Справа № 308/7295/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

17.01.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового провадження : прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/376/21, за апеляційною скаргою, яку подав адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 серпня 2021 року задоволено клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 й накладено арешт із забороною відчуження та розпорядження на земельну ділянку з кадастровим номером :24:001:0470, площею 0,06 га, яка розташована в м. Ужгород по вул. Баб`яка Закарпатської області.
З матеріалів судового провадження убачається, що прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному 06.01.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за №0000021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України. У клопотанні вказується на те, що під час розгляду звернення гр. ОСОБА_10 , зареєстрованого в ІТС ІПНП (журналі ЄО) Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області від 30.12.2020 № 29957, за фактом виявлення ним проведення будівельних робіт по вул. Баб`яка, 18, в Ужгороді, поруч із АЗС «БРСМ», напроти АЗС «ОККО», на земельній ділянці, відведеній у приватну власність з порушенням містобудівного та земельного законодавства ведуться будівельні роботи. Відповідно до паспорту цього об`єкту, його замовником є ОСОБА_7 . Згідно з повідомленням про початок будівельних робіт № ЗК 47, там планується будівництво будівлі комерційного призначення. Згідно з рішенням 26 сесії 6 скликання Ужгородської міської ради від 07.11.2014 за № 1508, земельна ділянка відведена і передана у власність ОСОБА_11 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Напередодні, цій особі, рішенням Ужгородської міської ради від 29.05.2014 № 1325 «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки. Прокурор у клопотанні також зазначає, що у 2015 році ОСОБА_11 здійснила поділ вищевказаної ділянки на 2 самостійні земельні ділянки за кадастровим номером :24:001:0470 площею 0,06 га та на :24:001:0471 площею 0,03 га, згодом цільове призначення обох земельних ділянок було змінено. Аналіз Публічної кадастрової карти України та Генерального плану міста Ужгород, затвердженого в 2004 році показав, що земельна ділянка, на якій проводиться будівництво, відведена всупереч генплану міста, оскільки функціональне призначення цієї території визначено для багатоквартирної житлової забудови, яке не передбачає індивідуальне будівництво. Таким чином, у діях службових осіб Ужгородської міської ради наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, тобто зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища, всупереч інтересам служби, якщо воно спричинило тяжкі наслідки. Окрім того, прокурор посилається на те, що вказана земельна ділянка частково попадає в 50 метрову зону розташованої поруч автозаправної станції, що є порушенням п. 5.32 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів. Під час опрацювання інформації на сайті «Публічна кадастрова карта України» встановлено, що земельні ділянки за кадастровими номерами :24:001:0471 та :24:001:0470 до поділу знаходилися під кадастровим номером :24:001:0461. Вказані земельні ділянки визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження на підставі постанови слідчого від 02.07.2021. Враховуючи викладене, і те, що є підстави вважати, що земельні ділянки за кадастровими номерами :24:001:0471 та :24:001:0470 набуті кримінально протиправним шляхом, були об`єктом кримінально протиправних дій, тому з метою запобігання вчинення будь-яких дій, спрямованих на їх відчуження, перереєстрацію, поділ, виділ, прокурор просить накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером та :24:001:0470.
В ухвалі слідчий суддя зазначив, що прокурором доведено необхідність накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером та :24:001:0470 з метою її збереження в якості речового доказу та недопущення продажу чи зміни власника, а тому клопотання визнано обґрунтованим, таким, що підлягає задоволенню.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 вказує на те, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, оскільки постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, відтак підлягає скасуванню. Посилається на те, що ОСОБА_7 є правомірним набувачем земельної ділянки кадастровий номер :24:001:0470, що жодній посадовій особі у кримінальному провадженні повідомлення про підозру не виносилось, що органом досудового розслідування правомірність передачі у власність ОСОБА_11 земельної ділянки - кадастровий номер :24:001:0461, встановлена рішенням Ужгородського міськрайонного суду в справі № 308/2486/ 17, яке набуло законної сили. Окрім того, стверджує, що прокурором не надано доказів, які у своїй сукупності свідчать про доцільність накладення арешту на земельну ділянку. Водночас, докази, які містяться у матеріалах кримінального провадження, на переконання апелянта, є неналежними, позаяк не підтверджують обставини, на які посилається прокурор у клопотанні. Так, долучена до клопотання постанова слідчого про визнання земельної ділянки речовим доказом, а також постанови слідчого про проведення експертизи з питань землеустрою не підтверджує вказані обставини та свідчить про те, що сторона обвинувачення перекладає обов`язок правової оцінки доказів на експерта. Зазначає, що матеріали клопотання та додатки до нього не містять жодних переконливих доказів, що власник земельної ділянки ОСОБА_7 має намір продавати чи будь-яким іншим способом розпоряджатися належною йому земельною ділянкою. Водночас слідчий суддя вказав, що єдиною підставою для накладення арешту на земельну ділянку є недопущення продажу чи зміни її власника, що, на думку адвоката ОСОБА_6 , є нічим іншим як припущенням. Апелянт вважає, що слідчий суддя не дослідив подані прокурором документи (відсутність поданих документів) на предмет наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення. Зазначає, що стороні захисту до моменту ознайомлення зі змістом клопотання про накладення арешту на земельну ділянку не було відомо про проведення розслідування на предмет неправомірності дій посадових осіб Ужгородської міської ради. Вважає, що суддею місцевого суду не досліджені обставини щодо того, що ОСОБА_7 , придбавши земельну ділянку в ОСОБА_11 , мав обґрунтовані підстави очікувати, що зміна цільового призначення проведена компетентним органом з дотриманням належної процедури. Стверджує, що запропонований прокурором захід забезпечення кримінального провадження є необґрунтований та неспівмірний із можливими наслідками його застосування. Окрім того, посилається на те, що органом досудового розслідування помилково визначено як підставу для накладення арешту те, що вказана земельна ділянка є об`єктом кримінально-протиправних дій, оскільки, на думку апелянта, ця земельна ділянка не може бути об`єктом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України. На думку адвоката ОСОБА_6 , оскаржуваною ухвалою обмежено право власника майна у законний спосіб володіти та користуватися своїм майном. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на земельну ділянку із забороною відчуження та розпоряджання нею.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності власника майна ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_6 , неявка яких, з огляду на положення ст. 405 цього Кодексу, не перешкоджає її розгляду.
Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності вказаних осіб, апеляційний суд бере до уваги те, що власник майна ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_6 належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, про що свідчить подана адвокатом ОСОБА_6 заява, зміст якої свідчить про те, що ОСОБА_7 та адвокату ОСОБА_6 відомо про час та місце розгляду апеляційної скарги, однак вони не бажають брати участь у її розгляді.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів із метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладеним арешт у кримінальному провадженні, зокрема, шляхом витребування необхідної інформації в Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частина 3 ст. 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання про арешт майна, слідчий суддя в ухвалі повинен зазначити заборону відчуження, розпорядження або користування та вказівку на таке майно. При цьому заборона використання майна чи заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у тих випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання про накладення арешту на майно земельну ділянку з кадастровим номером :24:001:0470, площею 0,06 га, яка розташована в м. Ужгород по вул. Баб`яка Закарпатської області, слідчим суддею взяті до уваги положення Конституції України, дотримані вимоги кримінального процесуального закону та принцип верховенства права, закладений у Європейській Конвенції з захисту прав людини та основоположних свобод та Рішеннях Європейського Суду з прав людини, ретельно перевірені доводи клопотання й постановлено судове рішення, яке з огляду на вказані норми права визнається законним та обґрунтованим.
Так, перевіривши доводи клопотання та викладені у судовому рішенні висновки, колегія судів погоджується з твердженнями слідчого судді про те, що матеріали провадження містять достатньо даних, які вказують на відповідність зазначеного прокурором у клопотанні майна земельної ділянки критеріям, передбаченим у ст. 98 КПК України, а відповідно й можливості його використання стороною обвинувачення як доказу в кримінальному провадженні, у зв`язку з чим, із метою належного забезпечення потреб досудового розслідування, зокрема, для збереження речових доказів, а також для забезпечення можливості органу досудового розслідування провести всі необхідні слідчі дії з речовими доказами, на земельну ділянку необхідно накласти арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження нею.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, колегія суддів бере до уваги те, що вказане вище майно земельна ділянка з кадастровим номером :24:001:0470, площею 0,06 га, яка розташована в м. Ужгород по вул. Баб`яка Закарпатської області, на яку накладено арешт, відповідає зазначеним у ст. 98 КПК України критеріям і може мати значення для встановлення обставин кримінального провадження; що органом досудового розслідування доведено існування передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України ризиків та достатність підстав вважати, що такі ризики мають місце.
Як убачається із приєднаних до клопотання матеріалів, у провадженні слідчого Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження за № 0000021, відомості про кримінальне правопорушення в якому 06.01.2021 внесені до ЄРДР за ознаками діяння, передбаченого ч. 1 ст. 366 та ч. 2 ст. 364 КК України, процесуальне керівництво в якому здійснюється Ужгородською окружною прокуратурою.
Органом досудового розслідування встановлено, що 30.12.2020 гр. ОСОБА_10 звернувся до Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області із заявою про виявлення ним проведення будівельних робіт по вул. Баб`яка, 18, в м. Ужгород, поруч АЗС «БРСМ» напроти АЗС «ОККО» на земельній ділянці, відведеній у приватну власність з порушенням містобудівного та земельного законодавства. Відповідно до паспорта цього об`єкту, замовником є ОСОБА_7 . Згідно з повідомленням про початок будівельних робіт, на цьому місці планується будівництво приміщення комерційного призначення. Рішенням 26 сесії 6 скликання Ужгородської міської ради від 07.11.2014 за № 1508, земельна ділянка за кадастровим номером :24:001:0461 відведена і передана у власність гр. ОСОБА_11 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Водночас цій особі, рішенням Ужгородської міської ради від 29.05.2014 № 1325 «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки. У 2015 році ОСОБА_11 здійснила поділ ділянки на 2 самостійні земельні ділянки за кадастровими номерами № :24:001:0470 площею 0,06 га та № :24:001:0471 площею 0,03 га. У подальшому було змінено цільове призначення обох ділянок. При аналізі Публічної кадастрової карти України та Генерального плану міста Ужгород, виявлено, що земельна ділянка, на якій проводиться будівництво, відведена всупереч генплану міста, оскільки функціональне призначення цієї території визначено для багатоквартирної житлової забудови, яке не передбачає індивідуальне будівництво. При цьому, вказана земельна ділянка частково попадає в 50 метрову зону розташованої поруч автозаправної станції, що є порушенням п. 5.32 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів затверджених наказом МОЗ України № 173 від 19.06.96. У ході опрацювання інформації, наявної у відкритому доступі на сайті «Публічна кадастрова карта України» (https://map.land.gov.ua) за допомогою функції «Архівні ділянки» було встановлено, що земельні ділянки за кадастровими номерами :24:001:0470 та :24:001:0471 до поділу перебували під кадастровим номером :24:001:0461. Вищевказані земельні ділянки визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження на підставі постанови слідчого від 02.07.2021. Досудовим розслідуванням також встановлено, що стосовно земельних ділянок за кадастровими номерами :24:001:0471 та :24:001:0470 є достатні підстави вважати, що вони набуті кримінально протиправним шляхом, були об`єктом кримінально протиправних дій, можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні.
Колегія суддів вважає, що встановлені органом досудового розслідування та зазначені в клопотанні про арешт земельної ділянки обставини підтверджуються доданими до клопотання доказами.
Відповідно до постанови дізнавача від 02.07.2021 земельна ділянка з кадастровим номером :24:001:0470 визнана речовим доказом у кримінальному провадженні, має значення для з`ясування фактичних обставин скоєних кримінально-протиправних дій.
Беручи до уваги наведене, колегія судів погоджується з висновком слідчого судді про те, що прокурором доведено необхідність накладення арешту на майно земельну ділянку з кадастровим номером :24:001:0470, яке саме по собі та з іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, в ході якого органу досудового розслідування необхідно провести відповідні експертизи, у зв`язку із чим, саме із метою збереження речових доказів, майно підлягає арешту шляхом заборони його відчуження та розпорядження ним.
Доводи апеляційної скарги про те, що: ОСОБА_7 є правомірним набувачем земельної ділянки; органом досудового розслідування правомірність передачі у власність ОСОБА_11 земельної ділянки - кадастровий номер :24:001:0461, встановлена рішенням Ужгородського міськрайонного суду в справі № 308/2486/ 17, яке набуло законної сили; жодній посадовій особі у кримінальному провадженні повідомлення про підозру не виносилось, - апеляційний суд, із огляду на наведене вище відхиляє як такі, що не спростовують висновків слідчого судді про необхідність накладення арешту на цю земельну ділянку шляхом заборони відчуження та розпорядження нею.
Із цих підстав, як такі, що не впливають на висновки слідчого судді та не дають підстав для відмови в задоволенні клопотання про арешт земельної ділянки шляхом заборони відчуження та розпорядження нею, апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги про те, що: матеріали клопотання та додатки до нього не містять жодних переконливих доказів, що власник земельної ділянки ОСОБА_7 має намір продавати чи будь-яким іншим способом розпоряджатися належною йому земельною ділянкою; єдиною підставою для накладення арешту на земельну ділянку є недопущення продажу чи зміни її власника, що, на думку апелянта, є нічим іншим як припущенням; слідчий суддя не дослідив подані прокурором документи (відсутність поданих документів) на предмет наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення; суддею місцевого суду не досліджені обставини щодо того, що ОСОБА_7 , придбавши земельну ділянку в ОСОБА_11 , мав обґрунтовані підстави очікувати, що зміна цільового призначення проведена компетентним органом з дотриманням належної процедури; стороні захисту до моменту ознайомлення зі змістом клопотання про накладення арешту на земельну ділянку не було відомо про проведення розслідування на предмет неправомірності дій посадових осіб Ужгородської міської ради.
Разом із тим, доводи апеляційної скарги про те, що: прокурором не надано доказів, які у своїй сукупності свідчать про доцільність накладення арешту на земельну ділянку; докази, які містяться у матеріалах кримінального провадження, є неналежними, позаяк не підтверджують обставини, на які посилається прокурор у клопотанні; долучена до клопотання постанова слідчого про визнання земельної ділянки речовим доказом, а також постанови слідчого про проведення експертизи з питань землеустрою не підтверджує вказані обставини та свідчить про те, що сторона обвинувачення перекладає обов`язок правової оцінки доказів на експерта; запропонований прокурором захід забезпечення кримінального провадження є необґрунтований та неспівмірний із можливими наслідками його застосування; органом досудового розслідування помилково визначено як підставу для накладення арешту те, що вказана земельна ділянка є об`єктом кримінально-протиправних дій, оскільки, на думку апелянта, ця земельна ділянка не може бути об`єктом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України; оскаржуваною ухвалою обмежено право власника майна у законний спосіб володіти та користуватися своїм майном, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, а відповідно й не спростовують висновків слідчого судді про необхідність накладення арешту на земельну ділянку та не дають підстав для відмови в задоволенні клопотання прокурора.
На інші доводи, які б давали підстави для скасування судового рішення в апеляційній скарзі не вказується.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, колегія суддів бере до уваги те, що вищевказане майно відповідає зазначеним у ст. 98 КПК України критеріям і може мати значення для встановлення обставин кримінального провадження; що органом досудового розслідування доведено існування передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України ризиків та достатність підстав вважати, що такі ризики мають місце; що вказане майно постановою дізнавача від 02.07.2021 визнано речовим доказом; що таке втручання у права та інтереси власника майна, як накладення на нього арешту шляхом заборони його відчуження та розпорядження ним, є виправданим.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що наявність потенційної загрози та шкоди для кримінального провадження у разі відмови в накладенні арешту на вищевказану земельну ділянку шляхом заборони відчуження та розпорядження нею, яка може виразитись у втраті речового доказу та унеможливить подальше кримінальне провадження досудового розслідування, проведення відповідних судових експертиз, встановлення осіб, винних у вчиненні кримінального правопорушення, та встановлення істини в справі, що очевидно переважає над відсутністю на даний момент повідомлення будь-кому про підозру та обмеженням власника (володільця) тимчасово відчужувати та розпоряджатися земельною ділянкою.
Отже, вищенаведене свідчить про те, що слідчим суддею дотримані вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання та прийнятті рішення про накладення арешту на вказане у клопотанні слідчого майно.
З огляду на наведені обставини, колегія суддів дійшла висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а тому, з огляду на положення ч. 3 ст. 407 КПК України, ухвала слідчого судді як законна та обґрунтована, має бути залишена без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; положення ст. ст. 220, 317 цього ж Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту (прокурора, потерпілого, обвинуваченого чи його захисника) апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи; що адвокатом апелянтом не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки слідчого судді.
Керуючись ст. ст. 170-173, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 серпня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 та накладено арешт із забороною відчуження та розпорядження на земельну ділянку з кадастровим номером :24:001:0470, площею 0,06 га, яка розташована в м. Ужгород по вул. Баб`яка Закарпатської області, - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: