Номер провадження: 11-кп/813/1621/21
Номер справи місцевого суду: 946/4711/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарів судового засідання: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора - ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції між Одеським апеляційним судом та ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.05.2021 року у кримінальному провадженні №0002830, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Лобня Митищинського району Московської області Російської Федерації, громадянки Російської Федерації, маючої середню освіту, не працюючої, неодруженої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.307 КК України, -

встановив:
Оскарженим вироком ОСОБА_9 визнана винною у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.307 КК Українита їй призначено покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

- за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі, строком на 6 (шість) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 у виді позбавлення волі обчислюється з дня набрання вироком законної сили.

Вироком суду зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_9 попереднє ув`язнення в період з 22.07.2019 року по 23.07.2019 року, та починаючи з 08.07.2020 року до набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід до набрання законної сили вироку відносно ОСОБА_9 у виді тримання під вартою залишено без змін.

Вироком стягнуто на користь держави витрати за проведення судових експертиз, скасовано арешт та вирішено питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно з оскарженим вироком ОСОБА_9 визнана винною у вчиненні злочинів, за наступних обставин.

У невстановлені дату та час, ОСОБА_9 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та збут наркотичних засобів, у невстановленому місці, час та спосіб придбала психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін. У подальшому заздалегідь заготувала чоловічі кросівки чорного кольору, в один з яких, з метою маскування, під устілкою помістила полімерний пакет з пазовим замком з порошкоподібною речовиною білого кольору, після чого помістила зазначені кросівки у пакет з іншими речами.

Для реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_9 , 29.10.2018 року прибула до державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор», розташований за адресою: Одеська область, місто Ізмаїл, проспект Суворова, 70, з метою передачі цієї речовини у місця позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_10 .

У подальшому ОСОБА_9 прослідувала у кімнату прийому передач для засуджених, де власноручно заповнила заяву від імені ОСОБА_11 про прийняття передачі, в якій вказала вміст пакету з продуктами, приховавши наявність психотропної речовини від інспектора.

При огляді вищевказаної передачі інспектором державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор», під устілкою в одному із кросівок виявлено полімерний пакет з пазовим замком з порошкоподібною речовиною білого кольору масою 0,528 г, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, кількісний вміст в порошкоподібній речовині якого становить 0,315 г, який ОСОБА_9 шляхом передавання, незаконно збувала заарештованому ОСОБА_10 .

Крім того, 22.07.2019 року, приблизно о 02:15 год., особа, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, знаходячись разом з ОСОБА_9 у м. Ізмаїл, біля автостанції «Ізмаїл», яка розташована по вулиці Пушкіна, буд. 70, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, спрямованих на таємне викрадення чужого майна, запропонував ОСОБА_9 проникнути до торгового приміщення торгового кіоску, який розташований за вищезазначеною адресою з метою виявлення та таємного викрадення там чужого майна, на що остання погодилась.

Далі, ОСОБА_9 , усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, за попередньою змовою з особою, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, діючи згідно раніше досягнутої домовленості, умисно, з корисних мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, 22.07.2019 року, близько 02:24 год., підійшли до торгового кіоску, де особа, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, шляхом віджимання ролет на вхідних дверях та розбиття скла, проник до приміщення, а ОСОБА_9 залишилась біля входу до кіоску з метою попередження співучасника про появу сторонніх осіб.

У свою чергу особа, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, направлених на таємне викрадення чужого майна, та доводячи їх до логічного завершення, діючи за попередньою домовленістю з ОСОБА_9 , знаходячись у торговельному приміщенні, оглянув його, в наслідок чого на полицях виявив та таємно викрав: 50 штук газових запальничок багаторазового використання з заводським маркуванням «КулаК», вартість за одиницю становить 3 грн. 74 коп., загальною вартістю 187 грн.; одну газову запальничку багаторазового використання з заводським маркуванням «Cricket by Swedush Match» вартістю 8 грн. 85 коп.; 24 стіки напою кавового розчинного «Jacobs 3 b 1 original» з цукром та підсолоджувачами, масою 12 гр., вартістю 2 грн. 61 коп., загальною вартістю 62 грн. 75 коп.; жувальну гумку торгівельної марки «Оrbit white класичний білосніжний» без цукру з підсолоджувачем з ароматом м`яти, у кількості 9 штук вартістю за одиницю становить 8 грн. 25 коп., загальною вартістю 74 грн. 25 коп.; жувальну гумку торгівельної марки «Оrbit евкаліпт» без цукру з підсолоджувачем з ароматом ментолу та евкаліпту, у кількості 5 штук, вартістю за одиницю становить 8 грн. 25 коп., загальною вартістю 41 грн. 25 коп.; жувальну гумку торгівельної марки «Оrbit white свіжа м`ята» без цукру з підсолоджувачем з ароматом м`яти та ментолу, у кількості 5 штук, вартістю за одиницю становить 8 грн. 25 коп., загальною вартістю 41 грн. 25 коп.; цукерки «Ролл» зі смаком апельсину, вагою 25 гр., у кількості 2 штуки, вартість за одиницю становить 2 грн. 44 коп, загальною вартістю 4 грн. 88 коп.; цукерки «Ролл» зі смаком яблука, вагою 25 гр., у кількості 2 шт. вартість за одиницю становить 2 грн. 44 коп., загальною вартістю 4 грн. 88 коп.; цукерки «Ролл» зі смаком м`яти, вагою 25 гр., у кількості 2 шт., вартість за одиницю становить 2 грн. 44 коп., загальною вартістю 4 грн. 88 коп; грошові кошти у розмірі 2159 гривень, які належать ОСОБА_12 .

Після чого особа, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, спільно з ОСОБА_9 з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

В наслідок злочинних дій особи, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, спільно з ОСОБА_9 потерпілій ОСОБА_12 завдано матеріальний збиток на загальну суму 2588 грн. 99 коп.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачена ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, в іншому складі суду. Обвинувачена посилається на невідповідність висновків суду щодо наявності в її діях складу злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, фактичним обставинам справи, а також зазначає про неповноту досудового розслідування та судового розгляду.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника та обвинувачену, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченій; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Згідно вимог ст. 370 КПК України (далі КПК) судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Положення ст.ст. 370, 373 КПК регламентують, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього кодексу. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що вирок суду відповідає вимогам ст.374 КПК, оскільки в ньому міститься формулювання обвинувачення та викладені висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.307 КК України.

На підтвердження встановлених фактичних обставин справи за епізодом вчинення крадіжки (ч.3 ст.185) суд першої інстанції послався на пояснення потерпілої ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_10 які дали суду послідовні та логічні показання щодо місця та обставин вчинення злочину та іншими доказами, які були досліджені та здобуті в межах даного кримінального провадження.

За епізодом незаконного збуту наркотичних засобів, суд першої інстанції послався на показання свідка ОСОБА_11 , запис з камери відеоспостереження ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор», який підтверджує покази свідка ОСОБА_11 .

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав (за двома епізодом вчинення крадіжки та збуту наркотичних засобів) показання потерпілої ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 допустимими доказами винуватості обвинуваченої, оскільки їх показання об`єктивно підтверджуються іншими належними та допустимими доказами, які були дослідженні судом, а саме:

- витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань від 29 жовтня 2018 року відповідно до якого до ЄРДР були внесені стосовно того, що під час огляду передачі, яку була адресована арештованому ОСОБА_10 , було вилучено полімерний пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору (т.1 а.п.139-140);

- рапортом молодшого інспектора державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» ОСОБА_14 про те, що 29 жовтня 2018 року під час огляду передачі, яка була адресована арештованому ОСОБА_10 , було вилучено із підошви кросівок полімерний пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору (т.1 а.п.143);

- протоколом огляду місця події від 29 жовтня 2018 року та фото таблицею до нього з якого вбачається, що під час огляду приміщення прийому передач державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор», із підошви кросівок, які передавалися арештованому ОСОБА_10 , було вилучено із підошви кросівок полімерний пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору (т.1 а.п.144-150);

- висновком експерта № 2460-Х від 11 грудня 2018 року та фото таблицею до нього, згідно до якого порошкоподібна речовина білого кольору масою 0,528г, вилучена під час огляду місця події 29 жовтня 2018 року, містить психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, кількісний вміст якого становить 0,315г (т.1 а.п.156-159);

- копією заяви ОСОБА_11 на прийняття передачі для арештованого ОСОБА_10 від 29 жовтня 2018 року, серед речей для передачі знаходилися кросівки (в яких містились наркотичні засоби) (т.1 а.п.151);

- висновком експерта та фото таблицею до нього № 53-П від 25 квітня 2019 року, згідно до якого рукописний текст на заяві ОСОБА_11 на прийняття передачі для арештованого ОСОБА_10 від 29 жовтня 2018 року виконаний ОСОБА_9 (т.1 а.п.180-194);

- записом з камери відеоспостереження ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» від 29 жовтня 2018 року, з якого вбачається як ОСОБА_9 та ОСОБА_11 прибули до ізолятору та готували передачу (т.1 а.п.163);

- протоколом огляду відеозапису та фото таблицею до нього від 22 жовтня 2019 року (т.1 а.п.164-177);

- заявою ОСОБА_12 від 22 липня 2019 року про те, що в період часу з 17 години 21 липня 2019 року по 04 годину 22 липня 2019 року, з її магазину на автостанції «Ізмаїл» була скоєна крадіжка (т.1 а.п.196);

- проколом огляду місця події та фото таблицею до нього від 22 липня 2019 року, з якого вбачається огляд магазину на автостанції «Ізмаїл», встановлено пошкодження вікна (т.1 а.п.199-209);

- протоколом затримання ОСОБА_9 від 22 липня 2019 року, під час якого в неї були вилучені грошові кошти в сумі 500грн., 32 запальнички чорного кольору, 15 штук жувальної гумки торгівельної марки «Орбіт», цукерки торгівельної марки «Ролл» 3 штуки (т.1 а.п.210-212);

- висновком експерта № 330 ТГ від 28 серпня 2019 року, згідно до якого встановлена ринкова вартість майна, викраденого у ОСОБА_12 (т.1 а.п.220-230).

З матеріалів кримінального провадження (журналу судового засідання та звукозапису фіксації судового процесу) вбачається, що під час розгляду судом першої інстанції кримінального провадження, обвинувачена ОСОБА_9 не заявляла клопотання про визнання недопустимими вищезазначених доказів, а навпаки частково визнала свою вину.

Доводи ОСОБА_9 про те, що під час досудового розслідування на неї нібито чинився тиск, а тому вона надавала викривальні покази проти себе, не підтверджуються матеріалами кримінального провадження, оскільки у справі відсутні будь-які заяви з цього приводу, а під час судового розгляду справи в суді першої інстанції, будучи забезпеченою захисником, якому обвинувачена відводу не заявляла, остання не посилалася на такі обставини.

Мотиви визнання недопустимим доказом показів обвинуваченої під час затримання, з підстав порушення права на захист, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до матеріалів справи та протоколу затримання особи, на стадії досудового розслідування ОСОБА_9 було роз`яснено її права та обов`язки, а зауважень та доповнень до протоколу затримання обвинувачена не мала, про що свідчить її підпис, в подальшому слідчим забезпечено право на захист обвинуваченої.

З огляду на викладене, доводи обвинуваченої про неналежність та недопустимість доказів, які були досліджені судом першої інстанції не ґрунтуються на матеріалах справи та зводяться до формальної незгоди обвинуваченої з висновками суду першої інстанції щодо оцінки доказів, які були досліджені судом та наведені у вироку.

Таким чином, матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції в достатній мірі дослідив всі обставини, які мали значення для прийняття законного та мотивованого рішення у справі, повно та всебічно перевірив надані суду докази, сформулював обвинувачення визнане судом доведеним, дав належну оцінку сукупності доказів, та обґрунтовано послався на них у вироку, як на докази доведеності винуватості обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.307 КК України.

В суді апеляційної інстанції обвинувачена та її захисник не навели будь-яких доводів, в чому саме полягає невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, та не просили повторно дослідити докази, який, за версією обвинуваченої судом першої інстанції була надана невірна оцінка.

За змістом ч.3 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції, за клопотанням учасників судового провадження, зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Разом з цим, приймаючи до уваги доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та її вимоги щодо скасування вироку, незважаючи на можливість ініціювання клопотання про повторне дослідження доказів у разі невідповідності висновків суду обставинам справи та дослідженим доказам, обвинувачена та її захисник, всупереч положенням ч.3 ст.404 КПК, у разі незгоди сторони захисту з їх оцінкою районним судом у вироку, не скористалися можливістю заявити клопотання в порядку зазначеної норми закону про повторне дослідження доказів по справі, що позбавляє апеляційний суд права повторно дослідити докази по справі.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції під час розгляду провадження, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, забезпечивши принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч.2 ст.22 КПК, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, ретельно перевірив представлені сторонами докази, у тому числі й ті, на які в своїй апеляційній скарзі посилається обвинувачена, навів їх детальний аналіз та з достатньою повнотою надав належну оцінку кожному з них з точки зору належності, допустимості та достовірності.

За таких умов, враховуючи відсутність клопотання сторони захисту щодо повторного дослідження доказів по справі, колегія суддів констатує, що апеляційний суд вичерпав всі визначені законом можливості для з`ясування обставин справи, зокрема перевірки доводів апеляційної скарги, а з урахуванням положень ст.ст. 2, 7, 22, 26 КПК, у відповідності до яких на суд не може бути покладена функція збирання доказів, а також ініціювання, за умови відсутності клопотань сторін кримінального процесу щодо повторного дослідження доказів на стадії апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, у апеляційного суду відсутні законні підстави повторно досліджувати докази в кримінальному провадженні, оскільки таким чином буде порушено принцип змагальності та диспозитивності.

При цьому, апеляційний суд вважає, що зміст такої засади, як безпосередність дослідження доказів судом апеляційної інстанції, відрізняється від змісту цієї засади в суді першої інстанції, оскільки апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених Главою 31 КПК України. Ця відмінність зумовлена функцією суду апеляційної інстанції - перегляд вироку суду в апеляційному порядку, а не вирішення кримінального провадження по суті, що дублює функції суду першої інстанції.
Тобто, суд апеляційної інстанції покликаний не стільки самостійно встановити обставини кримінального провадження, скільки перевірити та оцінити правильність їх встановлення судом першої інстанції, точність та відповідність застосування ним норм матеріального і процесуального закону, справедливість призначеного заходу кримінально-правового впливу, а також безпомилковість вирішення інших питань, що підлягають з`ясуванню при ухваленні судового рішення.
Також апеляційний суд наголошує, що положення ч. 1 ст. 404 КПК ґрунтуються на принципі римського права «tantum devolutum quatum appellatum» («скільки скарги стільки рішення»).
Тобто, на відміну від суду першої інстанції, апеляційний суд здійснює перегляд вироку суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому повноваження суду апеляційної інстанції стосовно дослідження доказів визначаються переглядом кримінального провадження в межах вимог апеляційної скарги.
В свою чергу, згідно з положеннями ч. 3 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за сукупності таких чинників: 1) наявність відповідного клопотання учасників кримінального провадження; 2) обставини, встановлені під час кримінального провадження, судом першої інстанції досліджено не повністю або з порушеннями. Також ч. 3 ст. 404 КПК передбачає право апеляційного суду дослідити докази, які не досліджувались судом першої інстанції, за двох умов: 1) наявність відповідного клопотання учасників кримінального провадження; 2) про дослідження цих доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або такі докази стали відомі після ухвалення оскаржуваного судового рішення.
Отже, слід констатувати, що відсутність клопотання сторони кримінального провадження про дослідження доказів не зумовлює обов`язку апеляційного суду повторно досліджувати обставини, встановлені під час кримінального провадження, та передумов для здійснення судом свого права дослідити нові докази за наявності умов, встановлених ч.3 ст.404 КПК.
Такий висновок апеляційного суду ґрунтується на практиці Європейського суду з прав людини (Далі ЄСПЛ), зокрема враховується висновок у справах: «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 року), в яких серед іншого, ЄСПЛ зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Апеляційний суд наголошує, що рівність сторін перед судом є одним зі складників справедливого судового розгляду, що містить фундаментальне право на змагальність кримінального провадження (п. 37 рішення ЄСПЛ від 24 лютого 1998 року у справі «Бельзюк проти Польщі». Тому за відсутності клопотання про дослідження доказів апеляційний суд не вправі за своєю ініціативою досліджувати докази. Таке розуміння випливає з правових позицій ЄСПЛ, викладених у рішеннях у справах: «Капо проти Бельгії» від 13.01.2005 року,«Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року, «Білуха проти України» від 9 листопада 2006 року про безсторонність суду за об`єктивним критерієм, а також про обов`язок несення тягаря доказування сторонами та обов`язок забезпечення рівності сторін (п. 61 рішення ЄСПЛ від 27 березня 2007 року у справі «Талат Тунч проти Туреччини»).

За таких обставин, доводи обвинуваченої про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та доказам у кримінальному провадженні, яким на думку останньої судом першої інстанції дана невірна оцінка, з урахуванням відсутності клопотання сторони захисту про повторне дослідження доказів, апеляційний суд визнає декларативними та безпідставними.

Вимога апеляційної скарги обвинуваченої про скасування вироку та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, є безпідставною, оскільки апелянтом не зазначено жодної обставини, яка б з урахуванням положень ст.412, 415 КПК, слугувала підставою для скасування вироку та для призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Істотних порушень вимог КПК України, які б слугували підставами для скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на наведене, враховуючи положення ч.1 ст.404 КПК України, оскільки апеляційна скарга обвинуваченої не містить у собі доказів про існування підстав для скасування чи зміни оскарженого вироку, у апеляційного суду, з урахуванням положень ст.ст. 409, 412 КПК України, відсутні підстави для скасування вироку, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.05.2021 року, яким ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за скоєння злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.307 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк, з дня вручення копії даної ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4