Справа № 308/1017/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, підполковника поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України

В С Т А Н О В И В:
До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло вищевказане клопотання.

Клопотання обґрунтовано тим, що 24 листопада 2020 року, біля 23 години 45 хвилин, водій ОСОБА_4 , в нічний час доби, керуючи технічно-справним автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Passat CC» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 Чеської Республіки, рухаючись в населеному пункті селі Нересниця, по вулиці Івана Франка, Тячівського району, Закарпатської області, у напрямку села Новоселиця, Тячівського району, Закарпатської області біля буд.215, діючи всупереч вимогам п.п. 2.3, 12.3, та 12.4 Правил дорожнього руху України, не забезпечив безпеку дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася, та рухаючись зі швидкістю біля 130 км/год., яка перевищувала максимально допустиму (50 км/год) швидкість транспортних засобів в населених пунктах, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїзну частину дороги зліва на право по ходу руху вказаного автомобіля.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди громадянка ОСОБА_8 , згідно висновку судово-медичної експертизи, отримала тілесні ушкодження у вигляді: перелому шийного відділу хребта на рівні І-го хребця зі зміщенням та повним розривом спинного мозку; перелому грудного відділу хребта на рівні 9 грудного хребця з повним розривом спинного мозку; перелому ребер: зліва перелом 7-8-9 ребра по лопаточній лінії; зправа перелом 9-10 ребра по хребетній лінії; з крововиливами в м`які тканини оточуючі місця переломів. Переломи ребер мають ознаки здавлення по зовнішній кістковій пластинці та розтягнення по внутрішній кістковій пластинці і є прямі по своєму характеру; поперечного перелому тіла грудини на рівні 4-го ребра; поперечних переломів діафізів правої плечової кістки в середній третині та лівої плечової кістки в нижній третині; закритих уламкових переломів верхньої третини діафізів обох кісток правої гомілки на висоті 36 см від підошвинної поверхні правої ступні; закритого перелому правого гомілково-ступневого суглобу на висоті 9 см від підошвинної поверхні правої ступні; відкритого перелому діафізу лівої малогомілкової кістки в середній третині з утворенням неправильно трикутної форми уламку, обернутою широкою поверхнею до переду на висоті 21 см від підошвинної поверхні лівої ступні; закритого косого перелому діафізу лівої великогомілкової кістки в верхній третині на висоті 42 см від підошвинної поверхні лівої ступні; підшкірного крововиливу на внутрішній поверхні м`яких тканин лобної ділянки; забійно-рвані рани чола з переходом на перенісся, крила носу справа, нижньої третини лівого передпліччя; рвані рани правої і лівої здухвинних ділянок та середньої третини лівої гомілки; обширні садна правої половини живота, підреберної ділянки зліва, поперекової області справа, тильних поверхонь обох кистей та нижньої третини лівого плеча; синців чола та щоки справа, верхньої третини правої сідниці та задніх поверхонь верхніх третин правої та лівої гомілок.

Враховуючи локалізацію ушкоджень, їх характер, висоту їх розташування, потерпіла ОСОБА_8 в момент наїзду на неї автомобіля знаходилася у вертикальному положенні і задньою поверхнею тіла була повернута в сторону автомобіля, що рухався.

Вказані тілесні ушкодження згідно Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року відносяться:

- перелом грудного відділу хребта на рівні 9 грудного хребця з повним розривом спинного мозку, розрив тканини правої долі печінки, гемоперитоніум (400 мл) згідно п.п. 2.1.1. стосовно живих осіб - до групи ТЯЖКИХ ТІЛЕСНИХ УШКОДЖЕНЬ, так-як являються небезпечними для життя потерпілої в момент їх спричинення;

- перелом шийного відділу хребта на рівні І-го хребця зі зміщенням та повним розривом спинного мозку згідно п.п. 2.1.1. до групи ТЯЖКИХ ТІЛЕСНИХ УШКОДЖЕНЬ, що потягло за собою смерть потерпілої.

Своїми діями ОСОБА_4 порушив вимоги 2.3, 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України.

Як вказує орган досудового розслідування невиконання водієм ОСОБА_4 вказаних вимог Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, а саме, смертю пішохода ОСОБА_8

Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, а саме, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

Вина ОСОБА_4 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 24.11.2020 та схемою до нього; судово-медичною експертизою, протоколом проведення слідчого експерименту; висновками судово-медичної, комплексної фототехнічної та інженерно-транспортної експертизи, а також висновком судової автотехнічної експертизи по дослідженню механізму та обставин дорожньо-транспортної пригоди.

21 січня 2022 року громадянину ОСОБА_4 у встановленому ст.ст.276, 277 та 278 Кримінального процесуального кодексу України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому в сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, постійного місця роботи не має, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме встановлено, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків так як досудове розслідування ще не закінчене.

Приймаючи до уваги вищевикладене та те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, є достатньо підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, з метою запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, безперешкодно виїхати за межі України, слідчий вважає що будь-який інший запобіжний захід не пов`язаний з домашнім арештом, не буде достатнім для забезпечення підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали подане клопотання, просили таке задовольнити з наведених у ньому підстав.

У судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_5 просив застосувати до свого підзахисного особисте зобов`язання, а у випадку задоволення клопотання про домашній арешт - встановити його у нічний час доби.

У судовому засіданні підозрюваний підтримав думку свого захисника.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши та оцінивши докази, якими обґрунтовуються клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризиків.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого (стаття 178 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК.

Як встановлено слідчим суддею, у межах здійснення кримінального провадження №0000305 за ч.2 ст. 286 КК України, ОСОБА_4 21 січня 2022 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів.

У Кримінальному процесуальному кодексі України поняття обґрунтованої підозри не визначено, але воно визначено Європейським судом з прав людини. Обґрунтована підозра є нижчим стандартом доведення, ніж переконання поза розумним сумнівом, та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку. Однак таке переконання суду має бути засновано на об`єктивних фактах. Європейський Суд визначає, що «розумна підозра передбачає існування фактів або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин. Те, що позначено словом "обґрунтована", залежатиме від усіх обставин» (справи «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства», 30 August 1990, §32; «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року; «Тerry v. Ohio», 392 US, 1968) і не може спиратися на голе припущення, що особа може в майбутньому втекти або повторно вчинити злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При дослідженні доданих до клопотання доказів, суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України за наступних обставин.

24 листопада 2020 року, біля 23 години 45 хвилин, водій ОСОБА_4 , в нічний час доби, керуючи технічно-справним автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Passat CC» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 Чеської Республіки, рухаючись в населеним пункті селі Нересниця, по вулиці Івана Франка, Тячівського району, Закарпатської області, у напрямку села Новоселиця, Тячівського району, Закарпатської області біля будинку № 215, діючи всупереч вимогам п.п. 2.3, 12.3, та 12.4 Правил дорожнього руху України, не забезпечив безпеку дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася, та рухаючись зі швидкістю біля 130 км/год., яка перевищувала максимально допустиму (50 км/год) швидкість транспортних засобів в населених пунктах, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїзну частину дороги зліва на право по ходу руху вказаного автомобіля.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди громадянка ОСОБА_8 , згідно висновку судово-медичної експертизи, отримала тілесні ушкодження які згідно з Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року відносяться:

- перелом грудного відділу хребта на рівні 9 грудного хребця з повним розривом спинного мозку, розрив тканини правої долі печінки, гемоперитоніум (400 мл) згідно п.п. 2.1.1. стосовно живих осіб - до групи ТЯЖКИХ ТІЛЕСНИХ УШКОДЖЕНЬ, так-як являються небезпечними для життя потерпілої в момент їх спричинення;

- перелом шийного відділу хребта на рівні І-го хребця зі зміщенням та повним розривом спинного мозку згідно п.п. 2.1.1. до групи ТЯЖКИХ ТІЛЕСНИХ УШКОДЖЕНЬ, що потягло за собою смерть потерпілої.

Відповідно до частин 1, 2 статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Фактично, слідчий суддя повинен встановити, чи є запропонований запобіжний захід (домашній арешт) пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що домашній арешт вважається «позбавленням волі» в розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рішення Великої Палати у справі Buzadji проти Республіки Молдова від 5 липня 2016 року, заява № 23755/07, параграф 104). Метою цієї статті є захист від самовільного та необґрунтованого позбавлення волі. Тому, слідчий суддя повинен всебічно оцінити обставини, на які посилаються сторона обвинувачення та сторона захисту.

Основними ризиками, на які посилається сторона обвинувачення у даному клопотанні, є можливість ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні.

Слідчий суддя вважає доведеними існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому слідчий суддя виходить з того, що Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає надання стороною обвинувачення доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд врахував наявність ризиків, передбачених пунктами п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК, а також тяжкість покарання кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , в тому числі особу підозрюваного, зокрема міцність соціальних зв`язків, відсутність судимості, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання сторони обвинувачення підлягає частковому задоволенню, а саме: відносно підозрюваного ОСОБА_4 , слід обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня з покладенням на підозрюваного обов`язків, визначених ч. 6 ст.194 КПК України, без застосування електронних засобів контролю.

Керуючись ст.ст.176, 178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 310, 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, підполковника поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 задовольнити частково.
Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня.
Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- не залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду з 22 год. 00 хв. до 06 год.00 хв. наступного дня, без дозволу слідчого,прокурора або суду.

Строк дії ухвали про тримання під домашнім арештом - до 20 березня 2022 року включно.
Контроль за виконанням ухвали слідчого судді доручити Тячівському районному відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (м.Тячів вул.Жовтнева, 1)

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 28.01.2022 о 16 год. 30 хв.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1