Справа №639/4356/21
Провадження №1-кп/639/143/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 січня 2022 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000225 від 02.06.2021 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мерефи Харківського району Харківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, який має на утриманні трьох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-29.03.2021 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді громадських робіт строком на 200 (двісті) годин,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

за участю: сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 , який діє на підставі доручення Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Луганській та Харківській областях від 22.10.2021 року №6406,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:
І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним
ОСОБА_4 , будучи засудженим 29.03.2021 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин, вчинив кримінальний проступок проти правосуддя за наступних обставин:
Так, після отримання 11.05.2021 вироку Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.03.2021 року Новобаварським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, який розташований за адресою: м. Харків, пл. Свободи 5, Держпром, 3-й під`їзд, ОСОБА_4 було поставлено на облік (облікова картка №20/2021) та викликано до відділу з питань пробації з метою роз`яснення та направлення безпосередньо до місця їх відпрацювання.
Надалі ОСОБА_4 17.05.2021 року прибув до Новобаварського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, де йому у повному обсязі було роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт, а також попереджено, що у разі ухилення від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 389 КК України він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності.
Того ж дня ОСОБА_4 отримав під підпис направлення до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для відпрацювання 200 годин громадських робіт, згідно якого він повинен був приступити до роботи з 20.05.2021 року.
Однак, ОСОБА_4 в період з 20 по 26 травня 2021 року, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, у порушення вимог ч. 3 ст. 40 Кримінально-виконавчого кодексу України, за відсутності будь-яких упущень чи упереджень з боку посадових осіб Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», не з`являвся для складання графіку та подальшого відбуття покарання у виді громадських робіт до зазначеної установи без поважних причин та, не маючи ніяких медичних протипоказань щодо виконання призначених йому робіт, тим самим вчинив ухилення від відбування покарання, не відпрацювавши жодної години.
В подальшому 24.05.2021 року, з метою з`ясування причин невиходу на відпрацювання громадських робіт, ОСОБА_4 було викликано до відділу з питань пробації.
26.05.2021 року ОСОБА_4 прибув до Новобаварського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, де надав письмові пояснення, у яких повідомив, що до відпрацювання громадських робіт він приступити не має можливості та від отримання нового направлення він відмовляється.
За допущене ухилення від виконання призначених громадських робіт, 26.05.2021 року фахівцем Новобаварського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області на підставі ст. 40 Кримінально-виконавчого кодексу України ОСОБА_4 було винесено попередження про притягнення до кримінальної відповідальності.
Таким чином, ОСОБА_4 , діючи умисно, у зазначений вище період часу, а саме, з 20 по 26 травня 2021 року, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, в порушення вимог ч. 3 ст. 40 Кримінально-виконавчого кодексу України, за відсутності будь-яких упущень чи упереджень з боку посадових осіб Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», не відбув покарання у виді громадських робіт, призначене йому згідно вироку Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.03.2021 року, тобто умисно ухилявся від покладених на нього обов`язків відбування покарання, порушивши порядок та умови відбування покарання.
Станом на 26.05.2021 із призначених ОСОБА_4 згідно вироку від 29.03.2021 Жовтневого районного суду м. Харкова 200 годин громадських робіт ним фактично не відпрацьовано жодної години.
Таким чином, своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України, тобто ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

ІІ. Позиція обвинуваченого ОСОБА_4 щодо пред`явленого обвинувачення та надані ним покази під час судового розгляду
На початку судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 частково визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, посилаючись на той факт, що у нього не було умислу на ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, призначених за вироком суду.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 надав показання, що відносно нього було винесено вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.03.2021 року, за яким йому призначено покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин. Він прибув до Новобаварського районного відділу ДУ «Центр пробації» в Харківській області та отримав направлення до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для відпрацювання громадських робіт. При цьому, він відразу повідомив представника пробації, що відпрацьовувати громадські роботи він не має можливості, оскільки він працює неофіційно та на його утриманні знаходяться троє неповнолітніх дітей (16, 15 та 13 років). Його дружина веде аморальний спосіб життя, вживає наркотичні засоби, вона не працює, вдома фактично не проживає та неповнолітніми дітьми не піклується. Він самостійно забезпечував родину та заробляв кошти на проживання, піклувався за дітьми, у зв`язку з чим не міг відпрацьовувати громадські роботи. Також ОСОБА_4 посилається на той факт, що у нього є захворювання спини, що унеможливлює відбування цього покарання, однак відповідні медичні документи у нього відсутні. В цей час він не перебував на лікуванні в закладах охорони здоров`я, громадські роботи не міг відпрацьовувати, оскільки був зайнятий на роботі. Надалі ОСОБА_4 повторно прибув до уповноваженого органу з питань пробації, де надав пояснення, що відмовляється від відпрацювання громадських робіт, оскільки зайнятий на роботі. Він вважав, що за ухилення від відбування цього покарання не має кримінальної відповідальності та вважав, що йому призначать покарання у виді штрафу або зі звільнення від відбування покарання з випробуванням. Якби він знав, що за вчинення цього кримінального правопорушення передбачено покарання у виді арешту чи обмеження волі, то він би відпрацював ці громадські роботи. В подальшому працівники служб у справах дітей відібрали неповнолітніх дітей з їх родини, однак батьківських прав щодо дітей він не позбавлений.

ІІІ. Досліджені докази на підтвердження встановлених судом обставин
Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його винність у вчиненні кримінального проступку підтверджується показаннями свідка ОСОБА_11 , а також сукупністю досліджених під час судового розгляду письмових доказів, які є належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.

Так, під час допиту у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 надала показання, що вона працює на посаді фахівця Новобаварського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області. До відділу пробації на виконання надійшов вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.03.2021 року стосовно ОСОБА_4

17.05.2021 року засуджений ОСОБА_4 прибув за викликом до Новобаварського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області, де йому було роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт. Також ОСОБА_4 був попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, про що він надав письмову підписку. Цього ж дня засудженому ОСОБА_4 було видано направлення до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», згідно якого він повинен був приступити до відпрацювання 20.05.2021 року. Відповідно до повідомлення ДУ «Харківський слідчий ізолятор» від 24.05.2021 року, ОСОБА_4 не прибув для складання графіка та не приступив до відпрацювання громадських робіт.

26.05.2021 року ОСОБА_4 повторно прибув за викликом до Новобаварського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області, де було встановлено, що до відпрацювання громадських робіт він не приступив, оскільки він працює неофіційно і з ненормованим графіком, у зв`язку з чим не має можливість відпрацьовувати громадські роботи. Також він посилався, що в нього є захворювання спини. Однак, будь-яких медичних документів, які б підтверджували поважні причини не відпрацювання громадських робіт, засуджений ОСОБА_4 не надав. Від отримання нового направлення засуджений ОСОБА_4 відмовився. В подальшому до ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області стосовно ОСОБА_4 було направлено подання про притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України.

Під час судового розгляду судом досліджено письмові докази у кримінальному провадженні №0000225 від 02.06.2021 року в їх сукупності, якими підтверджується винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.

На підставі подання заступника начальника Новобаварського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_12 від 26.05.2021 року за №24/25/2169-21, яке направлено на адресу Відділу поліції №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, ініційовано питання про притягнення до кримінальної відповідальності гр. ОСОБА_4 за ухилення від відбування покарання у виді 200 годин громадських робіт (кримінальне провадження а.с. 7).

Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.03.2021 року ОСОБА_4 був засуджений за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді 200 годин громадських робіт (к.п. а.с. 10-14, 45-47).

Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.03.2021 року набрав законної сили 29.04.2021 року (к.п. а.с. 9).

17.05.2021 року ОСОБА_4 було роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт, а також попереджено, що у разі ухилення від відбування покарання на підставі ст. 389 КК України він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності, що підтверджується письмовою підпискою засудженого ОСОБА_4 та письмовими поясненнями від 17.05.2021 року (к.п. а.с. 23, 25).
17.05.2021 року засудженому ОСОБА_4 під підпис вручено направлення до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для відпрацювання 200 годин громадських робіт, згідно якого він повинен був приступити до роботи з 20.05.2021 року (к.п. а.с. 24).
З відповіді ДУ «Харківський слідчий ізолятор» від 24.05.2021 року №12/7-2101/Бр встановлено, що громадянин ОСОБА_4 не прибував до державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для складання графіка та відпрацювання громадських робіт (к.п. а.с. 27).
Згідно з письмовими поясненнями засудженого ОСОБА_4 від 26.05.2021 року, які надані на адресу Новобарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, до відпрацювання громадських робіт він не приступив з причин, що працює неофіційно і з ненормованим графіком, а тому не має можливості приступити до їх відпрацювання. Від отримання нового направлення ОСОБА_4 відмовився (к.п. а.с. 28).

26.05.2021 року фахівцем Новобарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_11 до засудженого ОСОБА_4 застосовано застереження у виді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності (к.п. а.с. 29).

Довідкою фахівця Новобаварського РВ Філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_11 від 26.05.2021 року підтверджується, що ОСОБА_4 , засуджений 29.03.2021 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України до 200 годин громадських робіт, станом на 26.05.2021 року не відпрацював жодної години громадських робіт (к.п. а.с. 31).

Довідкою КНП «Міська клінічна лікарня №31» Харківської міської ради від 11.06.2021 року №516/0/695-21 підтверджується, що гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у період з 20.05.2021 по 11.06.2021 року за медичною допомогою до лікарні не звертався (к.п. а.с. 39).

Довідкою КНП «Міська лікарня №3» Харківської міської ради від 15.06.2021 року №599/0/512-21 підтверджується, що гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у період з 20.05.2021 по 15.06.2021 року за медичною допомогою до лікарні не звертався, на стаціонарному лікуванні не знаходився (к.п. а.с. 41).

Довідкою КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» Харківської міської ради від 22.06.2021 року підтверджується, що гр. ОСОБА_4 , 1968 р.н., у період з 20.05.2021 по 22.06.2021 року за медичною допомогою до лікарні не звертався та на стаціонарному лікуванні не знаходився (к.п. а.с. 43).

Таким чином, з досліджених матеріалів встановлено, що у період з 20.05.2021 по 26.05.2021 року ОСОБА_4 до закладів охорони здоров`я за медичної допомогою не звертався, в закладах охорони здоров`я на стаціонарному лікуванні не перебував, тобто не мав будь-яких медичних протипоказань щодо відпрацювання громадських робіт, призначених йому за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від29.03.2021 року.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази. Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

Оцінюючи відповідно до вимог ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення кримінального проступку, доведена поза розумним сумнівом, підтверджується частково показаннями обвинуваченого ОСОБА_4 , показаннями свідка ОСОБА_11 , а також сукупністю зібраних письмових доказів у кримінальному провадженні.

ІV. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення - кримінальний проступок, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України, тобто ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

V. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також мотиви суду при призначенні покарання
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 66 КК України, не встановлено.

Суд враховує, що щире каяття це не формальна вказівка особою на визнання своєї вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні кримінального правопорушення повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.
У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти кримінальні правопорушення, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю кримінального правопорушення або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 15.11.2021 року по справі № 199/6365/19 (провадження № 51-3198км21).
Однак, з матеріалів кримінального провадження убачається, що ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального проступку, передбачено ч. 2 ст. 389 КК України, фактично не визнав, заперечував свою вину та умисел на вчинення цього кримінального правопорушення, оспорював фактичні обставини кримінального правопорушення, у зв`язку з чим судовий розгляд здійснювався в загальному порядку, із повним дослідженням доказів у кримінальному провадженні.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність з боку обвинуваченого ОСОБА_4 щирого каяття, у зв`язку з чим судом не визнається обставиною, яка пом`якшує покарання щире каяття.
Посилання сторони захисту на наявність обставини, яка пом`якшує покарання, передбаченої п. 5 ч. 1 ст. 66 КК України, суд вважає необґрунтованим, оскільки за результатами розгляду кримінального провадження не встановлено будь-яких доказів, які б підтверджували вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин.
Відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , під час судового розгляду не встановлено.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.03.2021 року він засуджений за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України до 200 годин громадських робіт (покарання за вироком не відбуте повністю), на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності не має, одружений, має на утриманні троє неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обвинувачений має постійне місце проживання (к.п. а.с. 45-53, 64-66).
Згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 1 статті 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі за санкцією ч. 2 ст. 389 КК України.
На переконання суду, призначення обвинуваченому ОСОБА_4 менш суворого покарання у виді арешту за ч. 2 ст. 389 КК України є недостатнім для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, з урахуванням відомостей про особу обвинуваченого, відсутністю з його боку щирого каяття та інших обставин, які пом`якшують покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи із співвідношення, що одному дню обмеження волі відповідають вісім годин громадських робіт.
Виходячи із вимог п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, невідбута частина покарання ОСОБА_4 за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.03.2021 року у виді 200 годин громадських робіт відповідає 25 дням обмеження волі.
Враховуючи вищевикладене, оскільки ОСОБА_4 після постановлення вироку Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.03.2021 року, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, тому суд призначає остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання до призначеного за цим вироком суду покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

VI. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні немає.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирався та підстав для його обрання у суду немає.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376, 392 395 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного за вказаним вироком покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.03.2021 року, згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України виходячи із співвідношення, що 200 (двохсот) годинам громадських робіт відповідає 25 (двадцять п`ять) днів обмеження волі, та остаточно призначити ОСОБА_4 до відбування покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців 25 (двадцяти п`яти) днів обмеження волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.
Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1