Єдиний унікальний номер № 285/3995/20
Провадження № 1-кп/0285/344/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді……………… ОСОБА_1 ,
секретаря……………………....... ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора……………………….. ОСОБА_3 ,
обвинуваченого…………………. ОСОБА_4 ,
потерпілої...................................... ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
кримінальне провадження № 285/3995/20 0000757) по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з загальною середньою освітою, перебуває у цивільному шлюбі, на утриманні неповнолітніх дітей не має, який не працює, РНОКПП НОМЕР_1 , раніше судимого:
29.04.2020 Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за ст.126-1 КК України, затверджено угоду про примирення та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт, покарання відбув повністю 10.11.2020,
17.06.2021 Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за ст.126-1 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт, покарання відбув повністю 12.11.2021,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, -
ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_4 систематично, в період часу із квітня 2020 року по кінець вересня 2020 року, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчиняє домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 .
Так, ігноруючи факти притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення насильства, в порушення вимог ст.28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, та вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ОСОБА_4 умисно, систематично, не маючи підґрунтя, вчиняє психологічне насильство по відношенню до своєї співмешканки, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки, приниженні.
За вчинення насильства в сім`ї протягом вказаного періоду часу на громадянина ОСОБА_4 неодноразово було складено протоколи про вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч.2 ст.173-2 КУпАП та постановами Новоград-Волинського міськрайонного суду в Житомирській області його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Не зважаючи на вищевикладене, ОСОБА_4 на шлях виправлення не стає та продовжує вчиняти домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 .
Із систематичною періодичністю, а саме 10.08.2020 близько 14 години, 15.08.2020 близько 19 години, 23.08.2020 близько 20 години ОСОБА_6 , маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, перебуваючи в будинку за вищевказаною адресою, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, безпідставно створив словесний конфлікт зі співмешканкою ОСОБА_5 , в ході якого словесно ображав, виражався нецензурною лексикою, погрожував фізичною розправою, чим вчинив психологічне насильство.
Не зупиняючись на вчиненому, продовжуючи свої неправомірні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 24.09.2020 та 25.09.2020 близько 20 год. ОСОБА_4 створив словесний конфлікт зі співмешканкою, який супроводжувався словесними образами, нецензурними словами, погрозою фізичною розправою ОСОБА_5 . Після чого, ОСОБА_4 шарпав за верхній одяг свою співмешканку ОСОБА_5 .
Внаслідок таких дій з боку ОСОБА_4 , ОСОБА_5 зазнала погіршення якості життя та психологічних страждань у вигляді словесних образ, погроз, приниження та залякування, що викликало у неї побоювання за свою безпеку, емоційну невпевненість та нездатність захистити себе.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе в пред`явленому обвинуваченні за ст.126-1 КК України спершу визнав частково і показав, що цивільну дружину ОСОБА_5 ображав лише словесно, нецензурно лаявся. Однак за одяг її не шарпав, не бив та не погрожував фізичною розправою. Шкодує про скоєне. Під час судових дебатів щиро розкаявся.

Допитана судом потерпіла ОСОБА_5 показала, що з обвинуваченим у неї нормальні стосунки, перебувають у цивільному шлюбі з 2017 року. З квітня по вересень 2020 року декілька разів викликала поліцію, оскільки чоловік розпочинав конфлікти, приходив додому в стані алкогольного сп`яніння, ображав та нецензурно лаявся на неї. Цивільний позов не заявляла. Просить суворо не карати обвинуваченого.

Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні домашнього насильства підтверджується дослідженими письмовими доказами.
З рапорту старшого інспектора-чергового Новоград-Волинського відділу поліції слідує, що 25.09.2020 надійшло повідомлення зі служби 102 про вчинення відносно ОСОБА_5 психологічного та фізичного насилля її співмешканцем, який перебуває в стані алкогольного сп`яніння (а.п.48);
З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_5 від 25.09.2020 слідує, що співмешканець ОСОБА_4 ввечері 24.09.2020 та днем 25.09.2020 вчинив відносно неї домашнє насильство, що виражалося штовханиною та висловлюванням нецензурною лайкою (а.п.50).
Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області №285/1415/20 від 14.04.2020 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2 КУпАП, за вчинення домашнього насильства відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 04.04.2020, 06.04.2020, 07.04.2020, 08.04.2020, та на нього накладено стягнення у виді штрафу (а.п.52).
Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області №285/1556/20 від 29.04.2020 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2 КУпАП, за вчинення домашнього насильства відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 15.04.2020, 16.04.2020, 21.04.2020, та на нього накладено стягнення у виді громадських робіт (а.п.53).
Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області №285/2904/20 від 04.08.2020 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2 КУпАП, за вчинення домашнього насильства відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 27.07.2020 та 28.08.2020, та на нього накладено стягнення у виді штрафу (а.п.60).
Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області №285/3294/20 від 14.09.2020 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2 КУпАП, за вчинення домашнього насильства відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 в період з 09.07.2020 по 20.07.2020, та на нього накладено стягнення у виді штрафу (а.п.59).

Вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду від 29.04.2020 ОСОБА_4 визнано винним за ст.126-1 КК України, затверджено угоду про примирення з потерпілою ОСОБА_5 та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт, які він відбув повністю 10.11.2020.
Вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду від 17.06.2021 ОСОБА_4 визнано винним за ст.126-1 КК України та призначено покарання у виді 240 годин громадських робіт, які він відбув повністю 12.11.2021.

Притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП та кримінальної відповідальності за ст.126-1 КК України свідчить про закономірну послідовність його протиправних дій та наявність тенденції до продовження такої поведінки, тобто має системний характер, а отже і підвищений ступінь небезпеки таких діянь, оскільки вони в глибшій мірі посягають на охоронювані законом права, свободи та законні інтереси потерпілої ОСОБА_5 , формують для неї триваючий стан страждання, унеможливлюють її нормальне існування.
Відповідно до ст.1 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству домашнім насильством визнаються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах Володіна проти РФ від 09.07.2019, Левчук проти України від 03.09.2020 зазначив, що домашнє насильство є порушенням статей 3, 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Там, де особа достовірно стверджує про те, що вона зазнавала актів домашнього насильства, якими б незначними поодинокі випадки не були, національні органи влади повинні оцінити ситуацію у всіх аспектах, включно з ризиком повторення подібних інцидентів. Ця оцінка повинна належним чином брати до уваги особливу вразливість жертв, які часто емоційно, фінансово чи іншим чином залежать від своїх кривдників, а також психологічний вплив можливого повторного знущання, залякування та насильства на їхнє повсякденне життя.

Проаналізувавши всі досліджені докази в їх сукупності, суд знаходить доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_4 та його умисні дії, які виразилися у домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства відносно ОСОБА_5 , з якою ОСОБА_4 перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та шкоди здоров`ю потерпілої, кваліфікує за ст.126-1 КК України.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який у відповідності до ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких; його характер та важливість проблеми домашнього насильства і дискримінаційного ефекту, який насильство справляє на жінок; дані про особу винного, який раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів, пов`язаних із домашнім насильством, маючи непогашену судимість, протягом короткого періоду після відбування покарання знову вчинив злочин, передбачений ст.126-1 КК України, що свідчить про те, що ОСОБА_4 на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив. За місцем проживання обвинувачений характеризується посередньо, ніде не працює. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Також, суд враховує позицію потерпілої, яка претензій матеріального та морального характеру не має, просить суворо не карати обвинуваченого.

Суд не приймає до уваги як обставину, що пом`якшує відповідальність обвинуваченого, наявність у нього щирого каяття, з огляду на таке.
Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Поряд з цим, у матеріалах справи відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений будь-яким чином намагався залагодити свою вину перед потерпілою. Таким чином, суд, приймаючи зазначене, вважає, що за даним кримінальним провадженням у обвинуваченого відсутнє щире каяття.
Обставинами, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, та рецидив злочинів.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд також враховує положення ст.ст.50, 65 КК України, відповідно до яких, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з цієї мети, а також принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Враховуючи вищевикладене, суд призначає обвинуваченому покарання у виді обмеження волі, в межах санкції ст.126-1 КК України, вважаючи його необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.
Разом з тим, враховуючи особу обвинуваченого, його відношення до скоєного (шкодує про вчинене), позицію потерпілої, яка просить суворо не карати обвинуваченого, суд приходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_4 не є особою, небезпечною для суспільства, а тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України в умовах звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням.
Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався.
Цивільний позов не заявлено.
Арешт на майно не накладався.
Судові витрати та речові докази по справі відсутні.
З урахуванням наведеного та керуючись статтями 337, 370, 371, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання із випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на засудженого наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід засудженому не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1