В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2021 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000127 від 01.02.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Широка Дача Широківського району, Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:
31.01.2021 близько 17 год. 40 хв. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували у м. Бориспіль Київської області на вул. Привокзальній, 2-а. Повз них по вул. Привокзальній між будинками 2-а та 2-6 у напрямку магазину «АТБ» проходив потерпілий ОСОБА_5 . Побачивши останнього, ОСОБА_6 вступив у злочинну змову з ОСОБА_7 на спільне вчинення відкритого викрадення майна ОСОБА_5 . Реалізуючи свій корисливий умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, 31.01.2021 о 17 год. 50 хв. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 попередньо розподілили між собою ролі. Так, ОСОБА_7 повинен був спостерігати за появою сторонніх осіб і тримати ОСОБА_5 , а у разі вчинення останнім опору подавити вказаний опір шляхом заподіяння тілесних ушкоджень для того, щоб ОСОБА_6 міг безперешкодно заволодіти грошовими коштами та речами.

У цей час ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підійшли до потерпілого ОСОБА_5 , який знаходився поблизу будинків № 2-а та № 2-6 по вул. Привокзальній в м. Бориспіль Київської області, після чого ОСОБА_7 , обійшовши позаду ОСОБА_5 , почав заламувати праву руку потерпілого за спину та утримувати, щоб потерпілий не міг чинити опору. Після цього, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , заподіяв ОСОБА_5 близько трьох ударів правою рукою по обличчю, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження. Потім ОСОБА_6 обшукав ОСОБА_5 та відкрито заволодів його мобільним телефоном марки «NОКІА» вартістю 280 грн. з карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» вартістю 30 грн., перепусткою працівника «Охоронного холдингу» на анкетні дані ОСОБА_5 з вклеєною фотокарткою.

У подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, примусили ОСОБА_5 скористатися своєю банківською карткою через банківський термінал біля магазину «АТБ-Маркет», розташованого по вул. Головатого, 87 у м. Бориспіль Київської області, щоб зняти грошові кошти. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_7 , маючи фізичну перевагу, підвів за руку ОСОБА_5 до банківського терміналу біля магазину «АТБ-Маркет», де останній ввів пін-код та зняв грошові кошти в сумі 500 грн., якими відкрито заволодів ОСОБА_7 , разом з банківською карткою ОСОБА_5 . Потім ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 втекли з місця вчинення злочину. В подальшому, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , 31.01.2021 у різних торгівельних мережах витратили з банківської картки ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 2589 грн. 71 коп. в якості розрахунку за отримані товари та послуги на власні потреби, чим розпорядилися грошовими коштами. В результаті вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заволоділи майном та грошовими коштами ОСОБА_5 , чим заподіяли останньому матеріальні збитки на загальну суму 3399 грн. 71 коп.

Обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, щиро розкаявся, погодився з усіма фактичними обставинами, які викладені в обвинувальному акті та показав, що дійсно 31.01.2021 близько 17 год. 40 хв. на вул. Привокзальна біля будинку 2-а в м. Борисполі. він разом з ОСОБА_7 спільно вирішили пограбувати потерпілого ОСОБА_5 . З цією метою вони підішли до нього, ОСОБА_7 позаду утримував потерпілого, щоб останній не міг чинити опору, штовхав його, а він, в свою чергу, наніс ОСОБА_5 близько трьох ударів правою рукою по обличчю. Після цього він витягнув з кармана мобільний телефон марки «NОКІА» та перепустку працівника «Охоронного холдингу». Вартість викраденого телефону не оспорює. Потім вони повели потерпілого до банкомату, де останній під наглядом ОСОБА_7 ввів пін-код і зняв грошові кошти в сумі 500 грн. Ці кошти разом із банківською карткою забрав ОСОБА_7 , після чого вони спіймали таксі і поїхали до магазинів витрачати грошові кошти. Як стверджує обвинувачений, в різних магазинах, аптеці, тощо ОСОБА_7 розраховувався банківською карткою, можливо це була картка потерпілого. Обвинувачений не оспорює, що у різних торгівельних мережах вони витратили грошові кошти в сумі 2589 грн. 71 коп. в якості розрахунку за отримані товари та послуги на власні потреби. Обвинувачений не заперечує, що загальний розмір майнової шкоди становить 3399 грн. 71 коп. Також, обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що добровільно відшкодував потерпілому завдану злочином шкоду у розмірі 8000грн. та повністю примирився із ним.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину визнав частково та показав що дійсно 31.01.2021 близько 17 год. 40 хв. на вул. Привокзальна біля будинку 2-а в м. Борисполі. він зустрів ОСОБА_6 . Через деякий час вони побачили потерпілого ОСОБА_5 , який на їх очах впав чи спіткнувся. ОСОБА_7 підійшов до потерпілого, допоміг йому піднятися та запропонував за 100 грн. довести потерпілого до магазину. При цьому, обвинувачений стверджує, що не бачив як ОСОБА_6 наносив потерпілому удари та витягував якісь речі з його карманів. Потім він вони підійшли до банкомату, де потерпілий зняв із своєї банківської картки грошові кошти в сумі 500 грн. та віддав їх ОСОБА_7 разом із банківською карткою. Як стверджує обвинувачений, банківську картку одразу ж він викинув, після цього з ОСОБА_6 поїхали по магазинам. ОСОБА_7 погоджується з тим, що разом з ОСОБА_6 вони спільно заволоділи лише коштами потерпілого в сумі 500 грн., однак заперечує щодо заволодіння решти грошових коштів. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_7 вказав, що викрадений у потерпілого телефон «NОКІА» йому передав ОСОБА_6 .

Вина ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується показаннями обвинувачених, а також показаннями потерпілого та дослідженими в суді документами.
Так, потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив, що 31.01.2021 біля магазину «АТБ», що знаходиться в м. Борисполі по вул. Привокзальній до нього підійшли двоє незнайомих чоловіків (згодом з`ясувалось, що це ОСОБА_7 і ОСОБА_6 ), які почали його штовхати. ОСОБА_7 заламав руки, утримував, а ОСОБА_6 завдав близько трьох ударів правою рукою по обличчю. Потім хтось з них витягнув з карману його мобільний телефон марки «NОКІА» і перепустку працівника «Охоронного холдингу». Як стверджує потерпілий, ОСОБА_7 просив 100 гривень, у зв`язку із чим взяв його під руки та примусово підвів до банкомату, де він під тиском обвинувачених зняв 500 грн. (оскільки інших купюр банкомат не видавав). Вказані грошові кошти ОСОБА_7 забрав разом з банківською карткою, після чого вони з ОСОБА_6 зникли у невідомому напрямку. Потерпілий стверджує, що внаслідок вчинення до нього протиправних дій у нього суттєво погіршився стан здоров`я, а на місці вчинення злочину в нього стався мікроінсульт. Також, потерпілий підтвердив, що ОСОБА_6 добровільно відшкодував йому завдану злочином шкоду у розмірі 8000грн. та повністю примирився із ним. В свою чергу, обвинувачений ОСОБА_7 нічого не відшкодував, а отримання з його сторони 1000грн. заперечив.

Даними автоматизованого робочого місця працівника поліції підрозділу «102» (далі АРМ 102), зареєстровано повідомлення № 66561610 від 31.01.2021 о 18 год. 30 хв. від лікаря Бориспільської міської лікарні № 1 Собачко про те, що в лікарні з попереднім діагнозом інсульт знаходиться потерпілий ОСОБА_5 , який пояснив, що його побили та в ході бійки підвели до банкомату, змусили зняти кошти, які потім забрали. Листом директора КНП «ББЛІЛ» № 969 від 08.07.2021, також підтверджено, що 31.01.2021 о 19 год. 00 хв. у відділення екстреної медичної допомоги потрапив потерпілий ОСОБА_5 , який в подальшому перебував на стаціонарному лікуванні по 11.02.2021.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 31.01.2021, слідчим Бориспільського ВП відібрано заяву у потерпілого ОСОБА_5 з детальним описом обставин події.

Даними протоколу огляду місця події від 31.01.2021 року та долученою до нього фототаблицею підтверджується проведення слідчим детального огляду місцевості де було вчинено кримінальне правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_5 .

Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, довідкою до вказаного протоколу від 01.02.2021 підтверджується, що слідчий у присутності понятих пред`явив потерпілому чотири фотознімки різних фізичних осіб, ОСОБА_5 впізнав особу, яка приймала участь у викраденні належного йому майна на фото № 1, на якому розміщено фотознімок ОСОБА_6 . Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, довідкою до вказаного протоколу від 01.02.2021 підтверджується, що слідчий у присутності понятих пред`явив потерпілому чотири фотознімки різних фізичних осіб, ОСОБА_5 впізнав особу, яка приймала участь у грабежі належного йому майна на фото № 1, на якому розміщено фотознімок ОСОБА_7 .

Даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 01.02.2021, слідчий затримав особу ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочину. Протоколом огляду речей від 01.02.2021 та ілюстративною таблицею, слідчим проведено огляд речей, вилучених під час особистого обшуку в ході затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_6 , а саме: куртка темно сірого кольору марки «Jack Wolfskin» та службове посвідчення УДО № 022 «Охоронний Холдинг» на ім`я ОСОБА_5 .

Даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 01.02.2021, слідчий затримав особу ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину. Протоколом огляду речей від 01.02.2021 та ілюстративною таблицею, слідчим проведено огляд речей, вилучених під час особистого обшуку в ході затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_7 , а саме: мобільний телефон марки «Nokia» модель 206, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , який належить потерпілому.

Даними протоколу пред`явлення речей для впізнання та ілюстративною фототаблицею від 22.02.2021 підтверджується, що слідчий у присутності понятих пред`явив потерпілому для впізнання чотири пронумеровані зліва на право мобільних телефони, ОСОБА_5 впізнав по зовнішньому вигляду та пошкодженням мобільний телефон «Nokia», який пограбували під № 1.

Висновком експерта судово-товарознавчої експертизи № 702 від 22.02.2021 року, встановлено ринкову вартість мобільного телефону марки «Nokia» модель 206 (в робочому стані, має пошкодження камери та тріснуту задню кришку) станом на 31.01.2021 складає 280,00 грн.

Даними заяви потерпілого від 23.02.2021 та довідкою з банку ПУМБ про рух коштів за рахунком потерпілого, підтверджується використання картки та списання коштів з деталізацією місця, часу, дати та суми списання коштів після її відкритого викрадення.

Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 22.02.2021 та дослідженим в судовому засіданні відеозаписом цієї слідчої дії, слідчим проведено слідчий експеримент з потерпілим ОСОБА_5 під час якого відтворено обставини події, яка сталася 31.01.2021, показано механізм вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення.

Даними протоколу огляду диску від 01.02.2021 отриманого на запит слідчого від ТОВ «АТБ-маркет» з відеозаписом події із камер, та дослідженим в судовому засіданні вказаного диску з відеозаписом.

Судом відхиляються доводи сторони захисту ОСОБА_7 щодо недопустимості протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.02.2021р., з підстав того що слідча дія фактично проводилась у лікарні а не в службовому кабінеті слідчого, тому що слідча дія у цілому здійснена в порядку, встановленому ст. 228, 231 КПК України, а зазначене захисником порушення суд вважає не настільки істотним, щоб обумовити недопустимість доказу.

Необґрунтованими є твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про відсутність у його діях кваліфікуючої ознаки - попередньої змови з ОСОБА_6 про вчинення злочину. Так, співучастю у злочині є умисна спільна участь декількох осіб (суб`єктів злочину) у вчиненні умисного злочину. Злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення. При цьому під час вчинення злочину кожен зі співучасників може вчиняти різні дії (подолання опору потерпілого, заподіяння тілесних ушкоджень, заволодіння майном), які спрямовані на досягнення єдиної мети. Домовленістю групи осіб про спільне вчинення злочину є узгодження об`єкта злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір. З огляду на спільну мету злочину, послідовність, узгодженість і характер дій обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під час вчинення злочину правильним є доводи прокурора щодо наявності в діях обвинувачених попередньої змови групою осіб.
Відкидаються доводи сторони захисту ОСОБА_7 щодо часткового відшкодування шкоди потерпілому в розмірі 1000грн. на підставі копія квитанції ощадбанку від 29.06.2021р. оскільки вказані обставини не підтверджені належним і допустимим доказом і заперечуються потерпілим.

Суд звертає увагу на те, що під насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, слід розуміти заподіяння легкого тілесного ушкодження, що не призвело до короткочасного розладу здоров`я або короткочасної втрати працездатності, а також вчинення інших насильницьких дій (нанесення ударів, побоїв, обмеження чи незаконне позбавлення волі за умови, що вони не були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння). Згідно показань обвинуваченого ОСОБА_6 , показань потерпілого ОСОБА_5 , протоколу проведення слідчого експерименту з потерпілим від 22.02.2021. з метою заволодіння його майном ОСОБА_6 завдав потерпілому декілька ударів по обличчю, а тому правильною є позиція сторони обвинувачення щодо наявності в їх діях обвинувачених кваліфікуючої ознаки вчинення грабежу у поєднанні з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_6 на момент вчинення цього кримінального правопорушення був особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України та судимість за це кримінальне правопорушення не погашено, оскільки вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.05.2018 р., ОСОБА_6 засуджено за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді штрафу, який на момент вчинення кримінального правопорушення сплачений не був. Інший обвинувачений ОСОБА_7 також є особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України та судимість за це кримінальне правопорушення не погашено, оскільки вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_7 засуджено за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Отже, судом визнається доведеним що ОСОБА_6 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України. Таку правову кваліфікацію дій обвинуваченого суд вважає правильною. Також судом визнається доведеним що ОСОБА_7 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб тобто він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України. Таку правову кваліфікацію дій обвинуваченого суд вважає правильною.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 суд виходить із того, що щире каяття це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди. Каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, відверту негативну оцінку своєї злочинної поведінки, визнання тих обставин, які ставляться в провину, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження (аналогічна думка викладена в Постанові ВП ВС №629/847/15к). Під час судового розгляду обвинувачений відверто визнавав свою провину у злочині, висловлював щирий жаль з приводу вчиненого та осуд своєї поведінки, а тому суд вважає, що обставиною яка пом`якшує покарання слід визнати щире каяття. Крім того, потерпілий та обвинувачений під час судового засідання підтвердили, що ОСОБА_6 добровільно відшкодував завдану злочином шкоду, що також визнається судом обставиною, яка пом`якшує його покарання. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 не встановлено.

Відповідно до ст. 69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Обвинуваченим ОСОБА_6 вчинено тяжкий злочин проти власності. Він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності. Згідно вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.05.2018 р., обвинувачений був засуджений за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та останньому призначено покарання у виді штрафу (сплачений 25.02.2021). Згідно медичних довідок на обліку у психіатра та лікаря нарколога обвинувачений не перебуває. Згідно характеристики дільничного по місцю проживання характеризується з посередньої сторони, від сусідів скарг не надходило.

З огляду на ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, визнання ним вини, наявності обставин, що пом`якшують покарання і відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

У судовому засіданні прокурор, захисник, потерпілий та обвинувачений просили суд застосувати ст. 75 КК України та звільнити обвинуваченого від реального відбування покарання з випробуванням.

За змістом ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

У справі, що розглядається, судом враховано тяжкість вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, зокрема характер його діяння, наслідки які настали та могли настати, обстановку і спосіб, місце і час вчинення відкритим заволодінням майном, добровільне відшкодування заподіяної шкоди. Також, суд зважає на форму, вид і ступінь вини обвинуваченого, обставини, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення та характеризують поведінку останнього під час вчинення кримінального правопорушення та індивідуальних особливостей обвинуваченого, зокрема, що в судовому засіданні засудив свій вчинок, що свідчить про усвідомлення власної протиправної поведінки. При цьому, на думку суду попередня судимість обвинуваченого сама по собі не свідчить про його підвищену суспільну небезпечність на момент розгляду справи і не може бути єдиною підставою для ізоляції його від суспільства. На думку суду, позитивні зміни в особистості обвинуваченого та його житті створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві.

Окремо суд звертає увагу на позицію потерпілого, який підтвердив повне відшкодування завданої шкоди, відсутність претензій до обвинуваченого та примирення з ним та просив суд призначити ОСОБА_6 покарання не пов`язане із реальним позбавленням волі. В цьому контексті суд звертає увагу на те, що згідно з частиною другої статті 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілого.

Отже, суд приходить до висновку, що усі вищенаведені обставини істотно знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, а тому на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 підлягає звільненню від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном три роки. Відповідно до ст. 76 КК України необхідно покласти на нього наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд виходить з того, що, обставин які пом`якшують та обтяжують його покарання не встановлено. Обвинуваченим вчинено тяжкий злочин проти власності під час іспитового строку. Раніше він притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності. Згідно вироку Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.03.2018 р., був засуджений за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Згідно медичних довідок на обліку у психіатра та лікаря нарколога обвинувачений не перебуває. Згідно характеристики дільничного по місцю проживання характеризується з посередньої сторони, від сусідів скарг не надходило. Має на утриманні двох малолітніх дітей. З огляду на ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Судом відхиляються доводи захисника про застосування ст. 69 КК України і призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, оскільки судом не встановлено підстав, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і можуть обумовити призначення основного покарання, нижче від найнижчої межі. Стороною захисту не надано до суду жодних відомостей про особистість обвинуваченого, які б свідчили про втрату ним суспільної небезпечності. Отже, у даному випадку правові підстави для застосування ст. 69 КК України відсутні.

Суд звертає увагу, що призначення статті 75 КК полягає у наданні засудженій особі можливості протягом іспитового строку підтвердити можливість її виправлення і інтеграції у суспільство без відбування призначеного покарання. Відповідно до частини 3 статті 78 КК у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Аналіз наведених вище положень закону та судової практики дає можливість зробити висновок, що у випадку вчинення злочину під час іспитового строку, покарання, від якого особа була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком. Таким чином, законодавець звільнення від покарання з випробуванням не вважає невід`ємною частиною покарання, призначеного попереднім вироком, а лише способом виконання такого покарання, який змінюється на реальне відбування покарання у випадку вчинення нового злочину під час іспитового строку. В разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням суперечить точному змісту кримінального закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 вчинив цей злочин під час іспитового строку. Так, вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.03.2018 р., був засуджений за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та останньому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням відповідних обов`язків. Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 18.12.2020, яка набрала законної сили 26.12.2020, ОСОБА_7 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Положеннями ч. 1, ч. 4 ст. 71 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Отже, на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.03.2018 р. та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк шість років.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Документи, надані учасниками судового провадження на підставі ст. 100 КПК України слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.02.2021 року та 04.02.2021 року, на куртку темно-сірого кольору з капюшоном з маркуванням «Jack Wolfskin», посвідчення УДО № 022 «Охоронний холдинг» на анкетні дані ОСОБА_5 , мобільний телефон «Nokia», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 скасувати. Речові докази, а саме: куртка темно-сірого кольору з капюшоном з маркуванням «Jack Wolfskin» - повернути ОСОБА_6 , посвідчення УДО № 022 «Охоронний холдинг» на анкетні дані ОСОБА_5 , мобільний телефон «Nokia», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 повернути ОСОБА_5 .

З метою запобігання спробам обвинуваченого ОСОБА_7 переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Клопотання про застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 прокурором не заявлялося.

Керуючись ст. 368, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном три роки. Відповідно до ст. 76 КК України необхідно покласти на нього наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту скасувати.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.03.2018 р. та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк шість років.

До набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання рахувати з 01 лютого 2021 року.

Зарахувати строк попереднього ув`язнення з 01.02.2021 р. по 05.11.2021 р.

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.02.2021 року та 04.02.2021 року, на куртку темно-сірого кольору з капюшоном з маркуванням «Jack Wolfskin», посвідчення УДО № 022 «Охоронний холдинг» на анкетні дані ОСОБА_5 , мобільний телефон «Nokia», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 скасувати.

Речові докази, а саме: куртка темно-сірого кольору з капюшоном з маркуванням «Jack Wolfskin» - повернути ОСОБА_6 , посвідчення УДО № 022 «Охоронний холдинг» на анкетні дані ОСОБА_5 , мобільний телефон «Nokia», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 повернути ОСОБА_5 .

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. На підставі ч. 3 ст. 376 КПК України роз`яснити обвинуваченому, захиснику, його законному представнику, потерпілому, його представнику, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1