Справа № 504/2412/20
Номер провадження 1-кп/504/411/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.01.2022 року смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурорів Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Доброслав Одеського району Одеської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Саханське Ширяївського району Одеської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, працюючого водієм ТОВ «Україна автотранс», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

11.03.2020р. приблизно о 15:30 год., більш точний час слідством не встановлено, у ОСОБА_5 під час перебування на кінцевій зупинці маршрутного таксі №168 в с.Крижанівка Лиманського (Одеського) району Одеської області, на ґрунті раптово виниклого конфлікту, виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

З метою реалізації свого умислу, ОСОБА_5 на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи умисно завдав ОСОБА_6 своєю правою та лівою рукою три удари в область обличчя, від чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді: перелому кісток носа, лобного відростку верхньої щелепи справа, перелому решітчастої кістки за клінічними даними та черепно-мозкову травму у формі забою головного мозку легкого ступеня, які відповідно до п.п.2.3.3 та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що він працював водієм на маршрутному таксі №168, із потерпілим ОСОБА_6 знайомий як з колегою по роботі. Ввечері 10.03.2020р. він посварився із ОСОБА_6 , оскільки той оговорював його стосовно недотримання ним інтервалу руху маршрутних транспортних засобів. Наступного дня 11.03.2020р. в обідній час, він під`їхав на кінцеву зупинку маршрутного таксі АДРЕСА_2 та одразу побачивши ОСОБА_6 , який знаходився біля диспетчерської із двома колегами, підійшов до нього та наніс йому декілька ударів лівою та правою рукою в область обличчя. Наносив удари долонями, а не кулаками. Після чого поїхав додому. Як пізніше взнав, ОСОБА_6 звернувся до поліції. Кається у вчиненому, шкодує, що не зміг себе контролювати. Стосовно заявленого потерпілим цивільного позову зазначив, що не визнає його, оскільки суми, які ОСОБА_6 просить стягнути із нього є завищеними.

Крім того, винуватість ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і підтверджується доказами, дослідженими судом, а саме:

-показаннями допитаного в судовому засідання потерпілого ОСОБА_6 , про те, що дійсно 11.03.2020р. у післяобідній час ОСОБА_5 на кінцевій зупинці маршрутного таксі №168 в с.Крижанівка Лиманського (Одеського) району Одеської області, в присутності свідків наніс йому декілька ударів в обличчя по невідомим йому причинам. Також ОСОБА_5 намагався бити його по ребрам, но його відтягли хлопці-водії, які перебували поруч. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, перелік яких вказано в обвинувальному акті, він перебував на стаціонарному лікуванні, потім лікувався амбулаторно. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі;

-показаннями свідка ОСОБА_7 , допитаної в судовому засіданні про те, що вона працює диспетчером ТОВ «Турист» у пункті розташованому по вул.Паустовського в межах Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області. Їй відомо, що 11.03.2020р. о післяобідній час між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стався конфлікт. Момент нанесення ударів, вона не бачила. Коли вийшла з службового приміщення, чула, що ОСОБА_6 викликає собі карету швидкої допомоги, він сидів поруч на камінні.

-протоколом прийняття заяви ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення від 11.03.2020р.;

-довідкою КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» від 11.03.2020р., згідно якої у ОСОБА_6 встановлено діагноз: ЗЧМТ СГМ, госпіталізовано до нейрохірургії;

-висновком експерта №136 від 30.07.2020р., згідно якого у ОСОБА_6 (за даними медичної документації) малися тілесні ушкодження у вигляді перелома кісток носа, лобного відростку верхньої щелепи справа, перелома решітчастої кістки за клінічними даними та черепно-мозкова травма у формі забою головного мозку легкого ступеня. Вказані ушкодження утворилися від дії тупих травмуючих предметів, конструктивні особливості яких в ушкодженнях не відобразилися, не виключено, що такими предметами могли бути руки, ноги та інші тупі предмети. Не виключено, що вказані ушкодження могли бути отримані в строк, вказаний експертною особою, тобто 11.03.2020р.. Вищевказані ушкодження у ОСОБА_6 призвели до короткочасного розладу здоров`я тривалістю понад шість днів, але не більш як три тижні (21 день) і за цим критерієм, відповідно до п.2.3.3 та п.4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ст.125 ч.2 КК України, за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винуватого.

Суд, зокрема, враховує особу ОСОБА_5 , те, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, скоїв умисне кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних проступків, відповідно до ст.12 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до положень ст.66 КК України, являється щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до положень ст.67 КК України, судом не встановлено.

Прокурор Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 в судових дебатах просив призначити ОСОБА_5 покарання у виді штрафу.

В свою чергу обвинувачений ОСОБА_5 щиро розкаявся, пояснивши, що свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає, висновки для себе зробив.

Потерпілий ОСОБА_6 , в судових дебатах участь не приймав, надавши заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, міру покарання призначити згідно чинного законодавства.

За таких обставин, з врахуванням вимог ст.50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, зважаючи на те, що ОСОБА_5 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, щиро кається у вчиненому, раніше не судимий, суд вважає, що при обранні ОСОБА_5 міри покарання у виді обмеження волі, можливим застосувати дію ст.75 КК України, з виконанням покладених на нього обов`язків відповідно до ст.76 КК України, оскільки його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Стосовно цивільного позову, заявленого потерпілим ОСОБА_6 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, складається з витрат: на лікування в сумі 5570 гривень, витрат на професійну правничу допомогу 1000 грн., відшкодування моральної шкоди на загальну суму 20000 гривень, підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Обвинувачений ОСОБА_5 , який є цивільним відповідачем за позовом, позов не визнав, вважаючи заявлені до стягнення суми завищеними.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом в КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства, зокрема, недоторканості права власності та розумності строків (ч. 5 ст. 128 КПК України).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В судовому засіданні знайшла своє підтвердження сума матеріальної шкоди, пов`язаної з лікуванням, а саме: 451 грн. за чеком ПН21 від 18.03.2020р.; 304 грн. за чеком ПН 39 від 14.03.2020р.; 143.90 грн. за чеком ПН 21 від 14.04.2020р.; 852.11 грн. за чеком від 16.03.2020р.; 988,16 грн. за чеком №80754 від 11.03.2020р.; 246.19 грн. за чеком ПН 32 від 16.03.2020р.; 286,80 грн. за чеком ПН 73 від 11.03.2020р.; 54.10 грн. за чеком №80755 від 11.03.2020р.; 852.61 грн. за чеком ПН 21 від 22.03.2020р.; 364.40 грн. за чеком ПН 21 від 17.03.2020р.; 309 грн. за чеком ПН 39 від 12.03.2020р., 303.30 грн. за чеком ПН 21 від 13.03.2020р., а всього на загальну суму 5155, 57 грн.

Суд не бере до уваги квитанцію №18332-39677-69719 від 11.03.2021р., наданої потерпілим, оскільки за призначенням платежу вона є сплатою добровільного благодійного внеску.

Щодо відшкодування витрат на правову допомогу, суд керується наступними положеннями закону. У цивільному позові зазначена сума судових витрат у сумі 1000 гривень, яка нічим не підтверджується.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.118 КПК України , процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження витрат на правову допомогу, тому цивільний позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого в частині стягнення моральної шкоди в сумі 20000 грн., який обвинувачений ОСОБА_5 не визнав, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Щодо визначення розміру відшкодування потерпілому моральної шкоди, то в цьому випадку суд бере до уваги роз`яснення п. п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 лютого 1995 року № 4, який зазначає, що суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди, на думку суду, не повинен призводити до збагачення особи.

Потерпілий, заявляючи вимоги про відшкодування моральної шкоди вказав на те, що через отримані травми він був непрацездатний, а на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина. Він був вимушений проходити стаціонарне лікування з оперативним втручанням, витерплювати болісні лікування та діагностичні процедури, отримувати неприємне медикаментозне лікування, він відчував дискомфорт, вимушений був пристосовуватися до негативних умов існування (ліжковий режим, гігієнічні проблеми, залежність від оточення), з приводу чого почувався як джерело клопоту для родичів. Наслідки перенесеної травми призвели до появи негативних психоемоційних змін: порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій. Були порушені актуальні життєві плани, наслідки події потягли собою нераціональне витрачання життєвого часу.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує ступінь вини обвинуваченого, наслідки, що настали, тривалість втрати працездатності та, відповідно, тривалість лікування, поведінку потерпілого під час конфлікту, поведінку обвинуваченого після конфлікту, понесені потерпілим моральні страждання, які полягали в порушенні нормальних життєвих умов, суть позовних вимог, характер діяння особи, що заподіяла шкоду та місце заподіяння шкоди, суд вважає справедливим задовольнити заявлені вимоги про відшкодування спричиненої потерпілому моральної шкоди, в розмірі 5 000 гривень. На думку суду, саме ця сума є справедливою і співрозмірною з понесеними потерпілим моральними стражданнями.

Речових доказів та процесуальних витрат по справі немає.

Керуючись ст.ст.120, 124, 128, 129, 371-373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

Застосувати ст.75 КК України і звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного судом за даним вироком з випробуванням, якщо протягом 1 (одного) року іспитового строку ОСОБА_5 не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 12.01.1996р. Малиновським РВ УМВС України в Одеській області, на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , суму матеріальної шкоди у розмірі 5155, 57 грн., суму моральної шкоди в розмірі 5 000 грн., а всього стягнути 10155 (десять тисяч сто п`ятдесят п`ять) 57 коп.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1