УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2021 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області старший ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001119 від 04.08.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
1.Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування поданого клопотання.
До відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ Національної поліції в Одеській області з УСР в Одеській області ДСР НП України надійшла інформація про, що особи дані (особисті данні яких не розголошуються в інтересах досудового розслідування) з погрозою насильства відносно громадянина ОСОБА_5 , спонукають останнього до виплати грошових коштів.
Під час проведення досудового розслідування, а саме допиту потерпілого ОСОБА_5 , було встановлено, що 02.08.2021 року, приблизно о 22 год. 00 хв., на його мобільний телефон надійшов телефонний дзвінок від раніше незнайомого йому чоловіка. Вказаний чоловік, повідомив потерпілому про те, що йому та його людям надійшло замовлення на вбивство останнього, а також на вбивство його дружини. Крім того, співрозмовник повідомив, що вони можуть домовитись та у випадку сплати потерпілим грошових коштів у розмірі 20 000 доларів США він надасть йому інформацію про замовника та інші матеріали, які доводитимуть причетність замовника до вказаного замовлення.
Надалі, 06.08.2021, невідомий вкотре надіслав потерпілому ОСОБА_5 , смс-повідомлення та повідомив, що вразі несплати на протязі доби грошових кошів він разом із своїми знайомими буде змушений доводи замовлення до кінця та позбавити життя потерпілого та його дружини. По сплину декількох годин, потерпілий домовився зустрітись з вказаним чоловіком за адресою: АДРЕСА_1 , з метою передачі грошових коштів. В подальшому, близько 22 год. 00 хв., до автомобіля потерпілого, що знаходився за вищевказаною адресою підсів вищевказаний чоловік, якому потерпілий передав пакет з раніше обговореною сумую грошових коштів. Після отримання грошових коштів, працівниками поліції було зупинено невідомого чоловіка та встановлено його особу.
Так, було встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Також в ході бесіди з ОСОБА_6 , було встановлено, що до замовлення на вбивство потерпілого та його дружини причетна колишня дружина останнього, а до організації вчинення вказаного кримінального правопорушення причетний також ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 , який контактував із замовницею вбивства та консультував ОСОБА_6 по деяким питанням, що пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення.
В подальшому 07.08.2021 року в період часу з 01 год., 44 хв., до 02 год., 26 хв., у дворі будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено огляд місця події. Вказаний огляд місця події проводився за участі гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та його законного представника ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В ході проведення огляду місця події ОСОБА_6 добровільно видав поліетиленовий пакет в якому знаходились предмети, що зовні схожі на грошові кошти в загальному розмірі 20 200 доларів купюрами номіналом по 100 доларів США, за словами ОСОБА_6 вказані грошові кошти він отримав ОСОБА_5 , за надання інформації про замовника вбивства останнього та невиконання вказаного замовлення.
Також, під час проведення огляду ОСОБА_6 добровільно видав працівникам поліції власні мобільні телефони, а саме мобільний телефон марки «Samsung»імей № 1: НОМЕР_1 ; імей № 2: НОМЕР_2 та мобільний телефон марки «Honor» імей №1: НОМЕР_3 імей № 2: НОМЕР_4 з сім-картами мобільних операторів «Водафон» НОМЕР_5 та «Київстар» НОМЕР_6 , за словами ОСОБА_6 у наданих мобільних телефонах містяться смс-листування ОСОБА_6 з потерпілим та іншими учасниками вчинення кримінального правопорушення.
Далі, вище перелічені речі, предмети та документи оглянуті, після чого у відповідності до ст. 98 КПК України, на підставі винесеної постанови від 07.08.2021, визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, оскільки є достатньо підстав вважати, що вони є знаряддям та об`єктом протиправних дій та можливо зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, виявити які вдасться лише за допомогою проведення додаткових слідчих дій.
В подальшому, слідчим за погодженням із процесуальним керівником до Київського районного суду м. Одеси, було скеровано клопотання про арешт вище переліченого майна.
Надалі, слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , було розглянуто вказане клопотання та встановлено, що до клопотання про арешт майна всупереч вимогам ст. 171 КПК України не долучено постанову слідчого про визнання вилучених речей речовими доказами у зв`язку з чим, клопотання про арешт майна було повернуто слідчому для усунення наведених недоліків.
2. Позиції учасників в судовому засіданні при розгляді клопотання.
Від слідчого надійшла заява про розгляд клопотання без його участі.
Власник майна до судового засідання не з`явився, про дату та час судового засідання сповіщений.
3. Висновки слідчого судді.
Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, положення ч. 1 ст. 172, ч. 4 ст. 107 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного переконання.
3.1.Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
3.2. Правова підстава та мета арешту майна.
Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0001119 від 04.08.2021 року, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, що підтверджується долученими до даного клопотання матеріалами в сукупності.
До вчинення вказаного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Так, 07.08.2021 року в період часу з 01 год., 44 хв., до 02 год., 26 хв., у дворі будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено огляд місця події, за участі гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та його законного представника ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в ході проведення якого ОСОБА_6 добровільно видав поліетиленовий пакет в якому знаходились предмети, що зовні схожі на грошові кошти в загальному розмірі 20 200 доларів купюрами номіналом по 100 доларів США, за словами ОСОБА_6 вказані грошові кошти він отримав ОСОБА_5 , за надання інформації про замовника вбивства останнього та невиконання вказаного замовлення, що підтверджується відповідним протоколом.
Також, ОСОБА_6 добровільно видав працівникам поліції власні мобільні телефони, а саме мобільний телефон марки «Samsung»імей № 1: НОМЕР_1 ; імей № 2: НОМЕР_2 та мобільний телефон марки «Honor» імей №1: НОМЕР_3 імей № 2: НОМЕР_4 з сім-картами мобільних операторів «Водафон» НОМЕР_5 та «Київстар» НОМЕР_6 , за словами ОСОБА_6 у наданих мобільних телефонах містяться смс-листування ОСОБА_6 з потерпілим та іншими учасниками вчинення кримінального правопорушення.
Так, слідчим суддею встановлено, що вилучені мобільні телефони, картка пам`яті та відео реєстратор, відповідають критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки вилучені предмети, перелік яких міститься у клопотанні, є знаряддям та об`єктом протиправних дій та можливо зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, виявити які вдасться лише за допомогою проведення додаткових слідчих дій, а також містять в собі відомості щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення.
Так, мобільні телефони можуть містити інформацію щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, а грошові кошти отримані кримінально-протиправним шляхом.
Вищевикладене також підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою про визнання речовими доказами від 07.08.2021 року, відповідно до якої вилучені речі, перелік яких міститься у клопотанні, визнані речовими доказами в рамках кримінального провадження.
У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою збереження речових доказів якими є вищезазначені речі, які мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
3.3. Завдання та необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучені речі, можуть бути речовими доказами в рамках кримінального провадження.
При цьому, оскільки майно є речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту майна на вилучені речі.
3.4. Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.
3.5. Висновки слідчого судді.
На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області старший ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001119 від 04.08.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке було добровільно надане гр. ОСОБА_6 , під час проведення огляду місця події 07.08.2021 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:
- предмети, що зовні схожі на грошові кошти в загальному розмірі 20 200 доларів купюрами номіналом по 100 доларів США (4 купюри серії та номери HE 76471915 C; KF 34875819 C; AB 91876910 KFB 91104222 В та 198 купюр серії та номеру КВ 14859854 М;
- мобільний телефон марки «Samsung» імей № 1: НОМЕР_7 ; імей № 2: НОМЕР_2 ;
- мобільний телефон марки «Honor» імей №1: НОМЕР_3 , імей № 2: НОМЕР_4 з сім-картами мобільних операторів «Водафон» НОМЕР_5 та «Київстар» НОМЕР_6 .
Виконання ухвали покласти на слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області старший ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1