У Х В А Л А
Іменем України

20 вересня 2021 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання дізнавача ВД Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_2 погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалах досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0001935 від 23.08.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Дізнавач, 20.09.2021року звернувся до суду із клопотанням погодженим з прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про арешт майна.

В обгрунтування клопотання зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що 15.08.2021 невстановлена досудовим розслідуванням особа перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , всупереч встановленому законом порядку, вчинила дії, які оспорюються ОСОБА_4 .

В ході допиту заявниці, остання повідомила, що виявила відсутність спільного автомобіля «Dodge Journey», білого кольору д.н. НОМЕР_1 та підійшовши до охоронця їй повідомили, що згідно виконавчого припису, автомобіль був вилучений невідомими особами на евакуаторі. Пізніше зайшовши в свій особистий кабінет боржника, знайшла постанову приватного виконавця ОСОБА_5 , про опис та арешт майна (коштів) боржника від 10.08.2021 року, згідно якої вбачається, що автомобіль був вилучений за борг перед АТ «Альфа-банк».

Вказане майно необхідне органу досудового розслідування, як об`єкт для дослідження і відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а саме є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Посилаючись на викладене, орган досудового розслідування вносить дійсне клопотання до суду.
Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.
Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Клопотання дізнавача не відповідає вимогам ст. 171 КПК України та підлягає поверненню прокурору, оскільки як у самому клопотанні, так і у додатках до нього відсутні посилання на дату і час вилучення автомобіля «Dodge Journey», білого кольору д.н. НОМЕР_1 , на підставі чого даний автомобіль був вилучений органом досудового розслідування огляду чи обшуку, документи, які підтверджують право власності ОСОБА_4 на даний автомобіль, також до клопотання не долучено постанову про призначення прокурорів у даному кримінальному провадженні та групи дізнавачів.
Також, в клопотанні зазначено, що зазначений вище автомобіль був вилучений з борг перед АТ "Альфа-Банк", але не зазначено ким вилучений. Якщо вилучався даний автомобіль АТ "Альфа-Банк", то при цьому в клопотанні не наведено відомості щодо того чи допитувались повноважні представники акціонерного товариства «Альфа-Банк», з приводу належності на праві власності вилученого майна.

Водночас у клопотанні не наведено інформація щодо того які заходи вчинялися органом досудового розслідування для встановлення особи яка дійсно є власниками вилученого майна та чи з`ясовувалось дане питання безпосередньо у АТ "Альфа-Банк".

Крім того, дізнавачем не вказано місце проживання ОСОБА_4 та юридична адреса розташування (перебування) АТ «АЛЬФА-БАНК» у зв`язку з чим відсутня можливість здійснити повідомлення та виклик до суду осіб у власності, володінні та користування яких перебуває майно, для розгляду даного клопотання відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України.

Слідчий суддя звертає увагу, що в силу вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом за участю, в тому числі, іншого власника майна.

Відповідно до пунктів 25, 26 статті 3 КПК України, одним із учасників як кримінального, так і судового провадження є третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Таким чином, власник майна, щодо якого вирішується питання про арешт, є особою, прав, свобод та інтересів якої стосується судове рішення. Не залучення власників тимчасово вилученого майна до розгляду клопотання про арешт такого майна порушує їх право на подачу своїх аргументів і заперечень проти накладення арешту.

Крім того, у випадку не повідомлення власника тимчасово вилученого майна про розгляд клопотань про арешт порушується: право на захист власності в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; право на захист; принципи законності і диспозитивності.

Із вище наведеного слідує, що виклик судом власника майна для розгляду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна є обов`язковим. При цьому нормами КПК не передбачений розгляд такого клопотання без належного повідомлення власника майна.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на порушення дізнавачем ч. 5 ст. 171 КПК України.
Оскільки клопотання про арешт майна подано дізнавачем без дотримання вимог ст. 171 КПК України, слідчий суддя вважає, що існують підстави для повернення клопотання прокурору, відповідно до вимог ч. 3 ст. 172 КПК України, для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 172 КПК України, слідчий суддя-

ПОСТАНОВИВ :

Повернути прокурору Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 клопотання дізнавача ВД Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_2 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001935 від 23.08.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Надати прокурору для усунення недоліків строк у сімдесят дві години.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1