УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.09.2021 Справа №607/8486/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ;

при секретарі с/з ОСОБА_2 ;

у судовому засіданні, проведеному у приміщенні суду в м. Тернополі, у об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000112 від 11 січня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України

- за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді в Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області перебуває об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000112 від 11 січня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України.

09 липня 2021 року до суду адвокатом ОСОБА_5 - захисником обвинуваченого ОСОБА_3 подано укладені:

07 липня 2021 року між потерпілою ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 угоду про примирення, згідно умов якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.190 КК України, за встановлених у пред`явленій підозрі обставин, істотних для даного кримінального провадження, ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину та добровільно відшкодував завданий збиток. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_3 , а саме за ч.2 ст.190 КК України - 1 (один) рік обмеження волі із застосуванням звільнення від відбування покарання з випробуванням терміном у один рік на підставі ст.75 КК України, та виконанням покладених на нього обов`язків. В угоді про примирення передбачені наслідки її укладання та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

07 липня 2021 року між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 угоду про примирення, згідно умов якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.190 КК України, за встановлених у пред`явленій підозрі обставин, істотних для даного кримінального провадження, ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину та добровільно відшкодував завданий збиток. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_3 , а саме за ч.2 ст.190 КК України - 1 (один) рік обмеження волі із застосуванням звільнення від відбування покарання з випробуванням терміном у один рік на підставі ст.75 КК України, та виконанням покладених на нього обов`язків. В угоді про примирення передбачені наслідки її укладання та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

17 вересня 2021 року адвокатом ОСОБА_5 захисником обвинуваченого ОСОБА_3 до суду подано клопотання про долучення до справи документів, в якому зазначено про те, що у зв`язку з вступом в законну силу вироку суду за попереднім кримінальним провадженням, сторонами складено доповнення до зазначеної угоди. В підтвердження вказаного до клопотання долучено доповнення до угоди, укладеної між потерпілими та обвинуваченим, зокрема між потерпілими ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в яких зазначено про наступне. За період розгляду судом кримінального провадження набрав законної сили вирок Тернопільського міськрайонного суду від 19 травня 2021 року, за яким ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190 КК України та призначено йому за даними кримінальними правопорушеннями покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з встановленням 3 років іспитового строку з покладенням обов`язків згідно п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України. У зв`язку з наведеним, вважають за необхідне внести доповнення до укладеної угоди зазначивши, що сторони враховують обставину про визнання винуватим та засудження ОСОБА_3 за попереднім вироком, приходять до переконання, що узгоджені вид та міра покарання один рік обмеження волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на один рік, є обґрунтованим, спів мірним щодо вчинених правопорушень та достатнім для його виправлення.

Прокурор в судовому засіданні щодо затвердження вказаних угод заперечила.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просили затвердити укладені з потерпілими угоди про примирення, з врахуванням доповнень.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні щодо затвердження угод про примирення не заперечили, водночас повідомили про те, що обвинуваченим відшкодовано завдану ним шкоду.

Перевіривши надані матеріали, заслухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Згідно ч.3 ст.474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Водночас, слід зауважити на тому, що вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 травня 2021 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190 КК України та призначено йому за даними кримінальними правопорушеннями покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому 3 (три) роки іспитового строку та покладено обов`язки у відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

У частині 4 статті 70 КК України визначено, що за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Закон про кримінальну відповідальність в ч.1 ст.70 КК встановив три альтернативних способи призначення покарання: поглинання менш суворого більш суворим, повне складання покарань, часткове складання покарань.

Вказана позиція узгоджується із доводами, викладеними у Постанові Верховного Суду від 10 грудня 2019 року у справі № 760/3829/16-к та у постанові об`єднаної палати Верховного Суду №51-2631кмо19 від 23 вересня 2019 року, де також вказано про наступне. Якщо особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання на підставі і в порядку статті 75 КК, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого також звільняється з випробуванням, суд визначає остаточне покарання згідно частини 4 статті 70 КК, а також звільняє особу від відбування остаточного покарання, встановивши іспитовий строк за правилами статті 75 КК. Беззаперечно стверджено, що зміст статті 70 КК не передбачає самостійного виконання вироків.

Слід зауважити на тому, що в укладених між потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 угодах та у доповненнях до них, узгоджене сторонами покарання суперечить вимогам КК України в частині призначення покарання за ч.4 ст.70 КК України.

Зважаючи на вище наведене, суд приходить до переконання про відсутність підстав для затвердження укладених 7 липня 2021 року між потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 угод про примирення з врахуванням доданих до них доповнень.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.468, 474, 476 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В затвердженні угоди про примирення між потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 - відмовити

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення, передбачене ст.392 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1