справа № 208/4506/21
№ провадження 1-кп/208/473/21
УХВАЛА

04 жовтня 2021 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

у відкритому судовому засіданні по справі кримінального провадження № 0000219, розглянувши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Егвард, республіки Вірменія, громадянина України, маючого загальну середню освіту, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не маючого, зареєстрованого та мешкаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується за ч.2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшла зазначена справа. Обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурором заявлено клопотання про продовження відносно ОСОБА_9 заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_9 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, не має міцних соціальних зв`язків та може в будь-який момент залишити або змінити місце мешкання, намагаючись переховуватись від суду задля уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення. Обвинувачений має доступ до матеріалів кримінального провадження, йому відомі анкетні дані потерпілої та свідків по кримінальному провадженню і він зможе на них незаконно вплинути. До того ж ОСОБА_9 не позбавлений права керування транспортними засобами, та не відомо як вплине загибель людини на його психологічний стан, тому є ризик втручання людського фактору і вчинення повторного злочину.

Зазначене вказує на існування ризиків передбачених ст.177 КПК України, а саме ризику переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілу та свідків по кримінальному провадженню.

Захисник Ішханян заперечуючи проти клопотання прокурора зазначив, що на теперішній час допитаний ОСОБА_9 , який повністю визнав свою вину та пояснив обставини вчиненого ДТП. По справі допитана потерпіла, оголошені письмові матеріали справи. Свідки допитувались на стадії досудового розслідування і обвинувачений знаходячись на свободі ніяким чином не може на це вплинути. Ризики та підставі застосування запобіжного заходу у клопотанні незмінні, тоді як обставини слідства у справі вже інші. Габрієлян має міцні соціальні зв`язки, місце мешкання. Просив обрати обвинуваченому менш суворий запобіжний захід. Обвинувачений позитивно характеризується за місцем мешкання, має інші, тільки позитивні характеристики. Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Суд розглянувши клопотання, вислухав учасників судового засідання, встановив наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини у справах «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії», «Летельє проти Франції» неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У рішенні по справі «W.проти Швейцарії» ЄСПЛ зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Під час розгляду клопотання прокурора суд встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Габрієлян обвинувачується у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, які мають високий ступінь суспільної небезпеки та за який, в разі визнання його винуватим, може бути засуджений до позбавлення волі на тривалий термін.

При оцінці в сукупності всіх обставин відповідно до вимог ст. 178 КПК України, судом встановлено, що обвинувачений раніше не судимий, має позитивні характеристики за місцем колишнього навчання, місцем мешкання, зайняття спортом. Габрієлян має родину, постійне місце мешкання, що у сукупності з чисельними характеризуючими даними про зайняття спортом надає підстави суду вважати про його досить міцні соціальні зв`язки у суспільстві. Ризик вчинення повторного правопорушення судом вважається незначним, як обставина вчинення не умисного правопорушення.

Разом з тим, ОСОБА_9 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні хоча і не умисного, але тяжкого злочину з тяжкими наслідками у вигляді загибелі людини. На думку суду залишається незмінно актуальним ризик того, що перебуваючи на свободі обвинувачений може ухилитись від суду, з огляду на міру покарання, яка йому загрожує у разі визнання винним.

По справі не допитані свідки-очевидці ДТП, і існує об`єктивний ризик того, що обвинувачений перебуваючи на свободі може незаконно на них вплинути, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Суд приходить до висновку, що на теперішній час жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, не зможуть забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Для відмови в звільненні особи з-під варти застосовуються принципи конвенційного прецендентного права, такі як ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд, ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя, про що зазначається у рішеннях ЄСПЛ «Штегмюллер проти Австрії» та «Вемгофф проти Німеччини»

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183-184, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строком до 01.12.2021 року.

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого, відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, протягом 5-ми днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1