2016 складало 77 481, 51 грн. (сімдесят сім тисяч чотириста вісімдесят одна гривня 51 копійка), поклавши грошові кошти у визначене ОСОБА_18 місце, а саме до картонної папки, яка знаходилася в салоні його автомобіля.

Згідно зазначених вище обставин, правова кваліфікація інкримінованого ОСОБА_18 кримінального правопорушення (злочину) - одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 369-2 КК України.
Під час судового розгляду в даному кримінальному провадження до виходу суду в нарадчу кімнату, обвинувачений ОСОБА_18 подав суду клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_18 підтримав заявлене клопотання, як і його захисник, та надав письмову згоду на закриття кримінального провадження з підстав, передбачених ст. 49 КК України.

Прокурор проти задоволення клопотання та закриття кримінального провадження з цих підстав не заперечував.

Ознайомившись зі змістом клопотання, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження в необхідному обсязі, суд прийшов до висновку про необхідність закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_18 з наступних підстав.

Дії обвинуваченого ОСОБА_18 прокурором кваліфікуються, як одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 369-2 КК України.
Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 369-2 КК України, є нетяжким злочином, оскільки за вчинення останнього передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.

Відповідно п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Ця норма кримінального закону є імперативною, тобто підлягає обов`язковому застосуванню судом за наявності встановлених законом умов, і розширеному тлумаченню не підлягає.
Кримінальне провадження на досудовому розслідуванні та під час судового розгляду не зупинялось, тому відповідний перебіг строку давності не переривався та не зупинявся у встановленому законом порядку.

В той же час дії обвинуваченого ОСОБА_18 згідно зміненого в серпні 2021 року обвинувачення вчиненні ним 11.10.2016 року. Таким чином перебіг строку давності притягнення ОСОБА_18 до кримінальної відповідальності розпочинається з указаного дня 2016 року та складає п`ять років (до 11.10.2021 року).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У відповідності з ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п.п. 2, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті. Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності). Судам слід звернути увагу на те, що ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Встановлено, що ОСОБА_18 раніше не судимий. Кримінальне правопорушення вчинив вперше.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 року особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
Відповідно невизнання особою вини не є перешкодою для звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.
Давність притягнення до кримінальної відповідальності полягає в тому що, якщо сплинуло два роки з часу вчинення злочину, притягнення до кримінальної відповідальності неможливе, суд не може притягнути особу до кримінальної відповідальності, якщо особа заявляє клопотання про застосування строків давності.
Судом обвинуваченому ОСОБА_18 в присутності його захисника роз`яснено наслідки звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, передбачених ст. 49 КК України. Обвинувачений ОСОБА_18 зазначив, що наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав йому зрозумілі, просив суд закрити кримінальне провадження та звільнити його від кримінальної відповідальності.
З огляду на вище вказане, враховуючи, що з дня скоєння ОСОБА_18 кримінального правопорушення з 11.10.2016 року минуло більше п`яти років, перебіг строків давності порушено не було, обвинуваченому відомі підстави звільнення від кримінальної відповідальності та їх наслідки, він надав згоду на таке звільнення, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_18 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 369-2 КК України, закривши відповідне кримінальне провадження відносно останнього.
З огляду на ці обставини суд дійшов до переконання, що ОСОБА_18 можливо звільнити від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження належить закрити, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази у кримінальному провадженні, після набрання вироком суду законної сили, залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.
На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 49 КК України, ст. 284, 319, 350, 376 КПК України, суд -
у х в а л и в :
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_18 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ямпіль Вінницької області, від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Кримінальне провадження №0000387, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.07.2016 року, відносно ОСОБА_18 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України, - закрити.
Речові докази у кримінальному провадженні, після набрання вироком суду законної сили, залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.
Суддя ОСОБА_1