11.02.2022 Справа № 756/1991/22
756/1991/22
УХВАЛА

11 лютого 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4 ,

перекладача: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про застосування тимчасового арешту до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_6 до отримання запиту про його видачу,

ВСТАНОВИВ:
10.02.2022 до Оболонського районного суду міста Києва надійшло вказане вище клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 ..

Обґрунтовуючи клопотання прокурор зазначає, що співробітниками Головного управління Служби безпеки України в місті Києві та Київській області, 08.02.2022 було затримано громадянина Республіки Узбекистан, ОСОБА_6 , відповідно до ст. 208-211, 213, 582 КПК України, якого, згідно ухвали Юнусабадського районного суду Республіки Узбекистан від 30.03.2015 оголошено в розшук.

Ініціатором розшуку ОСОБА_6 є компетентні органи Республіки Узбекистан.

Підстави затримання, 30.10.2021 до Офісу Генерального прокурора надійшов запит компетентних органів Республіки Узбекистан разом з клопотанням про взяття під варту розшукуваного від 30.10.2021 та документами, що підтверджують факт розшуку ОСОБА_6 та факт того, що останньому згідно з ухвалою Юнусабадського суду м. Ташкент замінено строк невідбутого покарання на 1 рік 9 місяців 10 днів взяття під варту.

Згідно запиту про надання міжнародної правової допомоги №: 27/3-2687 від 30.10.2021 компетентні органи Республіки Узбекистан клопочуть про застосування відносно ОСОБА_6 тимчасового арешту з метою його арешту та подальшої екстрадиції до Республіки Узбекистан.

У зв`язку з чим, прокурор просив застосувати до затриманої особи тимчасовий арешт строком на 40 діб.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Захисник та затриманий у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора про застосування тимчасового арешту, затриманий відмовився надати згоду на видачу(екстрадицію) для застосування процедури екстрадиції у спрощеному порядку, а також спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності.

Вислухавши думку прокурора, захисника та затриманого, дослідивши документі долучені до клопотання слідчий суддя приходить до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що 08.02.2022 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України, як особи підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), яка перебуває у міжнародному розшуку до отримання запиту від компетентних органів Республіки Узбекистан про його видачу, для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину.

При цьому, відповідно до ухвали Юнусабадського суду м. Ташкент ОСОБА_6 замінено строк невідбутого покарання на 1 рік 9 місяців 10 днів взяття під варту.

Відповідно до ст. 583 КПК України до затриманої особи, яка вчинила злочин за межами України, застосовується тимчасовий арешт до сорока діб або інший встановлений відповідним міжнародним договором України строк до надходження запиту про її видачу.

При цьому відповідно до ч. 4 ст. 583 КПК України прокурор в своєму клопотанні до слідчого судді про застосування тимчасового арешту зобов`язаний надати протокол затримання особи, документи, що містять данні про вчинення особою злочину на території іноземної держави та обрання щодо неї запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави, а також документи, що посвідчують особу затриманого.

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 541 КПК України тимчасовий арешт - це взяття під варту особи, розшукуваної за вчинення злочину за межами України, на строк, визначений КПК України або міжнародним договором України, до отримання запиту про видачу (екстрадицію).

Згідно зі ст. 16 Європейської конвенції про видачу правопорушників, у термінових випадках компетентні органи запитуючої Сторони можуть звертатися із запитом про тимчасовий арешт розшукуваної особи. Компетентні органи запитуваної Сторони вирішують це питання відповідно до свого законодавства. У запиті про тимчасовий арешт повідомляється про існування одного з документів, зазначених у пункті 2а статті 12 (оригіналом або завіреною копією обвинувального вироку та постанови суду або постанови про негайне затримання чи ордера на арешт або іншого розпорядження, яке має таку ж силу і видане відповідно до процедури, передбаченої законодавством запитуючої Сторони), і намір надіслати запит про видачу правопорушника. В ньому також зазначається, за яке правопорушення буде запитуватися видача, де і коли таке правопорушення було вчинене, а також, у міру можливості, опис зовнішності розшукуваної особи. Запит про тимчасовий арешт надсилається компетентним органам запитуваної Сторони або дипломатичними каналами, або безпосередньо поштою, або телеграфом, або через Міжнародну організацію кримінальної поліції (Інтерпол), або у будь-який інший спосіб, який дозволяє мати письмове підтвердження або який визнається запитуваною Стороною. Запитуючий орган без зволікань інформується про результати розгляду його запиту.

Так, як свідчать надані матеріали до клопотання, до компетентних органів України надійшло прохання про тимчасове затримання/арешт з метою подальшої екстрадиції ОСОБА_6 , в якому висвітлені всі обставини вчинення кримінального правопорушення.

Інкримінований ОСОБА_6 злочин за законодавством України відповідає кваліфікації, передбаченій ч.1 ст. 307 КК України, і є екстрадиційним, бо передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років.

Наведені вимоги закону свідчать, що тимчасовий арешт за своєю правовою природою є спеціальним запобіжним заходом, який застосовується виключно у межах міжнародно-правового співробітництва компетентних органів держав, що стосується видачі осіб відповідно до вимог Європейської конвенції про видачу правопорушників.

Тобто, при вирішенні питання про застосування тимчасового арешту до затриманої особи суд не вивчає питання її винуватості, наявності відповідних доказів та тим паче не вирішує питання про звільнення особи від покарання призначеного вироком суду іноземної держави, а лише перевіряє наявність відповідних документів органів досудового слідства іноземних держав, які підтверджують факт підозри або обвинувачення особи у вчиненні злочину, а також її перебування у розшуку.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним і достатнім для дотримання балансу інтересів фізичної особи (затриманого) та держави, на підставі ч. 1 ст. 583 КПК України застосувати тимчасовий арешт у відношенні до ОСОБА_6 строком на 40 діб, тобто до 08:25 год. 19.03.2022, строк тимчасового арешту слід рахувати з моменту фактичного його затримання, а саме 08:25 год. 08.02.2022.

Доводи захисника про наявність розбіжностей у документах щодо надання правової допомоги захисником щодо прізвища затриманого та в ухвалі Юнусабадського суду м. Ташкент щодо року народження затриманого не приймаю до уваги, оскільки вважаю, що права затриманого внаслідок вказаних описок порушені не були, що у цих документах мова йде саме про затриманого і тому це не є підставою для відмови у задоволені клопотанні прокурора.

Керуючись статтями 7, 369, 370, 371, 376, 582-585 КПК України,слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про застосування тимчасового арешту до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до отримання запиту про його видачу - задовольнити.

Застосувати до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасовий арешт до отримання запиту про його видачу строком на 40 діб, який починається з моменту затримання ОСОБА_6 - 08:25 год. 08.02.2022.

Ухвала підлягає негайному виконанню та діє до 08:25 год. 19.03.2022.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1