ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1811/21 Справа № 932/5039/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах скаржника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2021 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000196 за ч. 2 ст. 190 КК України, -
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_7

захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А:
За ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2021 року частково задоволено клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_9 , про арешт майна .
Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 із забороною відчуження та розпорядження, в іншій частині вимог клопотання відмовлено.
Слідчий суддя враховуючи те, що квартира АДРЕСА_1 може бути використана як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, може містити відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, а також з метою запобігання протиправному відчуженню вказаного нерухомого майна та збереження цього речового доказу, слідчий суддя вважає можливим накласти арешт із забороною відчуження та розпорядження цим майном. При цьому заборонити теперішньому власнику користуватись квартирою, буде означати, що слідчий суддя фактично вирішить цивільний спір, оскільки питання про визнання недійсним договору купівлі продажу вже розглядається в суді, тобто такий спосіб обмеження прав та інтересів власника наразі не виправдовує потреб досудового розслідування, навіть якщо новий власник і заволодів квартирою незаконно, для виселення або позбавлення правом користування квартирою існують інші процесуальні механізми, тому слідчий суддя дійшов висновку про те, що в частині заборони користування квартирою клопотання задоволенню не підлягає.
В апеляції:
- адвокат ОСОБА_5 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, оскільки у судовому засіданні повний текст оголошено не було, так як суддя видалився до нарадчої кімнати, а копію оскаржуваної ухвали було отримано 09 листопада 2021 року.
Також скаржник просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на майно в частині користування квартирою.
Вважає, що з метою збереження майна від псування, розкрадання та здійснення відносно нього протиправних дій необхідно заборонити ОСОБА_10 на час проведення досудового розслідування користуватись квартирою, оскільки незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до наслідків, визначених ч.11 ст.170 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обговоривши доводи апеляційної скарги, співставивши їх з вимогами кримінального процесуального закону, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, зважаючи на те, що в судовому засіданні 02.11.2021 року місцевого суду повний текст оголошено не було. За твердженням захисника копію повного тексту цієї ухвали було отримано 09.11.2021 року, що не спростовується матеріалами справи, апеляцію надав 12.11.2021 року, колегія суддів вважає причини пропуску строку поважними, тому з метою забезпечення доступу до правосуддя строк на оскарження необхідно поновити і розглянути відповідно до положень ч.1 ст. 404 КПК України апеляцію в межах її доводів.
Так, наданими до клопотання слідчого матеріалами підтверджується, що слідчим відділом ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, яке внесено до ЄРДР під № 000196 від 13 квітня 2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, яким встановлено, що невстановлені особи шахрайським шляхом заволоділи майном потерпілої ОСОБА_6 , а сама квартирою АДРЕСА_1 та незаконно здійснили продаж вказаної квартири гр. ОСОБА_10 .
Постановою слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 11 жовтня 2021 року квартира визнана речовим доказом.
З апеляційної скарги апелянта видно, що висновки слідчого судді про накладення арешту в цілому та позбавлення права відчуження і розпорядження на дану квартиру не оскаржується, а тому апеляційним судом відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, не переглядаються.
Стосовно доводів апеляційної скарги про необхідність накладення арешту шляхом заборони права користування квартирою, то апеляційний суд дійшов до такого висновку.
Так, відповідно до ч.1 ст. 170 КК України, арешт майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та або користування майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, передбачено, що обмеження користування, розпоряджання майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до п.п. 5, 6 ч.1 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Зазначені вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що квартира АДРЕСА_1 відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, при цьому заборонити теперішньому власнику користуватись квартирою, буде означати, що слідчий суддя фактично вирішить цивільний спір, оскільки питання про визнання недійсним договору купівлі продажу вже розглядається в суді, тобто такий спосіб обмеження прав та інтересів власника наразі не виправдовує потреб досудового розслідування.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Отже, оскаржуване рішення слідчого судді постановлене у чіткій відповідності до положень кримінального процесуального закону, а доводи апеляцій адвоката не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, у зв`язку з чим апеляційні вимоги задоволенню не підлягають, а оскаржувана ухвала повинна бути залишена без змін.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Поновити адвокату ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2021 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах скаржника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2021 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000196 за ч. 2 ст. 190 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4